Справа № 826/24718/15
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 лютого 2018 року 11:21 № 826/24718/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., при секретарі Мині І.І., за участю представників позивача Двінського О.Ю., Сидорчука О.Є., представника відповідача Грицаєнка Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Київська проектно-будівельна компанія»
додержавної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська проектно-будівельна компанія» (далі - позивач/ ТОВ «КПБК») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (відповідач/ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.06.2015 №, №, №.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що висновки контролюючого, на яких ґрунтуються оскаржувані податкові повідомлення-рішення є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки фінансово-господарські операції позивача з контрагентом є реальними, що підтверджується, за твердженнями позивача, належним чином оформленою первинною документацією.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, прийнятих у межах наданих контролюючому органу повноважень, у зв'язку з виявленими під час перевірки порушеннями вимог податкового законодавства з боку позивача.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві проведено документальну виїзну позапланову перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Київська проектно-будівельна компанія» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з товариством з обмеженою відповідальністю «ІН Капіталбуд» за період з 01.10.2014 по 31.10.2014.

Перевіркою встановлено порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Київська проектно-будівельна компанія»:

1. пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134, пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 149.1 ст. 149 Податкового кодексу України, в результаті чого знижено податок на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету за 2014 рік, всього на суму 154313 грн.

2. п. 198.1, п. 198.12, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 п. 201.6 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого:

- занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за жовтень 2014 року всього на суму 79197,00 грн.;

- завищено від'ємне значення різниці між сумою ПЗ та сумою ПК поточного звітного періоду (ряд. 19 Декларації) за жовтень 2014 року всього в сумі 86466 грн.

За наслідками перевірки державною податковою інспекцією у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві складено акт від 08.05.2015 №417/26-54-22-02/36024969 та прийняті податкові повідомлення рішення від 10.06.2015:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів на загальну суму 192891,25 грн., з яких 154313 грн. нараховано за основним платежем, 38578,25 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

- №, яким позивачу збільшено розмір грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 98996,25 грн., з яких 79197 грн. нараховано за основним платежем та 19799,25 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 86466 грн.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно пункту 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно вимог пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно положень статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

З вищенаведених правових норм вбачається, що для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності. При цьому, право на бюджетне відшкодування частини від'ємного значення виникає лише у разі фактичної сплати податку на додану вартість в ціні придбаного товару (робіт, послуг) отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Як вбачається зі змісту акту перевірки від 08.05.2015 №417/26-54-22-02/36024969, висновки щодо порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Київська проектно-будівельна компанія» приписів податкового законодавства зроблено з огляду на відсутність факту реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентом - товариством з обмеженою відповідальністю «ІН Капіталбуд»

Аналізуючи норми податкового законодавства України, ознайомившись із доводами контролюючого органу, на підставі яких здійснено висновки акту перевірки, суд зазначає, що в межах даного спору слід встановити саме факт здійснення (реальність) господарських операцій між позивачем та його контрагентом з урахуванням умов спірних правовідносин.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «КПБК» зареєстроване в ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві з 11.07.2208, згідно довідки з Управління статистики в Оболонському районі Головного управління статистики у м. Києві види діяльності за КВЕД-2010: будівництво житлових та нежитлових будівель, підготовчі роботи на будівельному майданчику, електромонтажні роботи, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, організація будівництва будівель, будівництво трубопроводів.

Згідно довідки АБ №519065, товариство з обмеженою відповідальністю «Ін Капіталбуд» зареєстровано як юридична особа 02.06.2011, види діяльності: будівництво житлових і нежитлових будівель, електромонтажні роботи, монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування, інші спеціалізовані будівельні роботи, оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах, відповідно свідоцтва №200006553 зареєстровано як платник податку на додану вартість з 18.10.2011.

Фінансово-господарські операції ТОВ «КПБК» (генпідрядник) з ТОВ «Ін Капіталбуд» (підрядник) ґрунтувались на ряді договорів підряду, а саме:

1. відповідно договору від 14.10.2014 №14/10-17, генпідрядник доручає, а підрядник зобов'язується виконати якісно, власними силами та засобами, на свій ризик комплект будівельних робіт на об'єкті генпідрядника: модернізації основного виробництва: «Технічне переоснащення газорозподільчого пункту, бітумосховища та бітумоплавильні ПАТ «Асфальтобетонний завод «АБ Столичний» в м. Києві по вул. Новопирогівській, 60», а генпідрядник зобов'язується прийняти та оплатити якісно виконані роботи відповідно до умов цього Договору.

Загальна ціна договору визначається на основі сукупної вартості всіх робіт, зазначених в Додаткових угодах до даного договору.

Вартість кожного виду робіт визначається у відповідності до узгодженої сторонами Договірної ціни, локального кошторису та у підсумковій відомості ресурсів і вказується в додаткових угодах до договору.

Розрахунки здійснюються у безготівковому виді платіжним дорученням шляхом переказу на поточний рахунок підрядника.

Згідно пункту 3.1 Договору підрядник може залучити до виконання робіт за цим договором третіх осіб (субпідрядників) шляхом укладання з ними договорів субпідряду, при цьому підрядник несе повну відповідальність перед генпідрядником за дії та роботи таких субпідрядників.

Відповідно пункту 5.3 Договору підрядник здає, а генпідрядник приймає згідно Акту приймання-передачі виконаних підрядних робіт форми КБ-2в та довідки про вартість виконаних підрядних робіт та витрат форми КБ-3.

Згідно умов Додаткової угоди №1 до договору від 14.10.2014 №14/10-14, підрядник зобов'язується відповідно до отриманого від генпідрядника технічного завдання виконати власними силами та засобами, на свій ризик весь комплекс робіт по улаштуванню фундаментів під ємності ід бітумне сховище та бітумоплавильні на об'єкті генпідрядника: «Технічне переоснащення газорозподільчого пункту, бітумосховища та бітумоплавильні ПАТ «Асфальтобетонний завод «АБ Столичний» в м. Києві по вул. Новопирогівській, 60».

Відповідно Додаткової угоди №2 до договору від 14.10.2014 №14/10-14, підрядник зобов'язується відповідно до отриманого від генпідрядника технічного завдання виконати власними силами та засобами, на свій ризик весь комплекс робіт по демонтажу бетонозмішувального вузла на об'єкті генпідрядника: «ПАТ «Асфальтобетонний завод «АБ Столичний» в м. Києві по вул. Новопирогівській, 60».

На підтвердження виконання вимог вказаних договорів, руху активів в процесі здійснення господарських операцій, до матеріалів справи надано копії договірної ціни, підсумкової відомості ресурсів, фото фіксації робіт, виписок з банківських рахунків, платіжних доручень, податкових накладних, довідок про вартість виконаних будівельних робіт/ та витрати, актів приймання виконаних будівельних робіт, актів приймання-передачі матеріалів.

2. Відповідно до договору від 28.01.2014 №28/01-14, генпідрядник доручає, а підрядник зобов'язується виконанати якісно, власними силами та засобами, на свій ризик комплекс будівельних робіт на об'єкті генпідрядника: «Офісно-торгово-розважальний комплекс в кварталі, обмеженому вулицями Оленівською, Межигірською, Набережно-Луговою у Подільському районі м. Києва».

Загальна ціна договору визначається на основі сукупної вартості всіх робіт, зазначених в Додаткових угодах до даного договору.

Вартість кожного виду робіт визначається у відповідності до узгодженої сторонами Договірної ціни, локального кошторису та у підсумковій відомості ресурсів і вказується в додаткових угодах до договору.

Розрахунки здійснюються у безготівковому виді платіжним дорученням шляхом переказу на поточний рахунок підрядника.

Підрядник може залучити до виконання робіт за цим договором третіх осіб (субпідрядників) шляхом укладання з ними договорів субпідряду, при цьому підрядник несе повну відповідальність перед генпідрядником за дії та роботи таких субпідрядників.

Підрядник здає, а генпідрядник приймає згідно Акту приймання-передачі виконаних підрядних робіт форми КБ-2в та довідки про вартість виконаних підрядних робіт та витрат форми КБ-3.

Відповідно до додаткової угоди від 09.07.2014 №15 до договору від 28.01.2014 №28/01-14, генпідрядник доручає, а підрядник зобов'язується відповідно до отриманого від генпідрядника технічного завдання виконати власними силами та засобами, на свій ризик весь комплекс робіт по виготовленню і монтажу алюмінієвих дверей для ТП і РП на об'єкті генпідрядника: «Офісно-торгово-розважальний комплекс в кварталі, обмеженому вулицями Оленівською, Межигірською, Набережно-Луговою у Подільському районі м. Києва».

Згідно додаткової угоди від 10.07.2014 №16 до договору від 28.01.2014 №28/01-14, генпідрядник доручає, а підрядник зобов'язується відповідно до отриманого від генпідрядника технічного завдання виконати власними силами та засобами, на свій ризик весь комплекс будівельно-монтажних робіт по улаштуванню лотка та ходка (добудова) на об'єкті генпідрядника: «Офісно-торгово-розважальний комплекс в кварталі, обмеженому вулицями Оленівською, Межигірською, Набережно-Луговою у Подільському районі м. Києва».

Відповідно до умов додаткової угоди від 14.07.2014 №17 до договору від 28.01.2014 №28/01-14, генпідрядник доручає, а підрядник зобов'язується відповідно до отриманого від генпідрядника технічного завдання виконати власними силами та засобами, на свій ризик весь комплекс робіт по улаштуванню балок монорельса в приміщенні ТП і ПР на об'єкті генпідрядника: «Офісно-торгово-розважальний комплекс в кварталі, обмеженому вулицями Оленівською, Межигірською, Набережно-Луговою у Подільському районі м. Києва».

Додатковою угодою від 09.09.2014 №19 до договору від 28.01.2014 №28/01-14, генпідрядник доручає, а підрядник зобов'язується відповідно до отриманого від генпідрядника технічного завдання виконати власними силами та засобами, на свій ризик комплекс робіт по засипці піском котловану добудови до відмітки 0.00 на об'єкті генпідрядника: «Офісно-торгово-розважальний комплекс в кварталі, обмеженому вулицями Оленівською, Межигірською, Набережно-Луговою у Подільському районі м. Києва».

Додатковою угодою від 12.09.2014 №21 до договору від 28.01.2014 №28/01-14, генпідрядник доручає, а підрядник зобов'язується відповідно до отриманого від генпідрядника технічного завдання виконати власними силами та засобами, на свій ризик весь комплекс робіт по різанню залізобетонної конструкції (приміщення ТП і РП, ригель) на об'єкті генпідрядника: «Офісно-торгово-розважальний комплекс в кварталі, обмеженому вулицями Оленівською, Межигірською, Набережно-Луговою у Подільському районі м. Києва».

На підтвердження виконання вимог вказаних договорів, руху активів в процесі здійснення господарських операцій, до матеріалів справи надано копії протоколу узгодження договірної ціни, фото фіксації виконаних робіт, банківських виписок, платіжних доручень, податкових накладних, довідок про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати, актів виконаних робіт, технічних завдань, договірної ціни, локального кошторису, актів приймання виконаних будівельних робіт, підсумкової відомості ресурсів.

У свою чергу, висновки контролюючого органу ґрунтуються (за змістом акту перевірки) на результаті аналізу податкової інформації ТОВ «Ін Капіталбуд».

Так, в акті перевірки, ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві посилається на відсутність у контрагента позивача матеріальних, трудових ресурсів, необхідних для здійснення господарської діяльності та, зокрема, виконання будівельно-монтажних робіт, при цьому, аналізуючи податкову звітність контрагентів ТОВ «Ін Капіталбуд», контролюючий орган дійшов до висновку про проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди третім особам.

Ознайомившись із доводами контролюючого органу, на підставі яких здійснено висновки акту перевірки, слід зазначити, чинне законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останніх. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов'язань, адже, поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов'язань. А відтак, за умови невстановлення компетентним органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання позивачем незаконної податкової вигоди, останній не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 07.04.2014 у справі №К/800/36098/13.

Поряд з цим, судом встановлена відповідність наданої первинної документації, якою оформлювались господарські операції позивача з контрагентами, вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

У відповідності статті 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 43 Господарського кодексу України підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

У той же час, контролюючим органом при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками такої операції, на підстав якої сформовані дані податкового обліку. Аналогічна правова позиція викладена у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 №742/11/13-11.

Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

При цьому суд керується пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 "Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними": при кваліфікації правочину за ст. 228 Цивільного кодексу України має враховуватись вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі.

Однак, відповідачем не було надано доказів наявності вироку суду відносно будь-кого - позивача та контрагентів за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 205 КК України (фіктивне підприємництво), а договори, укладений позивачем з даними товариствами до теперішнього часу у судовому порядку не визнано недійсними.

Слід відмітити, що податковим органом не було надано рішення суду у цивільній чи господарській справі, вироку суду у кримінальній справі або іншого належного доказу на підтвердження "фіктивності" здійснених позивачем господарських операцій.

Більше того, в акті перевірки не наведено жодних обставин та доказів, які б свідчили про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про не пов'язаність операцій з господарською діяльністю позивача, фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).

Всупереч вимогам податкового законодавства України, висновки контролюючого органу в спірних правовідносинах базуються на припущеннях по ланцюгу контрагентів контрагента позивача. При цьому, акт перевірки не містить аналізу дотримання як позивачем, так і його контрагентом, податкової дисципліни у спірних правовідносинах, з урахуванням того, що приписами частини другої статті 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер юридичної відповідальності.

Таким чином, недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни (що не доведено відповідачем) має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Аналогічна правова позиція була висловлена також Вищим адміністративним судом України, зокрема, в ухвалах суду від 29.01.2014 №К/9991/81114/11, від 22.01.2014 №К/9991/37637/12, від 17.02.2014 №К/800/50945/13, від 19.02.2014 №К/800/61338/13, від 11.03.2014 №К/800/1128/14, від 03.03.2014 №К/800/12888/13, від 02.06.2014 №К/800/6497/13.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому, платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Поряд з цим, посилання на ненадання ТОВ «КПБК» до перевіркм журналу вступного інструктажу з питань охорони праці спростовуються наданою копією такого журналу до матеріалів справи, що підтверджує факт проведення вступного інструктажу з охорони праці працівників ТОВ «Ін Капіталбуд».

За таких обставин, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що фінансово-господарські операції між позивачем та його контрагентом не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності; доказів того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин справи, у межах повноважень та у способи, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги щодо визнання податкових повідомлень-рішень від 10.06.2015 №, №, № протиправними та такими, що підлягають скасуванню, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська проектно-будівна компанія" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 10.06.2015р. №№, , .

3. Витрати по сплаті судового збору в сумі 5675,30грн. відшкодувати на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Київська проектно-будівна компанія" за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян