Справа № 815/3943/17
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/3943/17

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Потапчука В.О.

суддів - Семенюка Г.В.

- Шляхтицького О.І.

при секретарі - Алексєєвій Н.М.

за участю адвоката позивача Кочура Ю.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення судових витрат на правову допомогу -,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2017 року ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ГУНП в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 18 липня 2016 року по 28 грудня 2016 року, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 18 листопада 2016 року по 28 грудня 2016 року у розмірі 7 863,80грн., стягнення судових витрат на правову допомогу у розмірі 5 000,00грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2017 року, прийнятою в письмовому провадженні, адміністративний позов задоволений частково.

Визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Одеській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 19 листопада 2016 року по 28 грудня 2016 року.

Стягнуто з ГУНП в Одеській області () на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19 листопада 2016 року по 28 грудня 2016 року у розмірі 5 370,40грн.

Стягнуто з ГУНП в Одеській області () на користь ОСОБА_3 судові витрати на правову допомогу у розмірі 4 800,00грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду ГУНП в Одеській області звернулося до суду з апеляційною скаргою у якій зазначено, що постанову винесено з порушенням норм матеріального права у зв'язку з чим апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ГУНП в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2016 року по справі №815/3678/16 адміністративний позов ОСОБА_3 до ГУНП в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області було задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ №477-о/с від 10 серпня 2016 року, який змінений наказом від 28 вересня 2016 року №953 о/с, Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо звільнення майора поліції ОСОБА_3, старшого слідчого Приморського відділу поліції в місті Одесі ГУНП в Одеській області зі служби в поліції з 20 червня 2016 року у відповідності до п.5 ч.1 ст.77 Закону "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність); поновлено майора поліції ОСОБА_3 на посаді старшого слідчого Приморського відділу поліції в місті Одесі ГУНП в Одеській області з 20 червня 2016 року; стягнуто з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_3, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 20 червня 2016 року по 18 листопада 2016 року у сумі 29 153 грн.

Разом з тим, постановою Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/3678/16 від 18 листопада 2016 року прийнято рішення допустити негайне виконання постанови в частині поновлення майора поліції ОСОБА_3 на посаді старшого слідчого Приморського відділу поліції в місті Одесі ГУНП в Одеській області з 20 червня 2016 року.

На виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2016 року, винесеної у справі №815/3678/16, начальником ГУНП в Одеській області Головіним Д.В. прийнято наказ №1763 о/с від 29 грудня 2016 року, яким поновлено майора поліції ОСОБА_3 на службі в поліції на посаді старшого слідчого Приморського відділу поліції в м.Одесі ГУНП в Одеській області з 20 червня 2016 року. (а.с.55)

13 червня 2017 року слідчий Приморського відділу поліції в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернувся до начальника ГУНП в Одеській області Головіна Д.В. із рапортом про виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 18 листопада 2016 року (дати винесення рішення по справі №815/3678/16) по 29 грудня 2016 року (дати прийняття наказу №1763 о/с від 29 грудня 2016 року). (а.с.21).

Листом ГУНП в Одеській області від 30 червня 2017 року №14/1-724 позивача повідомлено про те, що для нарахування грошового забезпечення за період з 18 листопада 2016 року по 28грудня 2016 року підстави відсутні. (а.с.22)

Не погоджуючись з вищевказаною відмовою позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Частково задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 19 листопада 2016 року по 28 грудня 2016 року та відповідно стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 19 листопада 2016 року по 28 грудня 2016 року у розмірі 5 370,40грн.(191,80 *28), так як позивач не з власної вини не виконував свої обов'язки, оскільки не був поновлений на посаді у строк, передбачений діючим законодавством та постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2016 року по справі № 815/3678/16 згідно якої прийнято рішення допустити негайне виконання постанови в частині поновлення майора поліції ОСОБА_3 на посаді старшого слідчого Приморського відділу поліції в місті Одесі ГУНП в Одеській області з 20 червня 2016 року.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексу Закону про працю України, Закону України №108/95-ВР "Про оплату праці" та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

В апеляційній скарзі вказується на те, що зазначена постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим апелянтом ставиться питання про скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2017 року та ухвалення нової постанови, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити. Окрім того апелянт зазначає, що ГУНП в Одеській області не могло виконати вимоги постанови від 18 листопада 2016 року щодо негайного поновлення ОСОБА_3 на посаді, у зв'язку з тим, що постанову було отримано ним лише 01 грудня 2016 року.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта з огляду на наступне.

Відповідно до п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 визначено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Згідно положень ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

При цьому, ст. 236 КЗпП України визначено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що згідно повідомлення про вручення поштового відправлення ГУНП в Одеській області дійсно отримало повний текст постанови Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2016 року лише 01 грудня 2016 року.

Однак, відповідно до частин 1-3 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

З урахуванням викладеного та того, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2016 року прийнято рішення про негайне виконання в частині поновлення майора поліції ОСОБА_3 на посаді старшого слідчого Приморського відділу поліції в місті Одесі ГУНП в Одеській області з 20 червня 2016 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що затримка виконання вказаної постанови від 18 листопада 2016 року з вини відповідача тягне за собою відповідальність у вигляді виплати позивачу відповідачем заробітної плати за час вимушеного прогулу.

До такого ж висновку дійшов Верховний суд України в постанові від 01 липня 2015 року по справі №6-435цс15, яка в силу ч.1 ст.244-2 КАС України є обов'язковою для всіх судів України.

Як зазначив Європейський суд у справі Yvone van Duyn v. Home Office, принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.

Така дія названого принципу пов'язана із іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.

На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", заява N 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява N 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер'їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Лелас проти Хорватії", п. 74).

З урахуванням системного аналізу вказаних обставин справи та норм діючого законодавства колегія судді дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги про те, що ГУНП в Одеській області не могло виконати вимоги постанови від 18 листопада 2016 року щодо негайного поновлення ОСОБА_3 на посаді, у зв'язку з тим, що постанову було отримано ГУНП в Одеській області лише 01 грудня 2016 року є необґрунтованими, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Середній заробіток працівника згідно з ч.1 ст.27 Закону України №108/95-ВР "Про оплату праці" визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

Пунктом 5 Порядку №100 передбачено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно п.2 Порядку №100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Згідно п.8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2016 року був поновлений на посаді старшого слідчого Приморського відділу поліції в м.Одесі ГУНП в Одеській області наказом ГУНП в Одеській області №1763 о/с лише 29 грудня 2016 року.

Згідно постанови Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2016 року по справі № 815/3678/16 грошове забезпечення позивача за останні два місяці, які передували звільненню становило 5 850,00 грн. (а.с. 66), тому за час вимушеного прогулу розмір середньоденного грошового забезпечення становить 191,80 грн.

Відповідно Листа Міністерства соціальної політики України "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік" у період з 19 листопада 2016 року по 28 грудня 2016 року включно кількість робочих днів склала 28 днів.

Таким чином, з урахування вищевикладеного, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 19 листопада 2016 року по 28 грудня 2016 року та відповідно стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 19 листопада 2016 року по 28 грудня 2016 року у розмірі 5 370,40грн.(191,80 *28) є правильним.

Окрім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь позивача судових витрат на правову допомогу в розмірі 4800 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 липня 2017 року між адвокатом Кочурою Ю.О. та ОСОБА_3 укладено договір про надання правової допомоги №1/07/17. (а.с.25-26)

Відповідно до вимог частини 1 статті 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Частиною 3 статті 90 КАС України визначено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно статті 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративним справах" від 20 грудня 2011 року №4191-VI, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" установлено, що у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року становить 1 600,00 гривень.

Таким чином, максимальний граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні становить: 1600 х 40 % = 640,00 грн. за годину, і не може перевищувати дану суму, що правильно було встановлено судом першої інстанції.

Підставою для відшкодування судових витрат на правову допомогу є, зокрема, наявність належних та допустимих доказів щодо взаємозв'язку між сплаченими позивачем спеціалісту у галузі права коштами та наданою йому правовою допомогою на підставі відповідного договору, який укладений для супроводження судової справи.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що на підтвердження понесених витрат, представником позивача надано до матеріалів справи наступні первинні документи: договір про надання правової допомоги №1/07/17 від 25 липня 2017 року, укладений між адвокатом Кочурою Ю.О. та позивачем (а.с.25-26), ордер ОД №249861 від 27 липня 2017 року (а.с.28); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ОД 002984 від 19 квітня 2017 року (а.с.27); квитанція до прибуткового касового ордера №1/07/17 від 25 липня 2017 року (а.с.29); акт про прийняття - передачі наданих послуг №1 від 31 липня 2017 року (а.с.57); акт про прийняття - передачі наданих послуг №2 від 31 липня 2017 року (а.с.58).

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 щодо стягнення з ГУНП в Одеській області на користь позивача судові витрати на правову допомогу, оскільки згідно наданих підтверджуючих документів взаємозв'язку між сплаченими позивачем спеціалісту у галузі права коштами та наданою йому правовою допомогою на підставі відповідного договору, який укладений для супроводження судової справи, ОСОБА_3 було надано 7,5 годин послуг адвокатом Кочурою Ю.О., таким чином, з ГУНП в Одеській області на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 4800,00 грн.(7,5 год. *640,00грн.)

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 316, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення судових витрат на правову допомогу,- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 08 лютого 2018 року.

Суддя доповідач: Потапчук В.О.

Суддя: Шляхтицький О.І.

Суддя: Семенюк Г.В.