Справа № 734/113/18
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2018-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

12 лютого 2018 року Чернігів Справа № 734/113/18

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Житняк Л.О., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 (вул.1 Травня,48 ,м.Остер, Козелецький район, Чернігівська область, 17044) до Управління соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації (вул.Соборності, 27, смт.Козелець, Чернігівська область, 17000) про визнання незаконною відмови та неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Козелецького районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення в Козелецькому районі, в якому просить:

- визнати незаконною відмову відповідача щодо нарахування і виплати несплаченої позивачу разової компенсації, призначеної за втрату здоров'я у розмірі 30 мінімальних заробітних плат як інваліду 3 групи згідно абз.2 ч.1 ст.48 Закону України від 28.02.1991 № 796 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 16.03.2011 по теперішній час;

- визнати неправомірними дії відповідача в нарахуванні та виплаті позивачу суми разової компенсації, призначеної за втрату здоров'я;

- зобов'язати відповідача зробити на користь позивача розрахунок, нарахувати і виплатити, з урахуванням отриманої суми разової компенсації, призначеної за втрату здоров'я як інваліду 3 групи у розмірі 30 мінімальних заробітних плат, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати, згідно абз.2 ч.1 ст.48 Закону України від 28.02.1991 № 796 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Одночасно з адміністративним позовом позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, яка мотивована тим, що на заявлені позивачем вимоги, позовна давність не поширюється.

Відповідно до ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (КАСУ) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Так, суд зазначає, що дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи. Відповідно, ст.123 КАСУ передбачає наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду. У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. В свою чергу, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Водночас, за приписами ст.17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 (ратифіковано Україною 17.07.1997) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. В той же час, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа "Каменівська проти України"), "право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані". Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії"). У рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03 від 03.04.2008, §41) зазначено, що "…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави". Суд також зауважує, що згідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду в звязку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржує відмову відповідача щодо нарахування і виплати несплаченої позивачу разової компенсації, призначеної за втрату здоров'я у розмірі 30 мінімальних заробітних плат як інваліду 3 групи згідно абз.2 ч.1 ст.48 Закону України від 28.02.1991 № 796 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 16.03.2011 по теперішній час, яка надана відповідачем 29.12.2017.

Тобто, в даному випадку суд пов'язує час, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів саме з наданою відповідачем відмовою. А тому, суд наголошує на помилковості думки позивача щодо пропущення ним строку звернення до суду, оскільки позовна заява подана в установлений ст.122 КАСУ строк. Відповідно, заяву позивача належить повернути без розгляду, оскільки відсутній зміст питання, яке має бути розглянуто судом (п.4ч.1 ст.167 КАСУ).

Так, ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 17.01.2018 дана адміністративна справа передана на розгляд Чернігівському окружному адміністративному суду у зв'язку з предметною підсудністю.

Згідно ч.2 ст.30 КАСУ, адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому ст.29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

Водночас, ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 дана позовна заява залишена без руху. При цьому, у встановлений судом строк, недоліки позовної заяви позивачем усунуті, а тому констатовано, що позовна заява подана особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність, її подано з дотриманням правил підсудності і вона відповідає вимогам, встановленим ст.ст.160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України (КАСУ) та її належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Відповідно враховуючи п.3 ч.6 ст.12 КАСУ, дана адміністративна справа належить до справ незначної складності та у відповідності до п.2 ч.1 ст.263 КАСУ підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Керуючись ст. ст. 12, 160 - 162, 171, 248, 257, 263, Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И Л А:

1. Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду повернути без розгляду.

2. Прийняти позовну заяву до свого провадження та відкрити провадження у справі.

3. Справа буде розглядатись суддею Житняк Л.О. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

4. Відповідно до ст.261 КАСУ, встановити відповідачу для подання відзиву на позов, який повинен бути складений та поданий за правилами, встановленими ст.162 КАСУ, або заяви про визнання позову 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

5. Розяснити відповідачу, що згідно зі ст.79 КАСУ він повинен подати суду докази разом із поданням відзиву на позов, та документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. В разі, якщо доказ не може бути поданий у встановлений строк з обєктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Відзив або заява про визнання позову мають бути подані відповідачем до суду за адресою: вул. Кирпоноса 16, м. Чернігів, 14009.

Попередити відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин спір буде вирішено за наявними матеріалами справи.

6. Роз'яснити позивачу, що він може подати відповідь на відзив у 5-денний строк з дня отримання відзиву на позов.

7. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо розгляду даної справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://adm.cn.court.gov.ua/sud2570/.

8. Копію даної ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та відповідно до п.5 ч.1 ст.294 КАС України, може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.О. Житняк