Справа № 804/946/18
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 лютого 2018 року справа № 804/946/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чорна В.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

05 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність Держави Україна в особі Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, яка виявилася у не наданні належної відповіді на запит позивача від 15.12.2017 p, а саме:

- який не надав довідку про склад сімї для призначення усіх видів допомоги і забезпечення для позивача рівня життя не нижче від прожиткового мінімуму, або не прийняв рішення про визнання місця перебування позивача з 15.12.2017 р. за адресою 50083 м. Кривий Ріг вул. Ухтомського 2-8, за якою він надає соціальні послуги інваліду, та не повідомив про номер наказу чи розпорядження;

- який не вжив системи заходів, спрямованих на усунення правових, соціальних та інших причин виникнення бездомності та безпритульності, не запобіг втраті цих прав і не попередив виникнення негативних суспільних наслідків, повязаних з відсутністю у позивача житла, не звернувся до Виконкому міської ради у м. Кривого Рогу, державної адміністрації Дніпропетровської області, Кабінету Міністрів України, копії звернень не надав позивачу для ознайомлення;

- який наказом чи розпорядженням не направив до відділу реєстрації усі необхідні документи, які є у справі позивача, для оформлення місця його перебування за адресою 50083 м. Кривий Ріг вул. Ухтомського 2-8;

- який наказом чи розпорядженням не використав усі свої управлінські повноваження для забезпечення гарантій ст. З3 Конституції України, прийняттям рішення по поданій заяві від 15.12.2017 р. про визначення місця перебування, чим не надав можливість одержання державних соціальних гарантій.

2. Зобов'язати Державу Україна в особі Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради протягом 15-ти днів надати, відповідно до законодавства, належну обґрунтовану відповідь та документи на запит позивача від 15.12.2017 р. , а саме:

- надати довідку про склад сімї для призначення усіх видів допомоги і забезпечити для позивача рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму;

- прийняти рішення про визнання місця перебування позивача з 15.12.2017 р. за адресою 50083 м. Кривий Ріг вул. Ухтомського 2-8, за якою позивач надає соціальні послуги інваліду, чим надати можливість одержання державних соціальних гарантій;

- звернутися до виконкому міської ради у м. Кривого Рогу, державної адміністрації Дніпропетровської області, Кабінету Міністрів України для забезпечення гарантій ст. 33, 46, 48, 55 Конституції України і копії звернень зобов'язати надати позивачу для ознайомлення.

Відповідно до п.п. 3 та 6 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України, та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши позовну заяву на відповідність зазначеним вимогам закону, судом встановлено, що вона підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Згідно з приписами п. 2 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у позовній заяві зазначається повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по-батькові для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів звязку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

З матеріалів адміністративного позову судом встановлено, що позивачем всупереч вищенаведених приписів у позовній заяві не було зазначено ідентифікаційного коду відповідача та реєстраційного номеру облікової картки платника податків позивача або номеру, серії паспорту позивача; не зазначено адрес електронної пошти позивача та відповідача (або не вказано про те, що такі адреси відсутні або не відомі позивачу).

Також, відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви, зокрема, зясовує, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність.

У відповідності до ч. 2 ст. 43 КАС України, здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обовязки належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними.

Позовну заяву подано від імені ОСОБА_1, проте, документів на підтвердження його адміністративної процесуальної дієздатності (копії паспорту), до матеріалів позовної заяви не долучено.

Отже, на підтвердження своєї адміністративної процесуальної дієздатності позивач повинен надати до суду копію паспорту громадянина України.

Крім того, п. 11 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Судом встановлено, що у матеріалах адміністративного позову відсутнє власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, у звязку з чим позивачу необхідно надати таке підтвердження.

Крім того, згідно з п. 9 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності субєктів владних повноважень у позовній заяві зазначається обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на справи у публічно-правових спорах, зокрема, фізичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Статтею 4 КАС України надано визначення терміну «субєкт владних повноважень», під яким законодавець розуміє орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Також, зазначеною нормою закону визначено, що відповідачем у справі виступає субєкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Позивачем у позовній заяві відповідачем визначено «державу Україна в особі Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради», що не відповідає наведеним вище положенням КАС Україна.

Зокрема, держава Україна може бути відповідачем лише у разі, якщо відсутній орган державної влади, його посадова чи службова особа, які у спірних правовідносинах є субєктом владних повноважень та здійснюють владні управлінські функції щодо позивача.

Крім того, чинний КАС України не передбачає такої форми залучення відповідача у справі, як відповідач в особі іншої особи.

Отже, позивачу необхідно визначитися з належним відповідачем у справі, зазначивши його у позовній заяві.

При цьому, суд зазначає, що позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом також не було дотримано встановлені законом вимоги щодо форми та змісту позовної заяви.

Так, згідно з ч.1, п.п. 4, 5 ч.5 ст. 160 КАС України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, із зазначенням змісту позовних вимог і викладом обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини.

В порушення зазначених вимог, позовна заява не містить належного викладу обставин та суті спірних правовідносин з посиланням на докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

У звязку з чим, позивачу необхідно, шляхом складання нової позовної заяви належним чином виконати вимоги ч.1, п.п. 4, 5 ч.5 ст. 160 КАС України.

Також, у відповідності до ч. 4 ст. 161 КАС України, позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні у нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

В порушення зазначеної норми закону, позивачем долучено до заяви документи, які не можуть вважатися доказами у справі.

Зокрема, надана позивачем ксерокопія запиту до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради від 15.12.2017 р. не містить відмітки про її прийняття/реєстрацію даним субєктом владних повноважень. Позивачем не надано і копії поштового відправлення, оформленого на адресу вказаного органу.

Крім того, до позовної заяви не надано жодних доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги.

У звязку з викладеним, позивачу необхідно надати до суду належні докази у справі, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги (з наданням також їх копій для направлення відповідачу).

Крім того, ч. 3 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 р. (із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VIII від 06.12.2016 р., який набрав чинності з 01.01.2017 р.), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» № 2246-VIII від 07.12.2017 р., прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2018 року становить 1 762 гривні.

Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі, коли у позовній заяві обєднано дві і більше вимоги немайнового характеру, судовий збір сплачується окремо за кожну вимогу немайнового характеру.

Отже, позивачу необхідно було сплатити на реквізити суду (одержувач - УДКСУ у Чечелівському районі м. Дніпра, банк одержувача - ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, код ОКПО 37989253, розрахунковий рахунок 4008, МФО 805012, код класифікації доходів бюджету 22030001) судовий збір в розмірі - 704,80 грн. за кожну заявлену ним позовну вимогу немайнового характеру, тобто у розмірі 1 409,6 грн. (704,80*2).

Водночас, судовий збір позивачем не сплачено.

Разом з тим, до позовної зави долучено заяву про звільнення від сплати судового збору, в якій позивач посилається на тяжкий матеріальний стан.

Розглянувши вказану заяву про звільнення від сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При цьому, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Суд також враховує позицію Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016 р. «Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 08.07.2011 р. № 3674-VI «Про судовий збір» у редакції Закону України від 22.05.2015 р. № 484- VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», яким рекомендовано суддям адміністративних судів враховувати під час ухвалення рішень у справах відповідної категорії ОСОБА_2 практики застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 08.07.2011 р. № 3674-VI «Про судовий збір» у редакції Закону України від 22.05.2015 р. № 484- VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору». Зокрема, у вказаному аналізі зазначено, що при зверненні до суду із заявою про відстрочення або розстрочення сплати судового збору особа повинна додати до такої заяви належні документи на підтвердження факту відсутності таких коштів для сплати судового збору.

Подаючи до суду клопотання про звільнення від сплати судового збору, позивач на підтвердження свого тяжкого матеріального стану надав довідки про отримання ним щомісячної компенсаційної виплати непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за інвалідом 1 групи ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з листопада 2016 по липень 2017 року.

Жодних інших документів на підтвердження скрутного матеріального становища, позивачем не надано.

Надаючи оцінку наданим позивачем довідкам, суд зазначає, що не може прийняти їх як докази скрутного матеріального стану позивача, оскільки з наданих документів не вбачається сума отриманого позивачем сукупного доходу за 2017 рік.

Крім того, зазначені довідки стосуються лише отримання ним компенсаційної виплати за період з листопада 2016 по липень 2017 року, тоді як до суду позивач звернувся в лютому 2018 року.

За викладених обставин, на даний час відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору за подання до суду адміністративного позову, у звязку з чим, клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1 409,6 грн. за заявлені ним позовні вимоги немайнового характеру, або надати до суду належним чином оформлене та мотивоване клопотання про звільнення/відстрочення сплати судового збору, з наданням належних доказів скрутного матеріального стану (отриманого ним сукупного доходу за 2017 рік) та станом на час звернення до суду.

Частинами першою та другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 160, 161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі, а саме: шляхом складання та подання до суду позовної заяви в новій редакції, зазначити належного відповідача; викласти вимоги щодо предмету спору та навести їх обґрунтування, а також зазначити докази, що підтверджують вказані обставини (та надати їх копії для суду та відповідача у справі); зазначити ідентифікаційний код відповідача та реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача або номер, серію паспорту позивача, адреси електронної пошти позивача та відповідача (або вказати про те, що такі адреси відсутні або не відомі позивачу); наданням власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; надати копію паспорта громадянина України на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності позивача; надати документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (зазначених у даній ухвалі) або документи, які підтверджують підстави звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону; надати докази в обґрунтування заявлених позовних вимог (в тому числі, копію запиту до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради від 15.12.2017 р., яка містить відмітку про її прийняття/реєстрацію даним субєктом владних повноважень, або копію поштового відправлення, оформленого на адресу відповідача), - протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали суду.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно направити на адресу позивача.

Розяснити позивачу, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_3