Справа № 807/763/17
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/12121/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Старунського Д.М.,

при секретарі судового засідання Смидюк Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістральплюс» на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2017 року про залишення позовної заяви без розгляду (суддя Шешеня О.М., м. Ужгород, повний текст виготовлено 22 листопада 2017 року) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістральплюс» до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Магістральплюс» 6 червня 2017 року звернулося до суду з позовом до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 22.12.2010 №584 в частині пункту 6 додатку 3 до цього наказу, яким анульований спеціальний дозвіл на користування надрами від 25.09.2007 №4386, виданий позивачу.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2017 року у справі №807/763/17 заявлений позов залишено без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, покликаючись на те, що відсутні правові підстави для залишення позовної заяви без розгляду, оскільки строк звернення до суду ним не пропушений. У поданій апеляційній скарзі вказує, що про порушення своїх прав (а саме про анулювання спеціального дозволуна користування надрамивід 25.09.2007 №4386) дізнався лише 13.05.2017 з листа Державної служби геології та надр України. До цього часу про даний факт йому відомо не було. Вказує, що наявність в матеріалах справи повідомлення про вручення, підписаного нібито представником ТОВ «Магістральплюс» ще 11.01.2011, не може слугувати доказом належного повідомлення позивача про анулювання спеціального дозволу на користування надрами, оскільки особа, за прізвищем якої підписане зазначене повідомлення про вручення ніколи не працювала та не працює у ТОВ «Магістральплюс».Просить скасувати оскаржувану ухвалу, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що позивач пропустив передбачений ч.2 ст.99 КАС України шестимісячний строк для звернення до суду, оскільки про порушення його прав йому стало відомо ще 10.01.2011, а в суд звернувся з цим адміністративним позовом лише в червні 2017 року, доказів поважності причин пропуску такого строку не представив.

Суд апеляційної інстанції вважає такі висновки суду першої інстанції правильними з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Реалізація порушеного чи оспорюваного права відбувається шляхом пред'явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.107 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Так, згідно ч.1 ст.99 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин)адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

В силу вимог ч.2 ст.99 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин)для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.100 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин)адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Судом встановлено, що предметом оскарження у даній справі єнаказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 22.12.2010 №584 «Про анулювання, зупинення та поновлення дії спеціальних дозволів на користування надрами» в частині пункту 6 додатку 3 до цього наказу, яким анульований спеціальний дозвіл на користування надрами від 25.09.2007 №4386, наданий позивачу, у звязку з тим, що субєкт господарювання протягом двох років з початку дії дозволу не приступив до користування ділянкою надр без поважної причини.

Про винесення вищезазначеного наказу позивача повідомлено листом Державної геологічної служби № 28/09 від 28.12.2010 згідно з юридичною адресою товариства. Факт одержання повідомлення підтверджується копією повідомлення про вручення від 10.01.2011, підписаним уповноваженою особою підприємства за довіреністю за прізвищем «Багін».

Відповідно до п.106 «Правил надання послуг поштового звязку», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення з повідомленням про вручення працівник поштового зв'язку на підставі пред'явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище. Відтак, обовязковою умовою підтвердження вручення рекомендованого поштового відправлення є зазначення на повідомленні про вручення прізвища особи, яка особисто отримала таке, та факт отримання такого засвідчується підписом поштового працівника.

Як вбачається з матеріалів справи, повідомлення про вручення, на яке посилається відповідач відповідає вищезазначеним вимогам, відправлене на юридичну адресу підприємства, містить усі необхідні реквізити: дату вручення, прізвище особи, яка особисто отримала таке, та підпис поштового працівника, з огляду на що суд апеляційної інстанції вважає таке належним та допустимим доказом.

Покликання апелянта на довідку від 16.06.2017 №10, за змістом якої позивач стверджує, що особа з прізвищем «Багін» ніколи не перебувала і не перебуває на даний час у трудових відносинах з ТОВ «Магістральплюс», судом апеляційної інстанції не беруться до уваги, оскільки такі жодним чином не спростовують факту належного повідомлення позивача про анулювання спеціального дозволу ще 28.12.2010.

Окрім цього, апеляційний суд вважає цілком вірними твердження суду інстанції, який у своєму рішенні зазначив, що обізнаність позивача про анулювання спеціального дозволу на користування надрами 25.09.2007 №4386 підтверджується також тим фактом, що ТОВ «Магістральплюс» за період з 2010 по 2016 роки не подавалась звітність про рух запасів корисних копалин (піску) за формою № 5-гр «Магістральплюс» до ДНВП «Геоінформ України». Вказана обставина також не заперечується позивачем.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строків звернення до суду є обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістральплюс» залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2017 року про залишення позовної заяви без розгляду без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня ухвалення судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
Повне судове рішення складено 15 лютого 2018 року.