Справа № 813/3992/17
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/3992/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судових засідань ОСОБА_1

з участю представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі ТзОВ) «Мега Старт» до Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкового повідомлення - рішення,

в с т а н о в и в :

ТзОВ «Мега Старт» звернулося в суд з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкового повідомлення рішення від 25.07.2017 року за №.

Мотивами позовних вимог є те, що у звязку з перебоями в інформаційній системі М.Е.DOC, було допущено помилки, які були усунуті при першій можливості. Відтак, продовжує позивач, він скористався наданим законодавством правом на самостійне усунення допущених помилок (ст.50 ПК України). Також, позивач зазначає і про те, що у спірних правовідносинах повинна була проводитись документальна позапланова виїзна перевірка, як передбачено п.201.10 ст.201 ПК України. Крім того, позивач вважає, що контролюючим органом не було дотримано порядку проведення камеральної перевірки.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з викладених міркувань, просить позов задовольнити.

Відповідач у запереченні на позовну заяву зазначає, що оскільки позивачем було включено до складу податкового кредиту в декларації за травень 2017 року суми податку на додану вартість по податкових накладних, які вже були включені, ним правильно зроблено висновок про завищення податкового кредиту та прийнято спірне податкове повідомлення- рішення. Також зазначає, що ним було дотримано порядок проведення камеральних перевірок, оскільки п.2.4 наказу Міністерства доходів і зборів України №165 від 14.06.2013 року є рекомендаційною нормою.

Представник відповідача дав аналогічні пояснення, просить у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд встановив такі обставини.

За результатами камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість Личаківською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області складено акт за №310/13-01-12-31/40413363 від 05.07.2017 року та Головним управлінням ДФС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.07.2017 року за №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 11763312 грн. 00 коп., в тому числі за податковим зобовязанням 7842208 грн. 00 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями 3921104 грн. 00 коп.

В акті перевірки зазначено, що в порушення п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201, ст.200 ПК України позивачем включено до податкового кредиту за травень 2017 року суму податку на додану вартість в розмірі 7842207 грн. 91 коп., яка не підтверджена податковими накладними зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, у звязку з чим завищено податковий кредит.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Позивачем 20.06.2017 року було подано податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2017 року в якій у рядку 17 («Усього податкового кредиту (сума значень рядків (10.1+10.2+11.1+11.2+12+13(-/+)+14(-/+)+15(-/+)+16(-/+) колонки Б») зазначено суму 65539100 грн. 00 коп.

За результатами камеральної перевірки встановлено, що позивачем включено до складу податкового кредиту в декларації за травень 2017 року суму податку на додану вартість по податкових накладних, які вже були включені у відповідних періодах за липень-серпень 2016 року, жовтень 2016 року-березень 2017 року на суму 7842207 грн. 84 коп.

Даний акт було отримано товариством 10.07.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та листом Укрпошти від 16.08.2017 року за №12-04-168.

10.07.2017 року та 12.07.2017 року позивачем було подано уточнюючі розрахунки податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок, що підтверджується квитанціями.

Згаданим уточнюючим розрахункам присвоєно статус «Історія подання» згідно службового допису від 18.07.2017 року за №12/13-07-12-31.

У відповідності до положень абзацу першого п.50.1 ст.50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Дана норма закріплює право платника податків на самостійне виправлення помилок у поданій ним декларації.

Пунктом 50.2 згаданої статті встановлено єдине обмеження щодо подання уточнюючих розрахунків до поданих ним раніше податкових декларацій - платник податків не має права їх подавати під час проведення документальних планових та позапланових перевірок.

Наведене дозволяє суду прийти до висновку, що обмежень у поданні уточнюючих розрахунків під час проведення камеральних перевірок законодавцем не встановлено.

При цьому, застосування положень наведеної норми у спосіб контролюючого органу суперечить презумпції вирішення спірних питань на користь платника податків закріпленої у підп.4.1.4 п.4.1 ст.4 ПК України.

Поряд з цим, слід зазначити і про те, що у контролюючого органу не було визначених законом підстав не приймати уточнюючих декларацій.

Крім того, у відповідності до положень п.49.8 ст.49 ПК України, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Пунктом 49.10 ст.49 цього ж Кодексу передбачено, що відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Враховуючи наведені норми суд вважає, що такі уточнюючі декларації були прийняті, хоч і не відображені в обліковій картці позивача з податку на додану вартість, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями, та службовим дописом від 18.07.2017 року за №12/13-07-12-31, який не містить жодних посилань на норми чинного законодавства.

Не можна залишити поза увагою і те, що у відповідності до положень абзацу двадцятого п.201.10 ст.201 ПК України, виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Дана норма є спеціальною по відношенню до порядку проведення перевірок.

Як вбачається зі змісту згаданого акта перевірки відповідачем виявлено розбіжності даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних - включено до складу податкового кредиту в декларації за травень 2017 року суми податку на додану вартість по податкових накладних, які вже були включені.

За таких обставин, контролюючий орган повинен був провести документальну позапланову виїзну перевірку, а не камеральну як було зроблено.

Відтак, проведення перевірки не у тому порядку, який визначений законодавством, є підставою для визнання протиправним рішення за наслідками такої перевірки.

Також, судом досліджується обставини прийняття спірного рішення з дотриманням вимог пропорційності, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (п.8 ч.2 ст.2 КАС України).

Як передбачено п.2.4 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи підприємця, затверджених Наказом Міністерства доходів і зборів України 14 червня 2013 року №165, рекомендований обмін інформацією з платником податків у межах здійснення органами Міндоходів камеральної перевірки:

обмін інформацією може проводиться в електронному вигляді з використанням ЕЦП;

рекомендовано створювати електронне повідомлення про результати електронної обробки (звірки) податкової інформації з податку на додану вартість (Зразок форми електронного повідомлення наведено у додатку 1 до Методичних рекомендацій);

повідомлення платнику податків рекомендовано направляти в електронному вигляді.

Згідно із зразком форми електронного повідомлення, таке дозволяє платнику податків уточнити податкові зобовязання протягом 10 днів з моменту отримання письмового повідомлення.

Наведене дозволяє суду прийти до висновку про те, що контролюючий орган, не надіславши електронного повідомлення про виявлені розбіжності, обрав найбільш несприятливіший для позивача механізм, та як наслідок прийняв податкове повідомлення-рішення, яке не відповідає критерію пропорційності.

Наведені обставини у своїй сукупності вказують на те, що спірне рішення не відповідає, передбаченим ч.2 ст.2 КАС України критеріям правомірності обгрунтованості та пропорційності.

За таких обставин, суд вважає, що позов є обгрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі належить присудити в корить позивача.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати, прийняте Головним управлінням ДФС у Львівській області, податкове повідомлення-рішення від 25.07.2017 року за №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управлінням ДФС у Львівській області (), що знаходиться за адресою м.Львів, вул.Стрийська, 35, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мега Старт» (), що знаходиться за адресою м.Львів, вул.Шевченка,355, 176449 (сто сімдесят шість тисяч чотириста сорок девять) грн. 68 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 20 лютого 2018 року.

Суддя В.Я.Мартинюк