Справа № 813/3039/17
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/11564/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічного І.І.

суддя Сапіга В.П.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю:

представник позивача ОСОБА_1

представник відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року (головуючий суддя Гавдик З.В., м.Львів, проголошено о 10:13:25) у справі № 813/3039/17 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

30 серпня 2017 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до Галицької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №399804-13 від 11 липня 2017 року.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 року замінено незалежного відповідача на Головного управління ДФС у Львівській області.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області №399804 від 11 липня 2017 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає, що відсутність автомобіля позивача у переліку транспортних засобів, власники яких сплачують транспортний податок не є підставою для визнання неправомірним прийнятого ним рішення оскільки, на переконання податкового органу, суд має встановлювати приблизну вартість цього автомобіля. Відтак, відповідач вважає, що підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні.

З врахуванням наведеного скаржник просить задовольнити апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримує у повному обсязі.

Представник позивача доводи апеляційної скарги заперечує, вважає їх необгрунтованими та просить її відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що 11 липня 2017 року відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення № 399804-13, яким згідно п.п. 54.3.3. п. 54.3. ст. 54 ПК України та п.п. 267.6.2. п. 267.6. ст. 267 ПК України, позивачу визначено суму податкового зобовязання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб в сумі 25000,00 грн.

Позивач вважала таке рішення необгрунтованим, оскільки в оприлюдненому на офіційному сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, автомобіль який їй належить відсутній в переліку автомобілів які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2017 році, відтак звернулась в суд.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що у переліку автомобілів, з року випуску яким минуло не більше пяти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2017 року (звітного) року, відсутні відомості про автомобіль моделі та марки Меrcedes-Benz GL 350 CDI 4 МАТІС, власником якого є позивач.

Крім цього, спірне рішення винесено відповідачем 11 липня 2017 року, тобто з порушенням строку встановленого п.п. 267.6.2. п. 267.6. ст. 267 ПК України - податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно п.п. 267.1.1. п. 267.1. ст. 267 ПК України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Згідно п.п. 267.2.1. п. 267.2. ст. 267 цього ж Кодексу, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку, до 1 лютого податкового (звітного) року, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

Згідно п.п. 267.6.2. п. 267.6. ст. 267 цього ж Кодексу, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об'єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

На офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України за адресою в мережі Інтернет http://www.me.gov.ua/Vehicles/CaIcuIatePrice?lang=uk- UA. розміщено перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років [включно] та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2017 (звітного] року, а також надано можливість здійснити розрахунок середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей оподаткування транспортним податком проводиться відповідно до пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України за Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України № 66 від 18 лютого 2016 року зі змінами.

Автомобіль, який перебуває у власності позивача, а саме Mercedes-Benz GL 350, CDI, 2014 року випуску, об'єм двигуна 2987 см. куб., у вищезазначеному переліку легкових автомобілів відсутній, а відповідно встановити його середньоринкову вартість відповідно до Методики не можливо.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач здійснював обчислення середньоринкової вартості автомобіля позивача користуючись аналогією, та опираючись на розрахунок стосовно автомобілів Mercedes-Benz G-класу, про що свідчить долучений ним розрахунок. Однак, суд не погоджується з таким підходом відповідача, оскільки з визначення середньоринкової вартості автомобіля безпосередньо повязане з конкретною маркою, моделлю та специфікацією транспортного засобу, а відтак обрахунки не можуть проводитись на підставі співставлення гіпотетично подібних класів автомобілів.

Отже, апеляційний суд вважає, що Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області взяло невірні та недостовірні дані про легковий автомобіль позивача. Аналогічна правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України у постанові від 30.08.2016 року у справі №К/800/8077/16.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку про протиправність рішення податкового органу, а відтак про правильність висновків суду першої інстанції.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.242, 243, 268, 286, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року у справі № 813/3039/17 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Повне судове рішення складено 20 лютого 20118 року.