Справа № 820/6322/17
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2018-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"08" лютого 2018 р. № 820/6322/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Попова А.О.

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Приватного підприємства "КОСМО-ПРОФ" (м. Харків, вул. Людмили Гурченко. 6, 61080, ідентифікаційний код 36986419)
до Головного управління ДФС у Харківській області (м. Харків, вул. Пушкінська, 46, 61057)
про скасування податкових повідомлень-рішень ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Приватне підприємство "КОСМО-ПРОФ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

1. Скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 08.12.2017р., що видане Головним управлінням ДФС у Харківській області.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 08.12.2017р., що видане Головним управлінням ДФС у Харківській області.

3. Судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем були винесені податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 08.12.2017 року.

Позивач з зазначеними податковими повідомлення-рішеннями не погоджується, вважає їх незаконними та такими, що винесені з порушення норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.

Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача в судове засідання зявилися, щодо задоволення позову заперечували зазначивши, що податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 08.12.2017 року є законними та такими, що винесені в межах чинного законодавства України, а тому не підлягають скасуванню.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Харківській області відповідно до п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України та відповідно до наказу Головного управління ДФС в Харківській області від 09.11.2017 №6505 проведена позапланова виїзна перевірка ПП «КОСМО-ПРОФ» (податковий номер 36986419) податкового та іншого законодавства по господарським взаємовідносинам з ТОВ «ФАВОР ОСОБА_4» (податковий номер 39916412) за листопад, грудень 2015 року.

За результатами позапланової виїзної перевірки був складений акт № 21211/20-40-14-11-11/36986419 від 24.11.2017р. яким встановлено порушення позивачем вимог п.185.1 ст.185, п.187.1 ст. 187, п.201.1, п 201.7, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження ПП «КОСМО-ПРОФ» податкових зобов'язань у сумі 225000 грн., в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 205796 грн., в тому числі за листопад 2015 року у сумі 114129 грн. грн., з грудень 2015 року - 91667 грн. та завищено від'ємне значення з 1ГДВ на суму 19204 грн. за листопад 2015 року.

На підставі вище зазначеного акту перевірки відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 08.12.2017р..

Суд зазначає, що підставою вище зазначених тверджень відповідача є його припущення викладені у вище зазначеному акті пеервірки, що ПП «Космо-проф» отримало кошти від ТОВ «Фавор бізнес груп» за нібито продані косметичні засоби, що підтверджено платіжними дорученнями, а самі косметичні заходи було реалізованого третім особам які відповідачем не невстановлені, а тому відповідачем було зроблено висновок, що оскільки згідно бухгалтерського обліку ПП «Космо-проф» спірні ТМЦ списані, тобто реалізовані невідомим особам, а отже по цьому епізоду у позивача мають виникнути податкові зобов'язання на підставі п. б) п. 187.1 ст.187 ПК однак, саме ці податкові зобов'язання не задекларовано, у зв'язку з чим контролюючий орган виніс оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими збільшено податкові зобов'язання, застосовано штрафні (фінансові) санкції та зменшено суму від'ємного значення з ПДВ.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно матеріалів справи судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу № 10/11 від 10.11.2015р., укладеного між ПП «КОСМО-ПРОФ» (Продавець) та ТОВ «Фавор ОСОБА_4» (Покупець), Продавець передає у власність Покупцю товар, а Покупець його приймає та сплачує визначену у накладних ціну за нього.

Операції від продажу товару за листопад, грудень 2015 року, за який ТОВ «Фавор ОСОБА_4» (Покупець) розрахувався в повному обсязі, було відображено в податковій звітності ПП «КОСМО-ПРОФ» за вказані періоди.

Так, у листопаді 2015 р. згідно видаткових накладних № РН-0000018 від 16.11.2015р. та № РН-0000019 від 25.11.2015р., а також податкових накладних №№ 18, 19 від 16.11.2015р. ПП «КОСМО-ПРОФ» передало ТОВ «Фавор ОСОБА_4» товар на загальну вартість 800 тис. грн. (в т.ч. ПДВ - 133333 грн.), за які покупець повністю розрахувався згідно платіжного доручення від 16.11.2015р., що й було задекларовано ПП «КОСМО-ПРОФ» у своїй податковій декларації з ПДВ за листопад 2015р.

У грудні ж 2015 р. згідно видаткових накладних № РН-0000020 від 08.12.2015р., № РН-0000021 від 08.12.2015р., № РН-0000022 від 17.12.2015р., № РН-0000023 від 17.12.2015р. а також податкових накладних №№ 20,21,22 від 08.12.2015р. ПП «КОСМО-ПРОФ» передало ТОВ «Фавор ОСОБА_4» товар на загальну вартість 550 тис. грн. (в т.ч. ПДВ -91666,66 грн.), за які покупець повністю розрахувався згідно платіжних доручень №№ 100,101 від 08.12.2015р., № 109 від 10.12.2015р., що й було задекларовано ПП «КОСМО-ПРОФ» у своїй податковій декларації з ПДВ за грудень 2015р. (р.1.1, додаток 5).

Також судом встановлено, що згідно вироку Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 01.03.2017 щодо матеріалів кримінального провадження за №0000057 передбаченого ч.3 ст.28 ч.2 ст2-5 КК України по обвинуваченню групи осіб, з метою незаконного збагачення, які організували діяльність організованої злочинної групи, з метою прикриття незаконної фіктивної діяльності із незаконного формування податкового кредиту, одержання готівки та валових витрат з податку на прибуток, без наміру здійснення статутної діяльності підприємства, шляхом створення нових юридичних осіб та придбання раніше створених юридичних осіб: ТОВ «ФАВОР ОСОБА_4», податковий номер 39916412.

29.10.2015 злочинною групою з метою перереєстрації ТОВ «ФАВОР ОСОБА_5» податковий номер 39916412 на ОСОБА_6, подано до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб та фізичних-осіб підприємців Дніпровського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві реєстраційні документи ТОВ «ФАВОР ОСОБА_5» податковий номер 39916412. Після вчинення зазначених дій, реалізувавши спільний злочинний план організованої злочинної групи ОСОБА_6В було передано грошову винагороду в сумі 3 тис. грн.

Продовжуючи злочинну діяльність реалізуючи єдиний злочинний план, організована група, діючи повторно, у грудні 2015р. запропонували ОСОБА_7, 09.07.1976р.н. за грошову винагороду, вчинити дії щодо придбання (шляхом перереєстрації) суб'єкту підприємницької діяльності-юридичної особи ТОВ «ФАВОР ОСОБА_4», податковий номер 39916412, повідомивши при цьому, що фінансово-господарську діяльність остання здійснювати не буде. На дану пропозицію ОСОБА_7 погодилась, при цьому наміру здійснювати реальну господарську діяльність, пов'язану з виробництвом чи реалізацією товарів не мала. Після вчинення зазначених дій, реалізувавши спільний злочинний план організованої злочинної групи ОСОБА_7 було передано грошову винагороду.

Згідно приписів статті 67 Конституції України - кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Стаття 61 Конституції України передбачає індивідуальний характер юридичної відповідальності, з чого випливає, що порушення, які допущені з вини контрагента платника податків, не впливають на результати діяльності останнього і не можуть бути підставою для притягнення його до відповідальності. Тому притягненню до відповідальності підлягає саме правопорушник.

Суд зазначає, що вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 Податкового кодексу України. Так, згідно з пунктом 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Так, правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Відповідно до статті 1 цього Закону бухгалтерський облік - це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації (частина 1 статті 8 Закону "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

У бухгалтерському обліку відображаються окремі господарські операції, з яких складається господарська діяльність.

Господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства (стаття 1 Закону "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

За змістом частин 1 та 2 статті 9 наведеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Відповідно до наведеного вище визначення господарська операція пов'язане з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 200.1 статті 201 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для цілей визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Суд зазначає, що в акті перевірки висновки відповідача про той факт, що ПП «Космо-проф» отримало кошти від ТОВ «Фавор бізнес груп» за нібито продані косметичні засоби, що підтверджено платіжними дорученнями, а самі косметичні заходи було реалізованого третім особам які відповідачем не невстановлені, а тому відповідачем було зроблено висновок, що оскільки згідно бухгалтерського обліку ПП «Космо-проф» спірні ТМЦ списані, тобто реалізовані невідомим особам, а отже по цьому епізоду у позивача мають виникнути податкові зобов'язання на підставі п. б) п. 187.1 ст.187 ПК однак, саме ці податкові зобов'язання не задекларовано, у зв'язку з чим контролюючий орган виніс оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими збільшено податкові зобов'язання, застосовано штрафні (фінансові) санкції та зменшено суму від'ємного значення з ПДВ ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені посиланнями на будь-які первинні документи.

Вище зазначені висновки суду також були підтверджені представниками відповідача в судовому засіданні.

Суд зазначає, що оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку

Відповідачем в акті перевірки не наведено факти, які б безспірно підтверджували недобросовісність позивача, як платника податків.

При цьому суд зазначає, що при вирішення податкових спорів, суд виходить із презумпції добросовісності платника, яка презюмує економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Подання платником податку до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Слід зазначити, що недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, водночас такі докази податковим органом в акті перевірки не наведено, як і не зазначено жодних належних доказів на підтвердження своїх висновків викладених в акті перевірки.

Також суд зазначає, що податковий орган в акті перевірки не ставив під сумнів достовірність даних, вказаних в первинних документах, а також не зазначав про їх невідповідність вимогам чинного податкового законодавства.

Крім цього відповідачем згідно положень ст. 77 КАС України не надано доказів, які б свідчили про узгодженість дій позивача з контрагентами з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з такими діями контрагентів.

Отже, з огляду на зазначені обставини, суд приходить до висновку, що висновки акту перевірки № 21211/20-40-14-11-11/36986419 від 24.11.2017р. не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а отже податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 08.12.2017 року винесено з порушенням норм чинного законодавства України та вони підлягають скасуванню.

Судові витрати підлягають стягненню згідно положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства "КОСМО-ПРОФ" (м. Харків, вул. Людмили Гурченко. 6, 61080, ідентифікаційний код 36986419) до Головного управління ДФС у Харківській області (м. Харків, вул. Пушкінська, 46, 61057) про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 08.12.2017 року.

Стягнути з Головного управління ДФС у Харківській області на користь Приватного підприємства "КОСМО-ПРОФ" сплачений судовий збір у сумі 4146 (чотири тисячі сто сорок шість) грн. 74 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлена 12 лютого 2018 року.

Суддя Спірідонов М.О.