Справа № 826/15727/17
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2018-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 лютого 2018 року № 826/15727/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Департаменту захисту економіки Національної поліції України
прозобов'язання вчинити дії

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, у якому просив стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 67999,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 12 березня 2016 року позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної поліції України, Голови Національної поліції України Деканоідзе Хатії, Атестаційної комісії №3 Національної поліції України, в якому просив, зокрема, стягнути з Нацполіції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 15 лютого 2016 року і до моменту фактичного поновлення на публічній службі.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2017 року у справі №826/3977/16 позовні вимоги позивача задоволені частково, суд постановив, у тому числі, стягнути з Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 67999,50 грн.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 року у справі №826/3977/16 скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2017 року у справі №826/3977/16 в частині стягнення з Національної поліції на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 67999,50 грн. та ухвалено нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2017 року у справі №826/3977/16 залишено без змін.

Відмову у стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 67995,50 грн. з Національної поліції України на користь ОСОБА_1 Київський апеляційний адміністративний суд обґрунтував тим, що позивач проходив службу у Департаменті захисту економіки Національної поліції України, який є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах, має печатку із зображенням Державного Герба України, своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, інші печатки та штампи (за потреби), бланки зі своєю повною та скороченою назвами, необхідні для здійснення поточної діяльності, а тому грошові виплати повинні здійснюватися саме Департаментом захисту економіки Національної поліції України, а не Національною поліцією України.

Власне, останнє і стало підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив.

У зв'язку з наявним клопотанням сторін, суд ухвалив подальший розгляд справи продовжити в порядку письмового провадження.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 у період з липня 2004 року по листопад 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, в тому числі упродовж липня-листопада 2015 року на посаді старшого оперуповноваженого сектору протидії злочинам у сфері інтелектуальної власності управління протидії злочинам у сфері економіки Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві.

16 вересня 2015 року Кабінет Міністрів України відповідно до прийнятого Верховною Радою України Закону України «Про національну поліцію» постановив ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ та утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції України.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві №1051 о/с від 06 листопада 2015 року відповідно до пункту 9 і 12 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та згідно підпункту «з» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ старшого оперуповноваженого, майора міліції ОСОБА_1 звільнено з 06 листопада 2015 року в запас Збройних Сил у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) до Національної поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві №180 о/с від 11 листопада 2015 року відповідно до пункту 9 та 12 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1, як такого, що прибув з Міністерства внутрішніх справ, призначено з присвоєнням спеціального звання майора поліції в порядку переатестування на посаду старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в місті Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

13 січня 2016 року Центральна атестаційна комісія №1 Апарату Нацполіції України за результатами атестування позивача прийняла рішення про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та рекомендувала звільнити його зі служби в поліції через службову невідповідність.

Наказом Голови Нацполіції України №94 о/с від 12 лютого 2016 року майора поліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в місті Києві Департаменту захисту економіки Нацполіції України, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» та на підставі висновку атестаційної комісії від 13 січня 2016 року, звільнено зі служби в поліції.

Не погоджуючись з рішенням атестаційної комісії та як наслідок - наказом про звільнення, позивач звернувся з відповідним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва, в якому просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення Голови Нацполіції Деканоідзе Хатії про проведення атестації майора поліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого відділу управління захисту економіки в місті Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України;

- визнати протиправними і скасувати висновки Атестаційної комісії №3 від 13 січня 2016 року, внесені в атестаційний лист ОСОБА_1;

- визнати протиправним і скасувати наказ Нацполіції України від 12 лютого 2016 року №94 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- зобов'язати Нацполіцію України поновити ОСОБА_1 на службі на посаді старшого оперуповноваженого відділу управління захисту економіки в місті Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України та зарахувати трудовий стаж з 15 лютого 2016 року;

- допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення позивача на роботі у займаній посаді - старшого оперуповноваженого відділу управління захисту економіки в місті Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України з 15 лютого 2016 року;

- стягнути з Нацполіції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 15 лютого 2016 року і до моменту фактичного поновлення на публічній службі;

- стягнути з Нацполіції України на користь ОСОБА_1 50000,00 грн. завданої моральної шкоди.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2017 року у справі №826/3977/16 суд постановив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним і скасувати наказ Голови Національної поліції України від 20 листопада 2015 року №210 о/с «Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві» в частині, що стосується ОСОБА_1.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України від 12 лютого 2016 року №94 о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1), старшого оперуповноваженого управління захисту економіки у місті Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України, зі служби в поліції за статтею 77 частини 1 пункту 5 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність).

4. Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого управління захисту економіки у місті Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

5. Стягнути з Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 67999,50 грн.

Допустити негайне виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого управління захисту економіки у місті Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць.

6. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 року у справі №826/3977/16 скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2017 року у справі №826/3977/16 в частині стягнення з Національної поліції на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 67999,50 грн. та ухвалено нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позову в цій частині, оскільки згідно пункту 7 розділу V Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України, затвердженого наказом Нацполіції України №81 від 07 листопада 2015 року, Департамент захисту економіки Нацполіції України є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах, має печатку із зображенням Державного Герба України, своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, інші печатки та штампи (за потреби), бланки зі своєю повною та скороченою назвами, необхідні для здійснення поточної діяльності, а тому грошові виплати повинні здійснюватися саме Департаментом захисту економіки Національної поліції України, який має статус юридичної особи та в якому позивач проходив службу, а не Національною поліцією України.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2017 року у справі №826/3977/16 залишено без змін.

Таким чином, з огляду на наведене, скасування Київським апеляційним адміністративним судом постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2017 року у справі №826/3977/16 в частині стягнення з Національної поліції на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 67999,50 грн. та ухвалення нової постанови, якою відмовлено в задоволенні позову в цій частині обумовлене тим, що позовні вимоги у даній частині були звернуті до неналежного відповідача, а саме до Національної поліції України, в той час як належним відповідачем у вказаній частині вимог позивача мав бути Департамент захисту економіки Національної поліції України.

У клопотанні про залишення адміністративного позову без розгляду відповідач посилається на норми Кодексу адміністративного судочинства, які стосуються строків звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби та робить висновок, що позовна вимога стосовно виплати працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідною від позовної вимоги щодо поновлення на роботі, а тому у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства для звернення до суду з такою вимогою встановлюється місячний строк, який позивачем, на думку відповідача, було пропущено.

На це, суд зазначає наступне.

Як вже було наведено вище, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2017 року у справі №826/3977/16 позивача поновлено на посаді старшого оперуповноваженого управління захисту економіки у місті Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 року у справі №826/3977/16 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2017 року у справі №826/3977/16 в цій частині залишено без змін.

Згідно приписів статті 235 Кодексу законів про працю України (тут і надалі - нормативно правові акти в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Згідно частин 2, 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки (стаття 36 Кодексу законів про працю України).

За відповідний період, на підставі матеріалів справи, в порушення вимог статті 236 Кодексу законів про працю України, середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу позивачу виплачено не було, що не заперечується відповідачем.

Згідно з частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Отже, висновки відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду з позовними вимогами у даній справі не відповідають нормам статті 233 Кодексу законів про працю України та не можуть бути визнані судом обґрунтованими.

Окрім того, за частиною 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства (в редакції на час звернення позивача з позовом), місячний строк для звернення до суду встановлюється у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, на відміну від даної справи, де позивач звертається лише з вимогою про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

У відзиві на адміністративний позов відповідач наголошує на тому, що заявлена позивачем сума стягнення жодним чином не обґрунтована та, посилаючись на частину 2 статті 94 «Про Національну поліцію», пункт 9 розділу I, пункт 6 розділу III Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України №260 від 06 квітня 2016 року, стверджує, що поліцейському за час вимушеного прогулу виплачується грошове забезпечення, а не середньомісячна заробітна плата і відповідно до визначеного порядку нарахування такого грошового забезпечення, позивачу на день звільнення (15 лютого 2016 року) було визначено такі складові грошового забезпечення: оклад - 2700,00 грн.; звання - 2000,00 грн.; вислуга - 1410,00 грн.; всього - 6110,00 грн.

Однак, відповідно до визначення, наведеного у статті 94 Кодексу законів про працю України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу, а тому поняття «грошове забезпечення» та «заробітна плата» за своєю суттю є еквівалентними.

Зокрема, в частині 2 статті 92 Закону України «Про Національну поліцію», на який посилається відповідач, законодавець ототожнює ці терміни.

Розрахунок суми, яка заявлена позивачем до стягнення у даній адміністративній справі, наведений у постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2017 року у справі №826/3977/16, який зроблено на підставі даних наявної у матеріалах справи довідки про доходи позивача від 18 серпня 2016 року №535, складеної начальником відділу Департаменту захисту економіки Нацполіції України, та згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року.

Суд додатково звертає увагу, що апеляційною інстанцією скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2017 року у справі №826/3977/16 в частині стягнення з Національної поліції на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 67999,50 грн. саме з підстав неналежного відповідача, оскільки в мотивувальній частині зазначено, що відповідні грошові виплати повинні здійснюватися Департаментом захисту економіки Національної поліції України, а розрахунок суми, заявленої до стягнення, під сумнів не ставився.

Як підсумок, аналізуючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

У відповідності з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 250, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

1. Позов ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України - задовольнити.

2. Стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 67999,50 грн.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: 01024, АДРЕСА_1) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту захисту економіки національної поліції України (, адреса: 01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10) судові витрати у розмірі 640,00 грн.

Допустити негайне виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць у розмірі 6110,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко