Справа № 583/363/18
Суддя: Сидоренко Р. В.
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№ 583/363/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді Сидоренка Р.В.,

при секретарі Зубатовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №5 м. Охтирка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Суми лейтенанта поліції Мага Катерини Валеріївни про визнання незаконними дій та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

07 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.01.2018 року інспектор поліції роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області лейтенант поліції Мага К.В. винесла постанову про накладення адміністративного стягнення в сумі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КпАП України. Вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона винесена із порушенням норм. Також при розгляді справи відповідачем не були з'ясовані і доведені обставини про наявність у його діях складу адміністративного проступку. Крім того, зазначав, що відповідачем при притягненні його до відповідальності було порушено право на захист, оскільки не забезпечено право скористатися юридичною допомогою адвоката. Просить суд визнати незаконними дії відповідача та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 247992 від 30.01.2018 року.

Позивач в судове засідання не з'явився. Надав суду письмову заяву у якій прохав розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явилась. Подала відзив на позов, де вказано, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 247992 від 30.01.2018 року винесена законно, що підтверджується відеозаписом правопорушення зафіксованого на службовий відеореєстратор. На підставі чого відповідач просила суд в задоволенні адміністративного позову відмовити з причин безпідставності та необґрунтованості.

На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України судове засідання проводилося без технічної фіксації.

Суд дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.01.2018 року інспектором поліції роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Суми лейтенантом поліції Мага К.В. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 247992 від 30.01.2018 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України (а.с. 8).

Згідно постанови серії ВР № 247992 від 30.01.2018 року, ОСОБА_1 30.01.2018 року о 15 год. 17 хв., керуючи автомобілем Volkswagen Golf номерний знак НОМЕР_3, в м. Суми, по вул. Набережна річки Стрілки, розмовляв по телефону, тримаючи його у руці, чим порушив вимоги п.2.9 (Д) ПДР, що зафіксовано на відеореєстратор Хіаомі моделі Yi Car DVR.

Дана постанова є протиправною, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, позивач письмово зазначив про намір скористатись послугами адвоката, який спеціалізується на розгляді справ про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху. Не зважаючи на законність даної вимоги, з боку інспектора будь-яких дій із приводу даного клопотання позивача не вчинялось. У письмовому відзиві будь-яких обставин чи доказів із цього приводу, які б спростовували даний факт, відповідачем не зазначено.

З огляду на викладене суд прийшов до висновку, що при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності працівник поліції позбавив позивача скористатися своїм правом на правову допомогу, передбаченим ст. 268 КпАП України, оскільки не надала можливості скористатися юридичною допомогою адвоката, що свідчить, про порушення прав ОСОБА_1 під час винесення оскаржуваної постанови.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частина 2 ст. 122 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність (серед іншого) за користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Так, відповідачем надано на адресу суду відзив на позов разом з відеофіксацією правопорушення. З переглянутого відеозапису з реєстратора не встановлено факту користування позивачем при перетині перехрестя належним йому транспортним засобом саме під час початку руху та його продовження мобільним засобом зв'язку. Факт тримання останнім у руці мобільного засобу зв'язку під час перебування авто у статичному положенні не охоплюється диспозицією адміністративно правової норми передбаченої ч. 2 ст. 122 КпАП України

Отже, відповідач не довів правомірність своїх дій, під час складання оскаржуваної постанови, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження факту порушення позивачем п. 2.9 «д» ПДР - користування засобом зв'язку під час руху транспортного засобу.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає з метою гарантування дотримання і захисту прав, свобод та інтересів позивача необхідно скасувати постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України.

Вказана постанова не містить посилань на те, що відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності надано можливість скористатися юридичною допомогою, роз'яснено його права та обов'язки, враховано особу порушника, розглянуто клопотання в разі їх наявності.

Вищенаведені обставини дають підстави дійти висновку, що відповідачем, всупереч положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, не проведено дій по розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених приписами ст.ст. 278, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, перевіряючи наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову в іншій частині позовних вимог, тобто щодо визнання незаконними дій відповідача щодо складання постанови серії ВР №247992 від 30.01.2018 року про адміністративне правопорушення про складання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Так, з наведених вище правових норм, зокрема положень ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопоуршення, вбачається, що безпосередньо складання постанови про адміністративне правопорушення є повноваженням посадових осіб органів Національної поліції, які в даному випадку й були реалізовані відповідачем при винесенні спірної постанови про адміністративне правопорушення від 30.01.2018 року серії ВР № 247992, а тому достатніх та необхідних правових підстав для визнання таких дій протиправними у даному випадку немає.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у своєму адміністративному позові ОСОБА_1, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги через протиправність спірних дій відповідача та прийнятої ним постанови, зокрема просив суд визнати такі дії незаконними, що не відповідає способу захисту порушеного права особи, регламентованому статтею 245 Кодексу адміністративного судочинства України, яка передбачає повноваження суду при вирішенні справи.

На підставі ст.ст. 245, 247, 268, 276, 288 КпАП України, керуючись ст.ст. 77, 242-246, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №247992 від 30.01.2018 року про притягнення ОСОБА_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_2, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України, накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. - скасувати.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана протягом десяти днів із дня проголошення рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Суддя Р.В.Сидоренко