Справа № 821/71/18
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2018-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/71/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Войтовича І.І.,

при секретарі: Бондарчук О.О.,

за участю:

представників позивача - Бондаренко Т.В., Колотуша Л.П.,

представника відповідача - Малюченко С.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства "Торгівельно-виробнича фірма ІВА"

до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

встановив:

Приватне підприємство «Торгівельно - виробнича фірма Іва» звернулося з адміністративним позовом до Херсонського окружного адміністративного суду з вимогами до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 19.12.2017 №006231405.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення відповідач дійшов до помилкового висновку стосовно несвоєчасного оприбуткування готівкових коштів, посилаючись на абз.3 п.1 ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки» №436/95 від 12.06.201995 р., що призвело до неправомірного застосування у даному випадку зазначеного нормативного акту про стягнення штрафних санкцій з позивача. Не погоджуючись із податковим повідомленням - рішення від 19.12.2017 №006231405, яким до ПП «Торгівельно - виробнича фірма «Іва» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та /або пені, утому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 66 965,00 грн., позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду від 15.01.2018 відкрито провадження у даній справі та призначено на 09.02.2018 о 10:00 год. Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві та поданих письмових заперечень на відзив відповідача.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у відзиві на адміністративний позов. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

На підставі наказу ГУ ДФС у херсонській області від 29.11.2017 №1148 та направлень від 11.12.2017 №1340 та №1341 проведено фактичну перевірку офісу, розташованого за адресою: Херсонська область, м. Берислав, вул. 1-го Травня, 113, діяльність у якому здійснює ПП «Торгівельно - виробнича фірма «Іва» (19232084).

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 11.12.2017 №499/21/22/РРО/19232084.

Перевіркою встановлено порушення, а саме:

- п.2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління НБУ №637 від 15.12.2004 із змінами та доповненнями, зареєстрованого в Мінюсті України 13.01.2005 за 340/10320, не оприбуткування (несвоєчасне оприбуткування) готівкових коштів (торгової виручки) в сумі 13393,00 грн. в Книзі обліку розрахункових операцій.

За наслідками проведеної перевірки, що викладені у висновках акту перевірки від 11.12.2017 Головним управлінням Державної фіскальної служби у Херсонській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми "С" від 19.12.2017 №006231405, яким до ПП «Торгівельно - виробнича фірма «Іва» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 66965,00 грн. за платежем: штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Як вбачається з розрахунку фінансових санкцій на позивача накладено фінансову санкцію (штраф) за неоприбуткування готівкових коштів застосовано штраф у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми в розмірі 66965,00 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Як на підставу для скасування оскаржуваного податкового повідомлення - рішення позивач посилається на те, що контролюючим органом неправомірно застосовано фінансову санкцію згідно з абз.3 п.1 ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки» №436/95 від 12.06.201995 р.

Суд не погоджується з такими посиланнями представників позивача та зазначає наступне.

8 червня 1995 року між Верховною Радою України та Президентом України був прийнятий Конституційний Договір №1к/95-ВР про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України.

Відповідно до частини другої статті 25 цього Конституційного Договору Президент України видає укази з питань економічної реформи, не врегульованих чинним законодавством України, які діють до прийняття відповідних законів.

12 червня 1995 року Президентом України видано Указ, яким, зокрема врегульовано питання відповідальності суб'єктів господарювання за не оприбуткування у касах готівки.

06 липня 1995 року прийнято Закон України №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», у якому передбачено у тому числі і відповідальність суб'єктів господарювання за порушення вимог цього Закону.

Так, розділом V зазначеного Закону визначено вичерпний перелік порушень за яка передбачено фінансові санкції. Як вбачається зі змісту його положень, серед них відсутнє таке порушення як не оприбуткування у касах готівки, а отже й не встановлена відповідальність за це. Проте, зазначене питання прямо врегульовано абз.3 п.1 ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки» №436/95 від 12.06.201995 р.

Суд зазначає, що незважаючи на зміни, які в подальшому вносились до Указу (останні у 2001 році), правове регулювання відповідальності та розмір штрафу за не оприбуткування готівки не змінилися.

Суд дійшов висновку, що відносини стосовно відповідальності суб'єктів господарювання за не оприбуткування (неповне та /або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки не врегульовані Законом №265/95-ВР, прийняти у часі пізніше, ніж видано Указ.

Дана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 02.04.2013 у справі №21-77а13.

Проте, суд не погоджується з позицією відповідача, що контролюючим органом правомірно застосовано до ПП «Торгівельно - виробнича фірма ІВА» штрафну санкцію в розмірі 66965,00 грн. відповідно до абз.3 п.1 ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки» №436/95 від 12.06.201995 р., виходячи з наступного.

За змістом ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 265/95-ВР від 06.07.1995 (чинний на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 265/95-ВР), суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані, зокрема проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Відповідно до п. 4 ст. 17 Закону № 265/95-ВР (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його не зберігання в книзі обліку розрахункових операцій за рішенням відповідних органів державної податкової служби України до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз змісту вказаних норм дає підстави для висновку, що зазначена фінансова санкція встановлена за порушення суб'єктами підприємницької діяльності вимоги закону щоденно друкувати фіскальний звітний чек та зберігати його в книзі обліку розрахункових операцій.

Відповідно до пунктів 2.6, 3.1, 3.3, 3.4, 3.5, 3.6, 4.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 15.12.2004 року №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Положеннями п. 7.5 розділу 7 Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок, затвердженого наказом ДПА України від 01.12.2000 року № 614 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2001 року за № 106/5297 (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає, зокрема, щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків.

Виходячи з того, що законодавством під «оприбуткуванням готівки» в касі підприємства у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО розуміється своєчасне (у день одержання готівкових коштів) здійснення обліку таких коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО, то не здійснення відповідних записів у книзі обліку розрахункових операцій згідно із Z-звітом у день одержання готівкових коштів у порядку, встановленому законодавством, не може вважатися «оприбуткуванням готівки в касі».

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки в касі є сукупність дій з фіксації повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних розрахункової книги) та відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій. При цьому, не відображення готівки в книзі обліку розрахункових операцій після їх проведення із застосуванням РРО є порушенням порядку оприбуткування готівки.

Відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 року № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції, зокрема за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Як вбачається акта фактичної перевірки від 11.12.2017 року №499/21/22/РРО/19232084 встановлено наступні факти в ході проведення перевірки, а саме:

- не забезпечено своєчасне оприбуткування в КОРО готівкових коштів, які надійшли до каси (місця проведення розрахунків);

- 15.09.2017 до каси надійшло 7863,00 грн. в КОРО вказана сума готівки оприбуткована не у день її фактичного надходження (15.09.2017), а після друку Z- звіту №367 за 18.09.2017;

- 16.01.2017 до каси надійшло 5930,00 грн. в КОРО вказана сума готівки оприбуткована не у день її фактичного надходження (16.01.2017), а після друку Z- звіту №265 за 17.01.2017;

- готівкові кошти в КОРО оприбутковуються на підставі фіскальних звітних чеків, тобто не роздрукований у день надходження готівки до каси фіскальний звітний чек, готівку своєчасно оприбуткувати не є можливим. РК у вказані дати не використовувались, доказів РРО або відключень електроенергії не виявлено. У розділах 3 та 4 КОРО зроблено записи інспекторів та на РК також. Загальна сума несвоєчасно оприбуткованої готівки 13393,00 грн. Таким чином встановлено несвоєчасне (не у день одержання готівки) оприбуткування в КОРО готівки.

Вимогами п. 4.3 Положення № 637 передбачено, що записи в касовій книзі проводяться касиром за операціями одержання або видачі готівки за кожним касовим ордером і видатковою відомістю в день її надходження або видачі. За відсутності руху готівки в касі протягом робочого дня записи в касовій книзі в цей день можуть не провадитися.

Щоденно в кінці робочого дня касир підсумовує операції за день, виводить залишок готівки в касі на початок наступного дня і передає до бухгалтерії як звіт касира другі примірники, що є відривною частиною аркуша касової книги (копію записів у касовій книзі за день), з прибутковими і видатковими касовими ордерами під підпис у касовій книзі. Готівка, яка видана за видатковими відомостями на виплати, пов'язані з оплатою праці, відображається в касовій книзі після закінчення строків цих виплат (згідно з пунктом 2.10 цього Положення), а закриття вищезазначених документів та виписка відповідних видаткових касових ордерів здійснюються в порядку, визначеному в пункті 3.9 цього Положення.

Згідно наявних в матеріалах справи пояснень позивача та наданих суду доказів встановлено, що грошові кошти які надійшли 16.01.2017 в сумі 5930,00 грн. оприбутковані у день фактичного надходження до головної каси підприємства, що підтверджується записами в касовій книзі підприємства за 16.01.2017, прибутковим касовим ордером №3 на суму 5930,00 грн., видатковими касовими ордерами №7,№8,№9 та квитанцією №96867844 про здачу готівки до установи банку на суму 3 000,00 грн., банківською випискою за 16.01.2017. Також, судом встановлено, що грошові кошти, які надійшли 15.09.2017 в сумі 7863,00 грн. оприбутковані у день фактичного надходження до головної каси підприємства, що підтверджується записами в касовій книзі підприємства за 15.09.2017, прибутковим касовим ордером №125 на суму 7863,00 грн., видатковим касовим ордером №161,№162, №163 та квитанцією №120092005 про здачу готівки до установи банку на суму 6000,00 грн., банківською випискою за 15.09.2017 р.

Відповідно до п. 2.6 Положення № 637 (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено вимоги до організації готівкових розрахунків:

Уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Суд дійшов висновку, що у відповідача не було підстав для висновку про порушення позивачем п. 2.6 гл.2 Положення №637, оскільки позивачем здійснено облік готівкових коштів, тобто всі готівкові кошти, одержані позивачем через РРО під час періоду, за який проводилась перевірка, були оприбутковані, і лише не своєчасно роздруковані Z-звіти, у зв'язку з чим висновок відповідача щодо порушення позивачем пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні № 637 є неправомірним.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що об'єктивною стороною такого правопорушення як неоприбуткування готівки, є приховування виручки, тоді як проведення готівкових коштів через РРО із роздрукуванням фіскальних чеків сум розрахунків та належним заповненням у КОРО сум розрахунків є свідченням їх занесення до фіскальної пам'яті, що виключає приховування відповідної суми виручки, суд вбачає відсутність в даному випадку у контролюючого органу підстав для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення норми п. 2.6 гл. 2 Положення № 637.

Судом встановлено, що позивач не приховував виручки та не ухилявся від оприбуткування готівки, а не виконав своєчасно щоденний друк Z-звіту.

Враховуючи вищенаведене та наявні матеріали справи, суд приходить до висновку, що прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення від 19.12.2017 №006231405, яким до позивача застосовані фінансові санкції за несвоєчасне оприбуткування готівки у сумі є неправомірним та відповідно підлягає скасуванню.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є підставним та обґрунтованим, а тому його слід задовольнити.

Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 6 ,9, 12, 14, 44, 139, 241 - 246, 250 , 255 КАС України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області від 19.12.2017 №006231405, яким до Приватного підприємства "Торгівельно - виробнича фірма ІВА" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 66965,00 грн.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства "Торгівельно - виробнича фірма ІВА" сплачений судовий збір в сумі 1762,00 грн. (Одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.) шляхом безспірного списання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 13 лютого 2018 р.

Суддя Войтович І.І.

кат. 9.1.