Справа № 826/15424/16
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2018-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 лютого 2018 року № 826/15424/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішення і податкової вимоги,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Окружного до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішення про опис майна у податкову заставу від 15.09.2016 №4363-17 і податкової вимоги від 15.09.2016 №4363-17.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2016 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

У зв'язку з припиненням повноважень судді Шулежка В.П., в провадженні якого перебувала адміністративна справа та не була ним розглянута, справу було повторно розподілено між суддями.

За результатом повторного автоматичного розподілу судових справ, для розгляду справи було визначено суддю Вєкуа Н.Г.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.04.2017 року суддею Вєкуа Н.Г. прийнято справу до провадження та призначено судове засідання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що податкова вимога як і рішення про опис майна у податкову заставу прийняті з порушенням вимог чинного законодавства України та підлягають скасуванню. Представник позивача наголошував, що оскаржувані рішення винесено передчасно, у зв'язку з неузгодженістю грошових зобов'язань.

Представник позивача у судовому засіданні, позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві та просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином.

В матеріалах справи наявні заперечення проти позову, в яких відповідач проти позову заперечив, з огляду на те, що оскаржувані рішення є обґрунтованим, прийнятим у межах та на підставі наявних у контролюючого органу повноважень, у зв'язку з несплатою позивачем податкового боргу.

Зважаючи на неявку в судове засідання представника відповідача, суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 15.09.2016 року Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві виставлена вимога №4363-17, відповідно до якої станом на14.09.2016 року за ОСОБА_1 рахується податковий борг в розмірі 197 898,02 грн.

Цього ж дня, тобто 15.09.2016 року В.О. заступника начальника ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві прийняте рішення №4363-17 про опис майна ОСОБА_1 у податкову заставу.

Вважаючи вказані рішення відповідача неправомірними позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У відповідності до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно п.п. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Згідно з п. 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно із п. 56.2 ст. 56 ПК України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується (п. 56.3 ст. 56 ПК України).

У разі коли останній день строків, зазначених у цій статті, припадає на вихідний або святковий день, останнім днем таких строків вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем (п. 56.13 ст. 56 ПК України).

Скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження (п. 56.15 ст. 56 ПК України).

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Днем подання скарги вважається день фактичного отримання скарги відповідним контролюючим органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв'язку від платника податків поштового відправлення із скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв'язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті (56.16 ПК України).

Процедура адміністративного оскарження закінчується днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (п.п. 56.17.1 п. 56.17 ПК України).

У разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті (п. 56.19 ст. 56 ПК України).

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що у разі виникнення у платника податків податкового боргу контролюючим органом надсилається податкова вимога. Рішення контролюючого органу, на підставі яких виникає податковий борг у платника податків можуть бути оскаржені в адміністративному порядку до вищого податкового органу та в судовому порядку. У разі оскарження платником податків рішень контролюючого органу про нарахування податкових зобов'язань сума податкового боргу є неузгодженою до закінчення процедуру адміністративного оскарження або до набрання законної сили судовим рішенням.

Згідно статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Згідно з підпунктом 3.1 пункту 3 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 576 (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин), податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів.

Судом встановлено, що відповідачем було проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства та з питань дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, правильність нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за результатами якої складено акт від 31.05.2016 року №403/26-53-13-06/НОМЕР_1 та прийнято податкові повідомлення-рішення від 11.07.2016 року №, №, №.

У подальшому, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подало до ГУ ДФС у м. Києві скаргу на вищезазначені податкові повідомлення-рішення за результатами якої 16.09.2016 року прийнято рішення про результати розгляду первинної скарги №6083/с/26-15-10-02-16 про часткове задоволення скарги.

Також, 26.09.2016 року позивачем подано скаргу до ДФС України про перегляд рішення №6083/с/26-15-10-02-16 від 16.09.2016 року.

Суд звертає увагу, що ФОП ОСОБА_1 надсилались повідомлення ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві про оскарження рішення №6083/с/26-15-10-02-16.

Відтак, з системного аналізу норм чинного податкового законодавства та враховуючи фактичні обставини справи, встановлено, податкова вимога №4363-17 від 15.09.2016 року, прийнята передчасно, а саме до сплину дня закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті, а тому підлягає скасуванню.

Отже, сума грошового зобов'язання, визначена в податковій вимозі не є узгодженою та не набула статусу податкового боргу в розумінні пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України.

Відповідно до вимог п.п. 14.1.155.ПК України - податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст.89 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Згідно з п.89.1 ст.89 ПК України право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Системний аналіз наведених норм свідчить, що закон передбачає виключні випадки виникнення права податкової застави.

З аналізу норм чинного податкового законодавства вбачається пряма залежність при надісланні податкової вимоги та виникнення права податкової застави від наявності узгодженого податкового боргу у платника податків, а відтак, у зв'язку з відсутністю такого боргу, у контролюючого органу відсутнє таке право.

Враховуючи висновки суду про передчасність сформування податкової вимоги та її скасування, рішення про опис майна у податкову заставу №4363-17 від 15.09.2016 року також підлягає скасуванню.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, виходячи з аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи та враховуючи факт не надання відповідачем доказів, спростовуючих доводи позивача, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та такими, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 15.09.2016 року №4363-17.

Визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу від 15.09.2016 року №4363-17, прийнятого Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві судовий збір у сумі 3429,00 грн. на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Н.Г. Вєкуа