Справа № 825/1283/17
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року Чернігів Справа № 825/1283/17

Чернігівський окружний адміністративний суду складі:

головуючої судді - Кашпур О.В.,

за участі секретаря - Андрушко І.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Родніченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Чернігівській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області і просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.07.2017 № 75392-25, № 75393-25. Свої вимоги мотивує тим, що він належить до сільськогосподарських товаровиробників, відповідно до визначення змісту цього поняття, наведеного у Законі України «Про сільськогосподарську кооперацію» та використовує у своїй діяльності для виробництва сільськогосподарської продукції земельну ділянку та господарські будівлі. Відповідно до вимог п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об'єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Оскільки позивач відноситься до сільськогосподарських товаривирбників та нерухоме майно використовується ним безпосередньо для виробництва сільськогосподарської продукції, він вважає, що нарахування йому податку на нерухоме майно є протиправним, а відтак податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити, пояснив, що оскільки позивач є фізичною особою, він за визначенням, наведеному в п.п. 14.1.235 ПК України не відноситься до сільськогосподарських товаровиробників, а тому при нарахуванні йому податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно правомірно не застосовані приписи п.п.266.2.2 «ж» п.266.2 ст.266 ПК України. Враховуючи наведені обставини, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалами суду від 15.09.2017, від 19.10.2017 провадження в справі зупинялось. Ухвалою суду від 31.10.2017 провадження в справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №825/1685/17 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

У справі № 825/1685/17 ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною відмову Головного управління ДФС у Чернігівській області у проведенні фактичної перевірки за заявою ОСОБА_3 та зобов'язання Головного управління ДФС у Чернігівській області провести фактичну перевірку суб'єкта господарювання, який займається веденням селянського господарства ОСОБА_3 без додержання реєстрації з використанням комплексу нежитлових будівель, щодо якого були прийняті повідомлення - рішення від 19.10.2017 № 75392-25, № 75393-25. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.11.2017 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено. Постанова не була оскаржена сторонами та набрала законної сили.

Ухвалою суду від 15.01.2018 провадження в справі було відновлено.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Встановлено, що ОСОБА_3 було подано 26.07.2017 до Козелецької ОДПІ податкову декларацію про майновий стан і доходи (а.с. 15). Позивачем задекларовано дохід від реалізації сільськогосподарської продукції в сумі 300,00 грн та до сплати задекларовано податок на доходи фізичних осіб в сумі 54,00 грн.

ОСОБА_3 було перераховано вказану суму до бюджету, про що свідчить квитанція № 125 від 26.07.2017, позивачем також було сплачено земельний податок, про що свідчать квитанції, наявні в матеріалах справи (а.с. 16-17).

Відповідачем на підставі даних АІС «Податковий блок» в автоматичному режимі було сформовано податкові повідомленн-рішення:

від 19.07.2017 року № 75393-25, яким ОСОБА_3 визначено до сплати грошове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, і є власниками об'єктів нежитлової нерухомості в розмірі 25661,8 грн.;

від 19.07.2017 №75392-25, якими позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, і є власниками об'єктів нежитлової нерухомості в розмірі 4426,6 грн.

Під час судового засідання встановлено, що у власності позивача перебуває земельна ділянка розміром 1.34 га кадастровий номер НОМЕР_2, виділена для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності позивача в 2016 році перебувала нежитлова нерухомість (а.с. 29-30): за період з початку 2016 року по 23.11.2016 року - площею 2 234,7 кв.м.; з 24.11.2016 року - площею 1 927,4 кв.м.

Відповідно до п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України).

Відповідно до п.п. 266.3.1, 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно із п.п. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України).

Згідно рішення Біликівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області від 06.02.2015 (а.с. 31-32) ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки становить 1% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на 1 січня звітного (податкового року), за 1 кв. метр бази оподаткування. Розмір мінімальної заробітної плати на 01.01.2016 становив 1378,00 грн.

Отже враховуючи наведені норми, позивач є фізичною особою, що володіє об'єктом нежитлової нерухомості, що підпадає під визначення об'єкта оподаткування податком на нерухоме майно, отже податковий орган на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вправі сформувати податкове повідомлення-рішення про нарахування позивачу податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно.

Посилання ОСОБА_3 на те, що об'єкт нежитлової нерухомості, що перебуває в його власності, не підпадає під визначення об'єкту оподаткування у відповідності до вимог п.п. «ж» 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України суд вважає безпідставними.

Відповідно до п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об'єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Отже, визначальною ознакою для звільнення нерухомості від оподаткування податком на нерухомість є те, що вона повинна належати сільськогосподарському товаровиробнику та використовуватися ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Відповідно до п.п. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Закон України «Про сільськогосподарську кооперацію» від 17 липня 1997 року N 469/97-ВР в редакції Закону України від 20 листопада 2012 року N 5495-VI, що діяла в 2016 році та діє на даний час, взагалі не містить визначення поняття «сільськогосподарський товаровиробник».

Відповідно до ч. 2 ст. 1 цього Закону зазначено, що термін "виробники сільськогосподарської продукції" використовується у значенні, встановленому Законом України "Про сільськогосподарський перепис".

Згідно із ст. 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Тобто, Законом України «Про сільськогосподарську кооперацію» здійснено посилання на термін «виробники сільськогосподарської продукції», до яких згідно із Законом України «Про сільськогосподарський перепис» віднесено як юридичних осіб, так і фізичних осіб.

Пунктом 5. 2 ст. 5 Податкового кодексу України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Отже, Податковим кодексом чітко врегульовано випадки, якщо положення інших нормативно-правових актів суперечать його положенням, та визначено, що в такому випадку застосовуються норми саме Податкового кодексу для цілей оподаткування.

Як свідчить визначення поняття «сільськогосподарський товаровиробник», наведений в Податковому кодексу України, ОСОБА_3 не відноситься до осіб, що є сільськогосподарськими товаровиробниками, оскільки він є фізичною особою. Таким чином, об'єкти нерухомості, що належать йому, як виробнику сільськогосподарської продукції, не підпадають під звільнення від оподаткування податком на нерухомість відповідно до п.п. «ж» 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позивач відноситься до платників податку на нерухоме майно, в його власності перебуває об'єкти оподаткування цим податком, Головне управління ДФС у Чернігівській області мало право здійснити розрахунок позивачу цього податку відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тому податкові повідомлення-рішення є правомірними та не підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, а відповідачем не доказана правомірність своїх дій, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від № від 11.07.2016 підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_3 відмовити в задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 15 лютого 2018 року.

Суддя О.В. Кашпур