Справа № 826/18268/16
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2018-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 лютого 2018 року № 826/18268/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прем'єр Інтернешнл»

до Головного управління ДФС у м. Києві

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення в частині

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Прем'єр Інтернешнл» (надалі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - відповідач), в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС України у м. Києві від 23.08.2016 року № щодо збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в частині 64 435, 00 грн. за основним платежем та 16 109, 00 грн. штрафних санкцій.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.11.2016 відкрито провадження у справі та призначено провести дії з підготовки справи до розгляду. Ухвалою від 25.11.2016 закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 23.03.2017.

Через канцелярію суду 08.12.2016 від представника позивача надійшла заява про зміну позовних вимог, в якій останній просить змінити дату оскаржуваного податкового повідомлення - рішення на «від 25.11.2016 року».

В судове засідання 23.03.2017 з'явились уповноважені представники сторін, відповідно до частини четвертої ст. 122 КАСУ, судом ухвалено перейти до розгляду у письмовому провадженні.

На підставі розпорядження про повторний автоматичний розподіл від 11.10.2017 року № 7351 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2017 визначено суддю Маруліну Л.О. для розгляду адміністративної справи № 826/18268/16, вказану справу 19.10.2017 передано судді Маруліній Л.О. Ухвалою від 23.10.2017 справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання на 04.12.2017.

В зазначене судове засідання з'явились представники позивача та відповідача. Головуючий суддя оголосив про початок розгляду справи по суті, представником позивача підтримано позовні вимоги з врахуванням заяви про зміну позовних вимог, та просив їх задовольнити мотивуючи це тим, що контролюючий орган дійшов висновку, що кредиторська заборгованість, яка мала місце станом на 31.12.2014 р. перед ПАТ «Готель «Ореанда», у розмірі 357 972,00 грн., визнано безнадійною та включено до доходу позивача, що призвело до збільшення суми податку на прибуток, що не відповідає дійсності та чинним нормам права, а відтак оскаржуване рішення податкового органу повинне бути скасовано.

Представник відповідача заперечив проти позову, посилаючись на п. 3 ст. 12 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України», зазначаючи, що контролюючим органом правомірно було віднесено заборгованість позивача перед його контрагентом до безнадійної заборгованості.

Відповідно до частини четвертої ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції станом на 04.12.2017), особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на вищевказану норму, представник позивача та відповідача письмовим клопотання, яке міститься в матеріалах справи, просили суд здійснювати розгляд справи в письмовому провадженні.

Судом задоволено клопотання та ухвалено продовжити розгляд справи в письмовому провадженні.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено, що уповноваженими особами відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Прем'єр Інтернешнл» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 року, за наслідками якої винесено Акт № 348/26-15-14-02-02/32455414 від 09.08.2016 (надалі - Акт перевірки). Висновком якого, в частині оскарження, встановлено порушення позивачем вимог п.п.14.1.11 п.14.1 ст.14, п. п. 135.5.4 п.135.4 ст.135 ПКУ (в редакції 2014), чим занижено доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування на загальну суму 357 972,00 грн., в т.ч. за 2014 рік на суму 357 972,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним Актом перевірки та використавши своє право надане п. 86.7 ст. 86 ПК України, щодо досудового оскарження акту перевірки, позивачем направлено заперечення на адресу відповідача. Листом Головного управління ДФС у м. Києві від 23.08.2016 повідомлено позивача, що його заперечення залишено без розгляду у зв'язку із порушенням терміну його подачі до контролюючого органу.

На підставі Акту перевірки Головним управління ДФС у м. Києві було прийняте оскаржене податкове повідомлення-рішення № від 23.08.2016 (надалі -ППР №), відповідно до якого встановлено порушення пп.14.1.11 п.14.1 ст.14, пп. 135.5.4 п.135.4 ст.135 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 (в редакції 2014), пунктів 5, 6, 7 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 №27/4 п. 4 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 12 «Фінансові інвестиції», затверджено наказом Міністерства фінансів України від 26 квітня № 91, зареєстровано у Міністерстві юстиції України 17 травня 2000р. за №284/4505 та пп. 141.2.3, п.141.3, ст.142 Податкового кодексу Українивід 02.12.2010, із змінами та доповненнями (в редакції 2015), у зв'язку з чим збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у сумі грошового зобов'язання 442 691,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 16 109,00 грн.

Вважаючи вказане ППР № від 23.08.2016 протиправним, позивач звернувся із Скаргою до контролюючого органу. Після продовження строку розгляду скарги, відповідач Рішенням № 23997/6/99-99-11-01-01-25 від 08.11.2016 в частині 378 256,00 грн. податку на прибуток скасоване, а в іншій частині залишено без змін, що підтверджується наявною копією рішення в матеріалах справи (а.с. 92-99). А тому дату оскаржуваного податкового повідомлення-рішення було змінено з 23.08.2016 на 25.11.2016.

Не погоджуючись із результатом розгляду вказаної скарги та вважаючи незаконним ППР № в частині, яку контролюючий орган залишив без змін, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи доводи позивача та заперечення відповідача, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

У відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 6 статті 19 Господарського кодексу України органи державної влади і посадові особи зобов'язані здійснювати інспектування та перевірки діяльності суб'єктів господарювання неупереджено, об'єктивно і оперативно, дотримуючись вимог законодавства, поважаючи права і законні інтереси суб'єктів господарювання.

Згідно приписів статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані, зокрема, дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Відповідно до Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 за № 27/4248, яке визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності, пунктами 5-6 дається роз'яснення, які витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов'язань.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов'язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Витрати, які неможливо прямо пов'язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного період, в якому вони були здійснені.

Відповідно до п. 4 Наказу Міністерства фінансів України, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 травня 2000 року за № 284/4505 «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 12 "Фінансові інвестиції" фінансові інвестиції первісно оцінюються та відображаються у бухгалтерському обліку за собівартістю. Собівартість фінансової інвестиції складається з ціни її придбання, комісійних винагород, мита, податків, зборів, обов'язкових платежів та інших витрат, безпосередньо пов'язаних з придбанням фінансової інвестиції.

Податковим кодексом України, а саме, п. 133.1. ст. 133 встановлено, що платниками податку - резидентами є: суб'єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами, крім юридичних осіб, визначених пунктами 133.4 та 133.5 цієї статті ( п. 133.1.1.ст. 133).

Підпунктом 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 ПК України встановлено, що прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (п. 14.1.36.ст. 14 ПК України).

Відповідно до п. п.135.5.4. п. 135.5 ст. 135 ПК України вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Згідно з п. 123.1. ст. 123 ПК України у разі коли контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу:тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування -

тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Зважаючи на зазначені норми та відповідно до наданих доказів в матеріалах справи, судом встановлено, що відповідно до укладених договорів між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прем'єр Інтернешнл» та Публічним акціонерним товариством «Готель «Ореанда», що встановлено під час перевірки контролюючим органом та не заперечується позивачем, у зв'язку з чим станом на 31.12.2014 кредиторська заборгованість позивача становить 357 972, 00 грн.

Податковим органом під час перевірки було віднесено зазначену кредиторську заборгованість до безнадійної заборгованості.

Як встановлено судом відповідно до даних в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Публічним акціонерним товариством «Готель «Ореанда», , зареєстровано як платник податків 29.07.1999 Генічеською ОДПI.

Стаття 106 ЦК України визначає, що злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Відповідно до ч.1, 2 ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлюється порядок припинення юридичної особи в процесі відновлення її платоспроможності або банкрутства.

Підпунктом 14.1.11. п. 14.1. ст. 14 ПК України визначено, що безнадійна заборгованість - заборгованість суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв'язку з їх ліквідацією.

Зважаючи на зазначене, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні відомості про визнання Публічного акціонерного товариства «Готель «Ореанда» контрагента позивача банкрутом або припинення його юридичної діяльності у зв'язку з ліквідацією.

Також, суд не бере до уваги посилання контролюючого органу на п. 3 ст. 12 Закону України «Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» із змінами та доповненнями, яким встановлено, що з 1 червня 2014 року вважається анульованою податкова реєстрація осіб, які станом на 31 травня 2014 року мали місцезнаходження (місце проживання) та перебували на обліку в контролюючих органах на території Автономної Республіки Крим або міста Севастополя.

Адже контрагент позивача, відповідно до даних з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, перебуває на обліку Генічеської ОДПІ.

Відповідно до Положення про Генічеську об'єднану ДПІ ГУ ДФС у Херсонській області, затверджене Наказом ДФС № 202 від 27.03.2017, Генічеська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Херсонській області (далі - ОДПІ) з центром у м. Генічеську є територіальним органом Державної фіскальної служби України, який підпорядковується ДФС та Головному управлінню ДФС у Херсонській області. ОДПІ є органом доходів і зборів. У своєму складі має відділення, які діють на правах відокремлених структурних підрозділів, та перелік яких затверджується окремим наказом ДФС.

Зважаючи на вказане суд зазначає, що до визначення кредитної заборгованості такою що є безнадійною, не може бути застосовано п. 3 ст. 12 «Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України», адже відповідно даним, що отримані з витягу ЄДРПОУ, Публічне акціонерне товариство «Готель «Ореанда» зареєстроване як юридична особа та знаходиться на обліку в Генічеській ОДПI, згідно з Положенням вказана ОДПІ є територіальним органом Державної фіскальної служби України та має повноваження контролю Публічного акціонерного товариства «Готель «Ореанда» як юридичної особи, що провадить свою діяльність на підставі та у відповідності до чинних законодавчих актів України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, про необхідність задоволення позову в повному обсязі та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС України у м. Києві від 25.11.2016 року № .

Відповідно до частини першої ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України та зважаючи на наявність в матеріалах справи платіжного доручення № 1600 від 21.11.2016 року суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378,00 грн. з бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79,139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Прем'єр Інтернешнл» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 25.11.2016 року № щодо збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в частині 64 435, 00 грн. за основним платежем та 16 109, 00 грн. штрафних санкцій.

3. Присудити з бюджетних асигнувань рішення Головного управління ДФС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прем'єр Інтернешнл» () понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378,00 (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Прем'єр Інтернешнл», 0100, м.Київ, бул. Тараса Шевченка/ вул.Пушкінська 5-7/29, .

Відповідач: Головне управління ДФС у м.Києві, 04655, м.Київ, вул. Шолуденка, 33/19, .

Суддя Л.О. Маруліна