Справа № 826/4663/17
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 січня 2018 року 16:39 № 826/4663/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Мазур А.С., при секретарі судового засідання Павленко Ю. В., розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу:

за позовом: ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича;

про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: не з'явилися

Від третьої особи: не з'явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовними вимогами до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про:

- визнання протиправними дії та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» щодо визнання нікчемним правочину по перерахуванню коштів (трансакцій) 19.05.2016 з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» на поточний рахунок позивача НОМЕР_2 в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» на загальну суму 123 600, 19 грн., що належить позивачу ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1);

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича подати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які обліковуються на рахунку НОМЕР_2 в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» в розмірі 123 600, 19 грн.

21.04.2017 ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження у справі та призначено її розгляд на 19.10.2017.

09.10.2017 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

19.10.2017 від представника відповідача надійшло заперечення проти позовної заяви, в якому останній просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

19.10.2017 представники сторін у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, тому розгляд справи було відкладено на 23.01.2018.

У судовому засіданні 23.01.2018 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення (скорочене рішення), відповідно до вимог ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно дослідивши обставини справи Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.05.2016 ОСОБА_1 з однієї сторони та Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» (далі - Товариство) з іншої сторони уклали Договір №980-006-000239326 (тип договору: «Капітал +» (новий) з виплатою процентів щомісячно, за умовами якого позивач передала у власність Товариства грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим Договором, а Товариство зобов'язується повернути кошти та виплатити проценти на умовах Договору.

Пунктом 1.1 визначено, що позивач передала грошові кошти у сумі 123 428, 19 грн. на рахунок НОМЕР_2 в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський», код Банку 380935 строком не більше 182 днів з дати підписання Договору під ставку 31,68 % річних, що складає 25,5 річних після утримання податку.

19.05.2016 Товариство згідно умов Договору №980-006-000239326 направило на рахунок позивача НОМЕР_2 грошові кошти у сумі 123 428, 19 грн. та 172, 00 грн. процентів по кредиту, що разом складає 123 600, 19 грн., факт надходження підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по особовим рахункам з 19.05.2016 по 23.05.2016.

27.04.2016 Постановою Національного банку України №295/БТ віднесено Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запроваджено особливий режим контролю за діяльністю банку.

Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» від 23.05.2016 №812, згідно з яким запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків.

На підставі постанови Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» від 12.07.2016 №124-рш, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку» від 12.07.2016 №1213, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський».

Рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб №265 від 24.01.2017 делеговані повноваження уповноваженій особі Фонду та призначено на ліквідацію провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкова Олександра Юрійовича з 25.01.2017, повноваження визначені статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

20.07.2016 позивач направила на адресу відповідача заяву про включення її до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Однак, відповідач вказану вимогу не виконав та листом від 29.08.2016 №3Г1(К)/204/1 повідомив позивача про те, що перекази коштів (трансакція), здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» () 19.05.2016 в сумі 123 428. 19 грн., з призначенням платежу «Повернення згідно з Договором №980-006-000239326 від 16.05.2016» та 172, 00 грн. з призначенням платежу «Повернення процентів по Договору №980-006-000239326 від 16.05.2016» на рахунок НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) є нікчемними.

Вважаючи на підставі викладеного свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернулася з адміністративним позовом до суду.

Нормативно-правовим актом, який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI) передбачено, що вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

У даному випадку позивач є вкладником в розумінні положень Закону № 4452-VI, оскільки між Банком та позивачем був укладений договір банківського рахунку на який Товариством було перераховано грошові кошти у сумі 123 600, 19 грн.

Суд звертає увагу, що зарахування на банківський рахунок позивача грошових коштів від третьої особи не суперечить вимогам чинного законодавства.

Згідно з частинами 1,2 статті 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

У свою чергу, Уповноваженою особою позивача до вказаного переліку включено не було, що підтверджено представником останньої.

Відповідач посилається на те, що 18.05.2016 та 19.05.2016 Банк уклав із Товариством Договори відступлення прав вимоги №1 та №1805, за якими провів кредитні операції на суму 561 585 182, 51 грн., тим самим порушивши обмеження, що накладені постановою №917/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» із внесеними постановою від 27.04.2016 №295/БТ змінами в частині проведення кредитних операцій, а відтак правочин з перерахування коштів позивачу є нікчемним у розумінні статтей 215, 216 Цивільного кодексу України.

У силу положень ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства (ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Суд зазначає, що факт здійснення розрахунково-касового обслуговування клієнта під час дії згаданої вище постанови регулятора не є достатньою підставою для визнання нікчемними розрахункові операції банку.

Також, суд звертає увагу, що укладений договір відступлення права вимоги від 18.05.2016 №1 стосується відступлення права вимоги кредитних договорів, у той час коли у межах спірних правовідносин між позивачем та Товариством було укладено Договір №980-006-000239326 «Капітал+» (Новий) (з виплатою процентів щомісячно), що за своєю правовою природою є договором позики.

Згідно частини 1 статті 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» було внесено зміни в частину п'яту статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та викладено в наступній редакції: «Фонд або уповноважена особа Фонду у разі недостатності майна банку звертається до пов'язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до заподіяння кредиторам та/або банку шкоди, та/або пов'язаної з банком особи, яка внаслідок таких дій або бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду, з вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної банку. Фонд або уповноважена особа Фонду також має право заявити вимоги до небанківської фінансової установи, якою від фізичних осіб залучені як позики або вклади кошти, що згідно з цим Законом прирівнюються до вкладів.»

Відтак посилання відповідача на те, що залучені позивачем кошти як позика не прирівнюються до вкладу є безпідставними і не приймаються судом.

Щодо вимог позивача про включення його до реєстру вкладників суд зазначає наступне:

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований статтею 27 Закону № 4452-VI, за змістом якої уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Враховуючи наведене, відмова Уповноваженої особи Фонду щодо включення позивача в перелік вкладників не відповідає вимогам Закону.

Щодо скасування рішення Уповноваженої особи Фонду, оформленого наказом від 01.06.2016 №42/2 в частині визнання правочину нікчемним суд зазначає наступне:

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016 року № 826 затверджено Порядок виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення.

Результати проведеної перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними затверджені наказом № 42/2 від 01.07.2016 та викладені в акті № 2 від 01.06.2016 року.

З урахуванням викладених в актах та висновках перевірки обставин, комісія дійшла до висновку, що укладений правочин був здійснений з порушенням норм чинного законодавства, вимог Національного банку України та внутрішніх процедур Банку, а тому він є нікчемним відповідно до положень п.п. 2, 7, 8, 9 частини 3 статті 38 Закону № 4452-VI.

Частина 1 статті 203 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи викладене, з наявних у суді матеріалів справи вбачається відсутність ознак, які кваліфікують укладений між позивачем та Товариством правочин нікчемним, оскільки він не підпадає під перелік, визначений п.п. 2, 7, 8, 9 частини 3 статті 38 Закону № 4452-VI.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування, суд вважає, що позивач довів правомірність та обґрунтованість своїх дій, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Окружний суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

1. Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про визнання нікчемним переказ коштів (трансакції) на загальну суму 123 600 (сто двадцять три шістсот) грн. 19 коп., здійснений Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» від 19.05.2016 на рахунок НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1;

2. Скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський», оформлене наказом від 01.06.2016 №42/2 про переказ коштів (трансакції), здійснений Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» в сумі 123 428 (сто двадцять три шістсот) грн. 19 коп. з призначенням платежу «Повернення згідно з Договором №980-006-000239326 від 16.05.2016 та 172, 00 грн. з призначенням платежу «Повернення процентів по Договору №980-006-000239326 від 16.05.2016» на рахунок НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1;

3. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно рахунку ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), відкритого у Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський НОМЕР_2 у межах гарантованої суми відшкодувань за вкладами - 123 600 (сто двадцять три шістсот) грн. 19 коп.

4. Присудити на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» у сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Повний текст рішення складено 14.02.2018

Суддя А.С. Мазур