Справа № П/811/61/16.(2-ап/811/20/16)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2018-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 січня 2018 року справа № П/811/61/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2017 року (ухвалену в м. Кропивницькому суддею Притулою К.М., повний текст складено 08.11.17)

у справі №П/811/61/16

за позовом ОСОБА_1

до ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області та ліквідаційної комісії Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості по заробітній платі,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом про: визнання протиправним та скасування наказу від 06 листопада 2015 року №383 о/с в частині звільнення з посади начальника сектору організації реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державної автомобільної інспекції міліції громадської безпеки Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області; поновлення на посаді начальника сектору організації реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державної автомобільної інспекції міліції громадської безпеки Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області з 06 листопада 2015 року; зобов'язання Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області повторно розглянути заяву про прийняття на службу до поліції від 06 листопада 2015 року та прийняти з цього приводу відповідний наказ; стягнення з ліквідаційної комісії Управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області заборгованості по заробітній платі та кошти за час вимушеного прогулу в період з 06 листопада 2015 року по дату поновлення на роботі.

В обґрунтування вимог, ОСОБА_1 зазначає, що звільнення зі служби є незаконним та безпідставним. Під час прийняття рішення про звільнення не враховано відсутність відмови позивача від проходження служби в поліції, не перевірено взагалі можливості реалізації його права на прийняття на службу до відповідного підрозділу Національної поліції України та залишено поза увагою рапорт поданий позивачем про прийняття до Національної поліції України. Окрім того позивач вказує, що на час звільнення 06 листопада 2015 року перебував на навчанні з 19 жовтня 2015 року по 27 листопада 2015 року.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України (т. 1 а.с. 245-246).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року скасовано ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2016 року про залишення позову без розгляду. Справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (т. 2 а.с. 23-24).

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що при розгляді справи суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення по справі. Обставини, які суд вважає встановленими не підтверджуються матеріалами справи. Висновки суду не відповідають обставинам справи.

ОСОБА_1 вказує, що на час звільнення перебував на навчанні з 19 жовтня 2015 року по 27 листопада 2015 року, про причину звільнення йому своєчасно не повідомлено, наказ про звільнення не доведено, копію наказу про звільнення не надано, не повідомлено про наслідки розгляду рапорту про прийняття до лав Національної поліції України.

Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області та Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких просять залишити без змін постанову суду першої інстанції.

За доводами, викладеними у відзивах, звільнення позивача відбулося за наявності підстав та з дотриманням норм чинного законодавства.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, підтверджується матеріалами справи і не заперечується сторонами ОСОБА_1 з 14 січня 2000 року по 06 листопада 2015 року перебував на службі в органах внутрішніх справ (т. 1 а.с. 45).

06 листопада 2015 року наказом начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області №383 о/с, згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено майора міліції ОСОБА_1, у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) з посади начальника сектору організації реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державної автомобільної інспекції міліції громадської безпеки Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області (т. 1 а.с. 44).

Вважаючи своє звільнення протиправним позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, позивач у встановлений законодавством строк він не виявив бажання проходити службу в Національній поліції, звільнення відбулося в межах чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом України "Про Національну поліцію" регламентовані питання проходження та звільнення зі служби в органах поліції.

Відповідно до пункту 1 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", зокрема, пункти 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Закон України "Про Національну поліцію" опублікований в офіційному виданні "Голос України" 06 серпня 2015 року №141-142, і відповідно, пункти 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 цього Закону набрали чинності з 07 серпня 2015 року.

Пунктом 8 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію", передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники МВС України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Згідно з пунктами 9 та 10 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж 3-х місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийнятті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Підпунктом "г" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що умовою для прийняття працівників міліції на службу до поліції є подання відповідної заяви (рапорту), а також послідуюча пропозиція роботодавцем посади та згода на призначення на відповідну (запропоновану) посаду такого працівника.

Оскільки Закон України "Про Національну поліцію" опублікований в офіційному виданні "Голос України" 06 серпня 2015 року №141-142, то позивач вважається таким, що попереджений про можливе звільнення через скорочення штатів.

Позивач стверджує, що 06 листопада 2015 року ним подавався рапорт про перехід у встановленому порядку в інші міністерства.

Разом з цим, такий довід спростовується висновком експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 07 квітня 2017 року №20733/20734/16-32 відповідно до змісту якого, рапорт від 06 листопада 2015 року про звільнення у зв'язку із переходом в інші міністерства складений та підписаний не позивачем, а іншою особою (т.2 а.с. 232-237).

Згідно з довідками тимчасово виконуючого обов'язки начальника Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 29 лютого 2016 року та 07 квітня 2016 року ОСОБА_1 не звертався з заявою про прийом на службу до Національної поліції (т.1 а.с. 43, а.с. 139).

Судом першої інстанції вставлено, що інших рапортів чи заяв з цього питання позивачем не подавалося.

Враховуючи викладене, позивачем не реалізовано право на подання рапорту/заяви для прийняття на службу до поліції в порядку передбаченому Законом України "Про Національну поліцію".

Щодо доводів позивача про звільнення під час перебування у додатковій відпустці для участі у навчально-екзаменаційній сесії, суд апеляційної інстанції зазначає.

Копії довідок про участь в сесії від 27 листопада 2015 року та 13 квітня 2016 року про те, що позивач є студентом університету, не містять інформації про вибуття та прибуття ОСОБА_1 у період часу з 19 жовтня 2015 року по 27 листопада 2015 року до установи-роботодавця, у тому числі відсутні відбитки печаток; та відсутні відомості про вибуття у додаткову відпустку, місце роботи не вказано (т. 1 а.с. 198, 199).

Отже, зазначені документи не підтверджують того, що позивачу в означений час надавалася додаткова відпустка для участі в сесії.

Також, суд апеляційної інстанції враховує інформацію тимчасово виконуючого обов'язки начальника Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, що ОСОБА_1 протягом 2015 року не звертався з рапортом про надання йому додаткової відпустки для участі у навчально-екзаменаційній сесії та запитів від навчальних закладів стосовно нього до не надходило (т.1 а.с. 217).

Крім того, відповідно до письмових рапортів співробітників Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Гугленка Р.М., Видиша Ю.Б., Огородника М.В. від 09 листопада 2015 року та 13 листопада 2015 року, працівниками управління превентивної діяльності Головного управління в телефонному режимі було повідомлено ОСОБА_1 про звільнення та запропоновано з'явитися для отримання трудової книжки, військового квитка обхідного листа та здавання службового посвідчення (т.1 а.с. 64-69).

Матеріали справи містять докази неодноразового направлення листів-повідомлень про звільнення позивача та необхідність з'явитися для отримання документів та здачі службового посвідчення та обхідного листа (т.1 а.с. 70-72).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що звільнення ОСОБА_1 відбулося на підставі чинного законодавства, як наслідок необґрунтованості позовних вимог.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, та постановив обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, і оскільки під час апеляційного розгляду даної справи будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке б потягло за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, не встановлено, постанову суду першої інстанції у справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 31 січня 2018 року.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим