Справа № 820/297/18
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2018-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

12.02.2018 р. справа №820/297/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сліденка А.В.,

за участі секретаря судового засідання - Стрєлка О.В.,

представника позивача - не прибув,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом

ОСОБА_2
до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області
про1) визнання протиправною бездіяльності у вигляді відмови щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовно площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення, розташовану за межами населеного пункту на території Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області; 2) зобов'язання розглянути заяву щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовно площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення, розташовану за межами населеного пункту на території Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області та прийняти відповідне рішення за результатами такого розгляду у відповідності до вимог статей 15-1, 22, 23, 79-1, 116, 118, 121, 122 Земельного кодексу України, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_2, у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправною бездіяльності у вигляді відмови щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовно площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення, розташовану за межами населеного пункту на території Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області; 2) зобов'язання розглянути заяву щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовно площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення, розташовану за межами населеного пункту на території Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області та прийняти відповідне рішення за результатами такого розгляду у відповідності до вимог статей 15-1, 22, 23, 79-1, 116, 118, 121, 122 Земельного кодексу України.

Аргументуючи заявлені вимоги зазначив, що одержаний від владного субєкта лист №Р-28099/0/6-23971/0/21-17 від 19.10.2017 р. може бути розцінений виключно як відмова у наданні дозволу. Проте, вчинена відмова вмотивована міркуваннями, які суперечать закону.

Відповідач, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що порушене заявником питання було вирішено на підставі та у спосіб, визначені законом. За результатами розгляду звернення була надана відповідь, яка не є відмовою, остаточного рішення за письмовим зверненням громадянина не прийнято.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов'язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з'ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що відповідач одержав письмову заяву позивача від 29.09.2017 р. з приводу надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовно площею 2 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення поза межами населеного пункту на території Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області.

Відповідь на це звернення оформлена листом №Р-28099/0/6-23971/0/21-17 від 19.10.2017 р.

Зі змісту цієї відповіді чітко і однозначно витікає, що Головне управління утримується від прийняття остаточного волевиявлення з приводу реалізації владної управлінської функції за письмовим зверненням громадянина.

Як зясовано судом, підставою для обрання саме такої форми правової поведінки владним субєктом обрано 1) проведення реформи у сфері децентралізації, 2) необхідність створення умов фінансової спроможності майбутніх обєднаних територіальних громад за рахунок проведення земельних торгів з продажу права оренди на землю, 3) необхідність першочергового забезпечення земельними ділянками учасників антитерористичної операції.

Перевіряючи відповідність закону, зокрема ч. 2 ст. 2 КАС України (у редакції з 15.12.2017 р.) та ч. 3 ст. 2 КАС України (у редакції до 15.12.2017 р.), діянь владного субєкта, суд зазначає, що правовідносини з приводу одержання громадянами у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства унормовані, насамперед, приписами Земельного кодексу України, Закону України «Про особисте селянське господарство».

Так, п. «а» ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Оскільки положення Земельного кодексу України не розкривають поняття особистого селянського господарства, то суд вважає за необхідне керуватись нормами Закону України «Про особисте селянське господарство».

Матеріали справи не містять доказів, які б однозначно та поза розумним сумнівом спростовували наявність у позивача субєктивного права на одержання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що владний субєкт повинен діяти на підставі, у межах повноважень та спосіб, що визначені законом.

У даному конкретному випадку таким законом є ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, де зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Між тим, у ході розгляду справи судом виявлено, що відповідач, організовуючи виконання владної управлінської функції у спірних правовідносинах не забезпечив прийняття ані рішення про надання дозволу, ані рішення про відмову у наданні дозволу.

Натомість відповідач утримався від прийняття остаточного рішення по суті письмового звернення заявника, хоча такий порядок управлінської дії не передбачений законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що правовою суттю вчиненого відповідачем діяння з розгляну звернення заявника є саме бездіяльність (як форма неприйняття належного рішення по суті порушеного питання) і така бездіяльність не може бути кваліфікована як правомірна у звязку з відсутністю відповідної правової підстави для обрання такої форми правової поведінки.

На виконання ч. 5 ст. 242 КАС України окружним адміністративним судом зясовано, що правовий висновок Верховного суду з приводу застосування ст.ст. 118, 123 Земельного кодексу України викладений у постанові від 23.01.2018 р. року по справі №К/9901/1944/18 (справа Бучацького районного суду Тернопільської області №1903/2676/12) і полягає у тому, що відповідне рішення за заявою щодо надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки у власність викладається у формі розпорядження.

Матеріалами справи підтверджено, а представником відповідача додатково визнано, що владний субєкт не приймав рішення (у розумінні волевиявлення) по суті письмового звернення громадянина ані у формі наказу, ані у формі розпорядження, а лише надав письмову відповідь-розяснення.

Отже, у спірних правовідносинах має місце бездіяльність владного субєкта в частині належної реалізації управлінської функції у спосіб прийняття наказу чи розпорядження.

Водночас з цим, у постанові від 31.01.2018 р. по справі №К/9901/6345/18 (справа Миколаївського окружного адміністративного суду № 814/741/16) ОСОБА_3 Судом також викладена правова позиція з приводу застосування ст.ст. 118, 123 Земельного кодексу України, у силу якої ненадання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні у встановлений строк не перешкоджає процесу відведення земельної ділянки, оскільки здійснення замовлення на виготовлення проектної документації можливе без отримання дозволу на її виготовлення.

Як вже зазначалось судом раніше, у спірних правовідносинах владним субєктом була надана письмова відповідь.

При цьому, у відповіді владний субєкт не дав жодної юридичної оцінки обставинам, котрі мають принципове юридичне значення для вирішення порушеного громадянином питання, а саме: належності позначеної особою земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення, належності позначеної особою земельної ділянки до вільних земель державної або комунальної власності, відповідності закону розміру площі обраної земельної ділянки тощо.

За таких обставин, суд не вважає за можливе застосувати при вирішенні даного спору правовий висновок Верховного Суду, викладений постанові від 31.01.2018 р. по справі №К/9901/6345/18 (справа Миколаївського окружного адміністративного суду № 814/741/16), позаяк виготовлення у даному конкретному випадку проекту землеустрою без попереднього письмового схвалення владним субєктом перелічених вище параметрів не тягне настання бажаних особою наслідків і не створює умов для захисту порушеного права (ущемленого інтересу).

Таким чином, відповідність закону обраних владним субєктом мотивів, покладених в основу вчиненого діяння, не знайшла підтвердження проведеним судовим розглядом.

Натомість факт наявності у позивача субєктивного права на розгляд звернення від 29.09.2017 р. за визначеним законом порядком з прийняттям відповідного рішення по суті порушеного питання матеріалами справи підтверджений.

За таких обставин, позов підлягає до задоволення в частині визнання бездіяльності владного субєкта протиправною та обтяження владного субєкта обовязком вирішити по суті звернення заявника.

Ураховуючи, що владний субєкт дій з прийняття рішення по суті звернення взагалі не вчинив, що зумовлює відсутність предмету судової перевірки в цій частині, а суд не має повноважень діяти за субєкта, то суд не знаходить підстав для обтяження субєкта обовязком реалізувати владну управлінську функцію у бажаному для особи порядку, як це викладено у тексті позову, позаяк порядок реалізації управлінської функції у даному випадку визначений ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 245 КАС України якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (місцезнаходження - 61022, Харківська область, місто Харків, м-н Свободи, буд.№5, Держпром, п-д 1, поверх 6-7; ідентифікаційний код - 39792822) з приводу невирішення по суті письмової заяви ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1; місцезнаходження АДРЕСА_1) від 29.09.2017 р. стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою відносно відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області (місцезнаходження - 61022, Харківська область, місто Харків, м-н Свободи, буд. №5, Держпром, п-д 1, поверх 6-7; ідентифікаційний код - 39792822) вирішити по суті письмову заяву ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1; місцезнаходження АДРЕСА_1) від 29.09.2017 р. з урахуванням даного рішення суду.

В решті вимог - позов залишити без задоволення.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України (тобто протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення), а набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Роз'яснити, що скарга може бути подана у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України.

Рішення у повному обсязі складено 14 лютого 2018 року.

Суддя Сліденко А.В.