Справа № 638/14718/17
Суддя: Штих Т. В.
Дата ухвалення: 2018-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/107/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Штих Т.В.

при секретарі Тарасовій О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, поданого в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із адміністративним позовом в інтересах ОСОБА_2 (далі - позивач) до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУПФУ) про визнання дій (бездіяльності) протиправними, зобов'язання вчинення певних дій, здійснення перерахунку та виплати пенсії в якому просив суд:

визнати бездіяльність (дії) головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області яка полягає у обчисленні та виплаті ОСОБА_2 пенсії з 15.09.2016 р. з грошового забезпечення без урахування грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірах зазначених у довідці управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС України в Харківській області від 12.09.2017 року № 40 протиправними;

Зобовязати головне управління Фонду України в Харківській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_2 пенсію з 15.09.2016 року в розмірі який обчислений 80% грошового забезпечення з урахуванням грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірах зазначених у довідці управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС України в Харківській області від 12.09.2017 року № 40, здійснити виплату суми перерахунку, починаючи з 15.09.2016 року; подати протягом пятнадцяті днів, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 267 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач проходив службу в ГУ УМВС України в Харківській області. 30.12.2013 року позивач був звільнений зі служби за віком з посади старшого оперуповноваженого. ГУ МВС України в Харківській області було складено подання про призначення пенсії за вислугу років від 22.01.2014 року та із додатками направлено до ГУПФУ. Разом з іншими документами до ГУ ПФУ були направлені грошовий атестат № 202 від 31.12.2013 року, довідка про щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які позивач отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення. На підставі зазначеного подання ГУПФУ призначило позивачу пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-12), як особі яка звільнена зі служби. Позивач перебуває на пенсійному обліку в ГУПФУ та отримує пенсію розмір якої обчислений без урахування грошової допомоги для оздоровлення при щорічній відпустці, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди та одноразової грошової допомоги при звільненні які фактично отримані позивачем під час служби. Згодом позивач звернувся до ліквідаційної комісії ГУ МВС України і Харківській області із заявою про надання нової довідки про додаткові види грошового забезпечення із зазначенням відомостей про складові додаткових видів грошового забезпечення які позивач отримував під час проходження служби. Ліквідаційна комісія ГУ МВС України в Харківській області надала позивачу нову довідку про додаткові види грошового забезпечення від 12.09.2017 року № 40 в якій зазначені відомості про грошову винагороду, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, одноразову грошову допомогу при звільненні. Позивач звернувся до ГУПФУ із заявою від 14.09.2017 року про перерахунок та виплату пенсії з грошового забезпечення з урахуванням грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірах зазначених у довідці управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС України в Харківській області від 12.09.2017 року № 40. До зазначеної заяви додано оригінал довідці управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС України в Харківській області від 12.09.2017 року № 40. Листом ГУПФУ від 28.09.2016 р. № 1988/Ц-14 відмовлено позивачу в обчисленні пенсії з урахуванням складових грошового забезпечення розмір яких зазначений у довідці управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС України в Харківській області від 12.09.2017 року № 40.

Позивач посилаючись на висновки Верховного Суду України які висловлені в постановах від 10.03.2015р. (справа № 21-70а15), від 20.10.2015 р. (справа № 21-2942а15) вважає, що грошова винагорода, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова допомога при звільненні з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія.

Позивач вважає, що ГУ ПФУ не мав законних підстав не здійснити перерахунок розміру пенсії у зв'язку із поданням пенсіонером нової довідки про додаткові види грошового забезпечення та повернути зазначену довідку без виконання.

Представник позивача у судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача.

Представник відповідача в судове засідання з'явилась, надала додаткові пояснення по справі.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач проходив службу в Міністерстві внутрішніх справ на посаді старшого оперуповноваженого та 30.12.2013 р. був звільнений зі служби за віком.

ГУПФУ призначило позивачу пенсію за вислугою років відповідно до Закону № 2262-XII в розмірі як особі яка звільнена зі служби з 31.12.2013 р. Позивач перебуває на пенсійному обліку у ГУПФУ.

ГУПФУ виплачує позивачу пенсію в розмірі якій обчислений з грошового забезпечення без урахування грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні які фактично отримані позивачем під час служби.

З довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_2 для призначення пенсії вбачається, що в останній не зазначено всіх видів грошового забезпечення ОСОБА_2 з яких має бути обчислений розмір пенсії позивача. Зокрема при призначенні пенсії не було враховано грошову винагороду, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, одноразову грошову допомогу при звільненні які позивач фактично отримав протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення та з яких було утримано єдиний соціальний внесок.

Ліквідаційна комісія ГУ МВС України в Харківській області надала позивачу нову довідку про одноразові додаткові види грошового забезпечення від 12.09.2017 року № 40 яку позивач із заявою від 14.09.2017 року про перерахунок та виплату пенсії звернув до виконання до ГУПФУ. Але ГУПФУ не здійснило перерахунок розміру пенсії на підставі нових поданих пенсіонером документів та листом від 28.09.2016 р. № 1988/Ц-14 відмовило позивачу в перерахунку пенсії.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»(у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Військовослужбовцям у зв'язку з особливим характером військової служби, яка пов'язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» установлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Постановою Кабінету Міністрів України №1294 від 7 листопада 2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до постанови № 1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов'язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина перша статті 10-1 цього Закону).

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені Постановою № 1294 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС 31.12.2007 № 499 (зареєстровано в Мінюсті 12.03.2008 р. за № 205/14896; далі - Інструкція) яка була чинною на момент спірних правовідносин. Так, розмір грошової допомоги для оздоровлення надається у розмірі, що не перевищує грошового забезпечення, яке особа отримувала на день виплати (п.п. 3 п. 5 Постанови № 1294, п.п. 2.16.3. розділу II. Інструкції).

Одноразова грошова допомога при звільненні передбачена статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Отже, зазначені допомоги є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 10.03.2015 р. та від 20.10.2015 р., прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п. п. 1 і 2 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту постанови Верховного суду України від 10.03.2015 року у справі № 21-70а15, грошова допомога на оздоровлення та одноразова грошова допомога при звільненні, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Як вбачається зі змісту постанови Верховного Суду України від 20.10.2015 року у справі № 21-2942а15, щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовця, яку він отримував під час проходження служби, з якої нараховані і сплачені страхові внески, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.

Отже, суд вважає, що в даному випадку позивач має право на призначення та отримання пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в розмірі, який має бути обчислений з грошового забезпечення до якого включені грошова винагорода, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова допомога при звільненні з яких утримано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Суд скептично оцінює посилання представника відповідача на висновки Верховного Суду України які висловлені в постанові від 12 вересня 2017 року у справі №812/6733/13-а оскільки зазначені висновки суперечать змісту постанови Верховного Суду України від 10.03.2015 року у справі № 21-70а15, тобто має місце не чіткість та не узгодженість національного законодавства.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 14.10.2010 р. у справі "Щокін проти України") не відповідність національного законодавства вимозі "якості" закону, тобто вразі як що відповідне національне законодавство не було чітким та узгодженим та не забезпечувало адекватність захисту від свавільного втручання у майнові права заявника держава несе за це відповідальність.

Так, у справі «Гешмен і Герруп проти Сполученого Королівства» (рішення від 25.11.1999 р.) Суд вказав, що однією з вимог, яка випливає зі словосполучення «встановлений законом», є передбачуваність. Норму не можна вважати «законом», якщо вона не сформульована достатньо чітко, що дає особі можливість керуватися цією нормою у своїх діях.

У справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» Суд наголошує: Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія.

Конституційний Суд України (рішення від 22.09.2005 р. № 5-рп/2005) наголосив, що невизначеність, нечіткість правової норми призводить до її неоднакового розуміння та тлумачення, що в практичній площині призводить до різного застосування. Така неврегульованість чи відсутність визначеності в діяльності органів державної влади щодо особи, зокрема забезпечення, додержання чи реалізації прав і свобод людини і громадянина, може мати негативні наслідки і призвести до сваволі. Визначеність правового регулювання має на меті запобігти будь-якому її прояву щодо особи.

Щодо строку захисту права позивача на перерахунок та виплату пенсії, в розмірі який обчислений з грошового забезпечення до якого включені грошова винагорода, грошова допомога для оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова допомога при звільненні суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів.

Оскільки позивач з моменту призначення пенсії мав право на обчислення її розміру з усіх складових грошового забезпечення зазначених в довідці від 12.09.2017 року № 40, а призначення пенсії в меншому розмірі відбулось не з вини позивача, суд із врахуванням наведених вище положень ст. 63 Закону № 2262-12 приходить до висновку про задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача перерахувати та виплачувати йому пенсію з 15.09.2016 року в розмірі, який обчислений 80% грошового забезпечення з урахуванням грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірах зазначених у довідці управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС України в Харківській області від 12.09.2017 року № 40.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зауважує, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень, не надано до суду належних та допустимих доказів наявності підстав для відмови в перерахунку пенсії на підставі нових поданих пенсіонером документів - довідки управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС України в Харківській області від 12.09.2017 року № 40.

Згідно ст. 129-1 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.

У зв'язку з тим, що для усунення порушення прав позивача ГУПФУ повинно вчинити певні дії, то вимоги позивача щодо встановлення судом строку для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання судового рішення є законними, строк подачі звіту протягом п'ятнадцяті днів, з дня набрання постановою законної сили є розумним строком.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За розгляд адміністративного позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією від 27.09.2017 р.

Керуючись ст.243 ч.3, 250, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1, поданого в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності (дій) протиправними та зобовязання вчините певні дії задовольнити.

Визнати бездіяльність (дії) головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області яка полягає у обчисленні та виплаті ОСОБА_2 пенсії з 15.09.2016 р. з грошового забезпечення без урахування грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірах зазначених у довідці управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС України в Харківській області від 12.09.2017 року № 40 протиправними.

Зобовязати головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_2 пенсію з 15.09.2016 року в розмірі який обчислений 80% грошового забезпечення з урахуванням грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірах зазначених у довідці управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС України в Харківській області від 12.09.2017 року № 40, здійснити виплату суми перерахунку, починаючи з 15.09.2016 року.

Зобовязати головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати протягом 15 днів з дня набрання рішення законної сили звіт про виконання судового рішення, що передбаченого частиною 1 статті 382 КАС України.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області сплачений позивачем судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного адміністративного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну чистини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: Т.В. Штих