Справа № 2а/0570/7147/11
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 лютого 2018 року

Київ

справа №2а/0570/7147/11

адміністративне провадження №К/9901/481/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І.,

суддів: Шипуліної Т.М., Хохуляка В.В.,

розглянув у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції міста Маріуполя Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07.07.2011 (суддя Буряк І.В.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 08.09.2011 (судді Чебанов О.О., Старосуд М.І., Юрченко В.П.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Римар" (далі - ТОВ "Римар") до Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції міста Маріуполя Донецької області (далі - МДПІ) про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

ТОВ "Римар" звернулося до суду з позовом до МДПІ про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.04.2011 № , яким товариству збільшено суму грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на додану вартість (далі - ПДВ) на 48 500,00 грн.

Донецький окружний адміністративний суд постановою від 07.07.2011, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 08.09.2011, позов ТОВ "Римар" задовольнив: визнав недійсним та скасував податкове повідомлення - рішення МДПІ від 18.04.2011 № .

Жовтнева міжрайонна державна податкова інспекція міста Маріуполя Донецької області подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу на зазначені судові рішення, у якій просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, МДПІ посилається на обставини, які були предметом оцінки судами першої та апеляційної інстанцій, при цьому конкретних підстав, які б свідчили про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні обставин у справі та норм матеріального права при їх юридичній оцінці не наводить.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 09.11.2011 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою МДПІ та витребував матеріали справи з Донецького окружного адміністративного суду.

Через втрату матеріалів справи № 2а/0570/7147/11 внаслідок захоплення будівлі Донецького окружного адміністративного суду незаконним озброєним формуванням ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29.01.2016 відкрито провадження з відновлення втраченого судового провадження у вказаній адміністративній справі та витребувано у сторін документи, що долучалися до матеріалів справи.

Донецький окружний адміністративний суд від 18.02.2016 втрачену справу № 2а/0570/7147/11 відновлено частково, а саме в частині процесуальних документів (судові рішення) та в частині доказів (заперечення на позовну заяву, апеляційна скарга).

Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2106 № 1401-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 № 2 "Про визначення дня початку роботи Верховного Суду" днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства викладено в новій редакції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.01.2018 у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Шипуліна Т.М.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд ухвалою від 12.01.2018 прийняв касаційну скаргу МДПІ до провадження, ухвалою від 19.01.2018 визнав за можливе проведення касаційного розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними матеріалами, а ухвалою від 23.01.2018 призначив справу до касаційного розгляду у судовому засіданні без повідомлення сторін в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач не реалізував процесуальне право щодо подання відзиву на касаційну скаргу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи позивача та дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Суди попередніх інстанцій встановили, що фактичною підставою для збільшення у податковому обліку позивача грошового зобов'язання із ПДВ та застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно з податковим повідомленням -рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, слугував висновок контролюючого органу, викладений в акті невиїзної документальної перевірки ТОВ "Римар" від 08.04.2011 № 860/23-2/20366128, про порушення позивачем норми пункту 3.1 статті 3, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04. 1997 № 168/97-ВР (втратив чинність з 01.01.2011 у зв'язку з набранням чинності Податкового кодексу України; далі - Закон № 168/97-ВР), що призвело до заниження ПДВ за травень 2009 року на суму 38 800,00 грн. Висновок податкового органу про порушення позивачем порядку ведення податкового обліку обґрунтований тим, що господарські операції між ТОВ "Римар" та ПП "Маріс" не мають реального характеру (безтоварні), правочини між цими особами є нікчемними, які спрямовані на незаконну податкову мінімізацію. При цьому МДПІ посилається на податкову інформацію, отриману в результаті здійснення заходів податкового контролю у вигляді податкової перевірки ПП "Маріс" (акт від 29.06.2010 №287/23-1/33755625 за період з 01.01.2009 по 31.03.2010) та автоматизованого співставлення даних, задекларованих ПП "Маріс", щодо господарської діяльності зазначеного контрагента: матеріально-технічних та трудових ресурсів для здійснення відповідної господарської діяльності не має; вчинені правочини не спрямовані на реальне настання наслідків.

Судові рішення про задоволення позову вмотивовані висновком суду про правомірне формування позивачем своїх даних податкового обліку з ПДВ за травень 2009 року з урахуванням встановлених у справі обставин щодо придбання позивачем у ПП "Маріс" робіт у межах договору від 28.05.2009 № 28/05 (будівництво адміністративно-побутової будівлі у с. Македонівка, вул. Приовражна,89а). Обставини щодо реальності господарських операцій з придбання позивачем робіт у вказаного контрагента встановлені судом на підставі оцінки доказів у справі, а саме: рахунку-фактури від 28.05.2009 №555 на суму 232 800,00 грн, в тому числі ПДВ 38 800,00 грн; акту приймання виконаних підрядних робіт за травень 2009 року; виписки по рахунку за 29.05.2009; витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.02.2008 та свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 06.02.2008, згідно з якими позивач є власником нежитлової будівлі складу будівельних матеріалів, що розташована за адресою: Донецька область, Володарський район, с. Македонівка, вул. Приовражна,89а; технічного паспорта на зазначену будівлю станом на 05.06.2009; рішення Господарського суду Донецької області від 29.09.2009 у справі № 31/128 пн, яким визнано право власності позивача на зазначену будівлю; видаткові накладні, згідно з якими ТОВ "Римар" придбані будівельні матеріали, які відповідно до пояснень представника позивача, були використану ПП "Марис" при здійсненні будівельних робіт; довідки з ЄДРПОУ видами діяльності ПП "Марис" є будівництво будівель, інші види оптової торгівлі, роздрібна торгівля іншими непродовольчими товарами, консультування з питань комерційної діяльності та управління, надання інших комерційних послуг; наявності у ПП "Марис" відповідних дозвільних документів на зведення несучих і огороджуючи конструкцій будівель і споруд (ліцензія на здійснення архітектурно будівельної діяльності від 31.12.2008 серія АВ № 445964 зі строком дії до 25.10.2010).

Доводи МДПІ, що були покладені в основу висновків безтоварності господарських операцій між позивачем та ПП "Марис", а саме: встановлення актом ДПІ у Іллічівському районі м. Маріуполя нікчемність господарських операцій у період з 01.01.2009 по 31.03.2010, - визнані судом безпідставними з огляду на те, що висновки цього акту зроблені без урахування відомих відповідачу обставин щодо неможливості ПП "Марис" на вимогу податкового органу надати первинні документи через те, що такі документи були вилучені ГВПМ ДПІ у м. Маріуполі згідно з протоколом, тому такий акт не може відображати обставини, які можуть бути встановлені перевіркою.

Відповідно до положень підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР покупець має право відобразити сплачені суми податку у податковому кредиті за умови використання отриманих товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.

Згідно з підпунктом 7.4.5 цієї статті не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними, митними деклараціями (іншими документами, перелік яких встановлений підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 цієї статті).

За змістом наведених норм витрати платника податків, які мають значення для податкового обліку, повинні мати зв'язок з його господарською діяльністю та підтверджені відповідними первинними документами, обов'язок ведення яких встановлений правовими нормами.

Водночас, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності та не можуть бути підставою для збільшення в податковому обліку сум валових витрат та (чи) податкового кредиту.

Вищенаведені норми так само, як і інші норми податкового законодавства, не ставлять у залежність право платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник мав реальні витрати у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Одне тільки порушення постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та валових витрат (витрат) за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність останнього щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.

Застосувавши наведені норми Закону № 168/97-ВР до встановлених обставин щодо реальності відображених у податковому обліку позивача господарських операцій, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 18.04.2011 № .

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 349, статті 350, частинами 1, 5 статті 355, статтями 356, 359, підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції міста Маріуполя Донецької області залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07.07.2011 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 08.09.2011 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк

Т.М. Шипуліна