Справа № 450/2193/17
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/12115/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Старунського Д.М.,

при секретарі судового засідання Смидюк Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2017 року (суддя - Кукса Д.А., м.Пустомити) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова про зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку та виплати пенсії по інвалідності, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 17 серпня 2017 року звернулася до суду з позовом, з урахуванням заяви про збільшення і доповнення позовних вимог, у якому просила:визнати поважною причину пропуску строку на звернення до суду з даним позовом і поновити його; визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області, правонаступником якого є Галицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Львова, щодо припинення з 08.06.2016 виплати їй пенсії по інвалідності та зобов'язати відновити виплату такої з 08.06.2016; визнати неправомірними дії відповідача щодо непроведення з січня 2015 року перерахунку пенсії по інвалідності та зобов'язати провести перерахунок з 01.01.2015р.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2017 року у справі №450/2193/17 позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова щодо припинення з 08.06.2016 виплати пенсії по інвалідності ОСОБА_1; зобов'язановідповідача відновити ОСОБА_1 з 08.06.2016 виплату пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийнято нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. У поданій апеляційній скарзі вказує, що з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон №213-VIII) внесено зміни, зокрема, до ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), якою передбачено, що з 01.04.2015 по 31.12.2015 у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №1402-VIII), пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Оскільки позивач станом на 01.04.2015 працювала на посаді судді, мала право на призначення пенсії відповідно до спеціального Закону №1402-VIII, то на неї розповсюджується дія ст.47 Закону №1058-IV у відповідній редакції, з огляду на що, припинення виплати відповідачем їй пенсії по інвалідності є правомірним.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є інвалідом ІІІ групи внаслідок загального захворювання та перебуває на обліку вГалицькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Львова, як одержувач пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону №1058-IV, та одночасно працює на посаді судді Львівського апеляційного господарського суду.

З 01.04.2015 відповідачем припинено виплату ОСОБА_1 такої пенсії у зв'язку із внесенням Законом №213-VIII змін до ч.1 ст.47 Закону №1058-IV, якою передбачено, що з 01.04.2015 по 31.12.2015 у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених, зокрема, Законом № 1402-VIII, призначені пенсії не виплачуються. Надалі, з 01.01.2016 набрав чинностіЗакон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон №911-VІІІ), яким було продовжено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам у період з 01.01.2016 по 31.12.2016.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016№ 4-рп/2016 було визнано неконституційною заборону виплати пенсій, призначених відповідно доЗакону №1058-IV особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі на посаді судді відповідно доЗакону №1402-VIII, з огляду на що, зазначене рішення в частині визнання неконституційними положень вказаного законодавства підлягає застосуванню до правовідносин, що виникли після 08.06.2016 та зворотної сили не має. Відтак, з 08.06.2016 виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно доЗакону №1058-IV, підлягає відновленню, у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати. Щодо позовних вимог в частині визнання неправомірними дії відповідача щодо непроведення з січня 2015 року перерахунку пенсії по інвалідності та зобов'язання до проведення такого, суд першої інстанції наголосив, що позивач не позбавлена права на перерахунок пенсії, із безпосереднім зверненням із заявою про перерахунок пенсії до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова.

Такі висновки суду першої інстанції є частково вірними з огляду на наступне.

Частиною ст.46 Конституції України передбачено, що громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом Закон №1058-IV та іншими нормативно-правовим актами.

Згідно пункту 12 Закону №213-VIII, який набрав чинності 01.04.2015, внесено зміни до статті 47 Закону №1058-IV, визначено, що тимчасово, у період з 01.04.2015 по 31.12.2015 у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Відповідно до п.5 Розділу III «Прикінцеві положення» вказаного Закону у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач одержує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону №1058-IV, та одночасно працює на посаді судді Львівського апеляційного господарського суду, отже на підставі вищезазначених норм законодавства, відповідачем з 01.04.2015 правомірно зупинено виплату позивачеві пенсії.

Законом №213-VIIІ не скасовано, його положення у вказаній частині не визнано неконституційними, а до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Таким чином, суд апеляційної інстанції наголошує, що з 01.06.2015 особи, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, згідно із Законом України «Про судоустрій і статус суддів», втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного Закону.

Крім того, з 01.01.2016 набрав чинності Закон № 911-VІІІ, яким було продовжено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам у період з 01.01.2016 по 31.12.2016.

Згідно з ч. 1 ст. 47 Закону № 1058-IV (зі змінами, внесеними Законом України № 911-VIII, які набрали чинності з 01.01.2016) було передбачено, що тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Однак, 08.06.2016 Конституційним Судом України прийнято рішення № 4-рп/2016 (справа №1-8/2016), яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення: - частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015; - абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015;- пункту 5 розділу III Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 в частині скасування з 01.06.2015 норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Отже, рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016 було визнано неконституційною заборону виплати пенсій, призначених відповідно до Закону № 1058-IV, особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі на посаді судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Рішення Конституційного Суду України №4-рп/2016 від 08.06.2016 в частині визнання неконституційними положень вказаного законодавства підлягає застосуванню до правовідносин, що виникли після 08.06.2016 та зворотної сили не має.

Пунктом 22 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017, у частині третій статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінити словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Ця норма неконституційною не визнана.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку про підставність позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо припинення за період з 08.06.2016 виплати позивачці пенсії по інвалідності, але з обмеженням строку, а саме по 31.12.2016. Водночас, підставними є вимоги щодо зобов'язання відновити виплату позивачці такої пенсії з 08.06.2016, але з обмеженням строку, а саме по 31.12.2016.

В іншій частині - щодо відмови в задоволенні позову в частині визнання неправомірними дій відповідача щодо непроведення з січня 2015 року перерахунку пенсії по інвалідності та зобов'язання провести перерахунок з 01.01.2015, рішення суду першої інстанції фактично не оскаржується, тому суд апеляційної інстанції не має права робити правові висновки щодо цієї частини судового рішення. Крім того, рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом.

Окрім цього, відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При подачі позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 1280 грн, що підтверджується квитанцією від 16.08.2017.

Враховуючи те, що позов задоволено частково, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова судовий збір у розмірі 640 грн, відповідно до задоволених вимог.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова задовольнити частково.

Постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку та виплати пенсії по інвалідності задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 08.06.2016 по 31.12.2016 р.

Зобов'язати Галицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Львова відновити виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 08.06.2016 по 31.12.2016 р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 640 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
Д. М. Старунський
Повне судове рішення складено 15 лютого 2018 року.