Справа № 803/787/17
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/11314/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Кіслової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Інституту кримінально-виконавчої служби Державної пенітенціарної служби України на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року, головуючий суддя Ксензюк А.Я., ухвалена о 12:11 год. у м. Луцьку, повний текст якого складено - 15.09.2017 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інституту кримінально-виконавчої служби Державної пенітенціарної служби України, начальника Інституту кримінально-виконавчої служби Державної пенітенціарної служби України Бараша Євгена Юхимовича про зобов»язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інституту кримінально-виконавчої служби Державної пенітенціарної служби України, начальника Інституту кримінально-виконавчої служби України Державної пенітенціарної служби України Бараша Є.Ю., в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, позивач просив зобов»язати Інститут кримінально-виконавчої служби: здійснити оформлення документів, нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу у сумі 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, у зв»язку з тим, що ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності у результаті травми, що пов»язана з виконанням службових обов»язків; здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв»язку зі звільненням з Державної кримінально-виконавчої служби України за період проходження служби в Збройних Силах України, Національній академії внутрішніх справ України та Національній академії прокуратури України виходячи із того, що вислуга років у позивача на день звільнення у календарному обчисленні складає 23 роки 0 місяців 9 днів; здійснити нарахування та виплату грошової компенсації за неотримане речове майно; здійснити перерахунок отримуваного грошового забезпечення за період з вересня 2014 року по вересень 2016 року та здійснити доплату за роботу в умовах режимних обмежень; виготовити грошовий атестат, включивши надбавку за службу в умовах режимних обмежень та направити його на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області; здійснити перерахунок та виплатити встановлений чинним законодавством розмір заробітної плати починаючи з 30.09.2016 року по 07.04.2017 року, коли позивач перебував на посаді першого заступника директора Інституту кримінально-виконавчої служби Державної пенітенціарної служби України, зокрема, з урахуванням: посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років (23 року 0 місяців 9 днів), надбавки за виконання особливо важких завдань під час проходження служби, надбавки за науковий ступінь доктора юридичних наук, вченого звання професора, та почесного звання заслуженого діяча науки та техніки України, надбавки за службу в умовах режимних обмежень,премій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 17.11.2016 року ОСОБА_1 визнаний інвалідом другої групи у результаті травми, яка пов»язана з виконанням службових обов»язків та звільнився з посади першого заступника директора Інституту кримінально-виконавчої служби Державної пенітенціарної служби України, але відповідач до теперішнього часу не виконав низку фінансових зобов»язань, які виникли у зв»язку з проходженням служби та звільненням, а саме:

- виплату одноразової грошової допомоги у зв»язку з тим, що позивачу встановлена друга група інвалідності у результаті травми, що пов»язана з виконанням службових обов»язків (ст.97-100 Закону України «Про Національну поліцію»);

- виплату одноразової грошової допомоги у зв»язку зі звільненням з Державної кримінально-виконавчої служби України;

- грошову компенсацію за неотримані предмети речового майна;

- надбавку за службу в умовах режимних обмежень;

- виготовлення грошового атестату та його направлення на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області;

- виплату заробітної плати за період з 30.09.2016 року по 07.04.2017 року.

10.05.2017 року ОСОБА_1 звернувся з листом до начальника Інституту кримінально-виконавчої служби Бараша Є.Ю., де просив виконати усі вищеперераховані дії, на що відповідач відповіді не надав.

Позивач вважав, що начальник Інституту кримінально-виконавчої служби неправомірно не приймає рішення та не вчиняє дії, що спрямовані на реалізацію фінансових зобов»язань, пов»язаних зі звільненням ОСОБА_1 з Інституту кримінально-виконавчої служби.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року позов задоволено частково; зобов»язано Інститут кримінально-виконавчої служби Державної пенітенціарної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у сумі 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату; зобов»язано Інститут кримінально-виконавчої служби Державної пенітенціарної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв»язку зі звільненням з Державної кримінально-виконавчої служби України за період проходження служби у Збройних Силах України, Національній академії внутрішніх справ України та Національній академії прокуратури України; зобов»язано Інститут кримінально-виконавчої служби Державної пенітенціарної служби України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 6 337 грн. 39 коп.; зобов»язано Інститут кримінально-виконавчої служби Державної пенітенціарної служби України виготовити грошовий атестат ОСОБА_1 та направити його на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області; в решті позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою суду в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та в цій частині прийняти нову, якою зобов»язати Інститут кримінально-виконавчої служби Державної пенітенціарної служби України: здійснити перерахунок отримуваного ОСОБА_1 грошового забезпечення протягом вересня 2014 року - вересня 2016 року та здійснити виплату за роботу в умовах режимних обмежень; здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 встановлений чинним законодавством розмір заробітної плати, починаючи з 30.09.2016 року по 07.04.2017 року, коли позивач перебував на посаді першого заступника директора Інституту кримінально-виконавчої служби Державної пенітенціарної служби України, зокрема, з урахуванням: посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавку за вислугу років 23 роки 0 місяців 9 днів, надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби, надбавки за науковий ступінь доктора юридичних наук, вченого звання професора, та почесного звання заслуженого діяча науки і техніки України, надбавки за службу в умовах режимних обмежень, премій.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що постанова суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог є незаконною та необґрунтованою у зв»язку з неповним з»ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Також не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу на неї, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати її та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обгрунтування апеляційних вимог покликається на те, що рішення суду в частині зобов»язання Інституту нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у сумі 300 розмірів прожиткового мінімуму підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_1 для цього подано пакет документів з порушенням вимог Порядку та умов виплатити одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 року № 4.; виплата одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 з Державної кримінально-виконавчої служби України за станом здоров»я, здійснена на підставі наявних документів і його послужного списку; вимога судового рішення в частині виплати грошової компенсації за неотримане речове майно, можлива за умови наявності коштів та в межах бюджетних асигнувань, установлених на відповідні цілі; вимоги суду першої інстанції про виготовлення Інститутом нового грошового атестату та направлення його до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області є безпідставними і такими, що можуть призвести до втрати бюджетних коштів у зв»язку з тим, що внести будь-які інші дані без документального та нормативного з»ясування обставин неможливо.

У запереченні на апеляційну скаргу від 29.09.2017 року представник Інституту кримінально-виконавчої служби Державної пенітенціарної служби України просить залишити постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення, з мотивів викладених у своєму запереченні.

У відзиві на апеляційну скаргу 02.10.2017 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить залишити постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року в частині задоволених позовних вимог без змін, а апеляційну скаргу Інституту кримінально-виконавчої служби Державної пенітенціарної служби України на цю постанову - без задоволення, з мотивів викладених у своєму відзиві.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали свою апеляційну скаргу, проти апеляційної скарги відповідача заперечили, вважають оскаржену постанову суду незаконною та протиправною, просять їх апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача свою апеляційну скаргу підтримав, проти апеляційної скарги позивача заперечив, вважає оскаржену постанову суду в частині задоволених позовних вимог незаконною та протиправною, просить оскаржену постанову в цій частині скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, суд прийшов до висновку, що такі до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 01.08.1991 року по 06.06.2004 року проходив службу в Збройних Силах України, 3 15.11.2005 року по 31.08.2007 року проходив службу в органах внутрішніх справ, з 03.09.2007 року по 04.07.2012 року працював в Національній академії прокуратури України та з 14.03.2013 року по 29.09.2016 року проходив службу в кримінально-виконавчй системі.

Наказом Державної пенітенціарної служби України від 29.09.2016 року №239о/с-16 «З особового складу» відповідно до пункту 5статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та пункту 2 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 - полковника внутрішньої служби звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України через хворобу з 29.09.2016 року з посади першого заступника начальника Інституту кримінально-виконачої служби Державної пенітенціарної служби України. Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 23 роки 0 місяців 09 днів.

Наказом голови Державної пенітенціарної служби України від 30.09.2016 року №242/ос-16 «З особового складу» призначено ОСОБА_1 першим заступником директора Інституту кримінально-виконачої служби Державної пенітенціарної служби України.

Наказом Голови Комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України від 26.12.2016 року №272/ос-16 «З особового складу», на підставі службової записки сектору пенсійного та соціального забезпечення Департаменту забезпечення діяльності Державної пенітенціарної служби України від 20.12.2016 року №ДЗД/23-1147/70-16, частково змінено пункт наказу Державної пенітенціарної служби України від 29.09.2016 року №239о/с-16 у частині звільнення полковника внутрішньої служби ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Інституту кримінально-виконачої служби Державної пенітенціарної служби України, якому вважати вислугу років на день звільнення в календарному обчисленні - 18 років 02 місяці 06 днів.

Позивач, не погодившись з прийнятим наказом від 26 грудня 2016 року №272/ос-16, оскаржив його до суду. Постановою Київського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року по справі №810/423/17, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року, визнано протиправним та скасовано наказ Комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України від 26 грудня 2016 року №272/ос-16 «З особового складу» «На часткову зміну пункту наказу Державної пенітенціарної служби України від 29 вересня 2016 року №239о/с-16 у частині звільнення».

07.04.2017 року наказом начальника Інституту кримінально-виконачої служби Державної пенітенціарної служби України №51/ос-17 «Про звільнення першого заступника директора Інституту кримінально-виконачої служби ОСОБА_1.», на підставі висновку службового розслідування від 03.04.2017 року, ОСОБА_1 звільнено із займаної посади.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що з метою захисту порушеного відповідачем, як суб»єктом владних повноважень, права позивача на одноразову грошову допомогу в зв»язку з отриманням другої групи інвалідності пов»язаної з проходженням служби, наявні підстави для задоволення позову в частині зобов»язання Інститут кримінально-виконавчої служби Державної пенітенціарної служби України нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у сумі 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату та зобов»язання Інститут кримінально-виконавчої служби Державної пенітенціарної служби України виготовити грошовий атестат ОСОБА_1 та направити його на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, а також щодо виплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до частини 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із статтею 97 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-19 (із змінами та доповненнями) одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, зокрема, у разі визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов»язків, пов»язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті. Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до Розділу ІІ Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського «Умови виплати одноразової грошової допомоги» визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії - у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності. Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) поліцейського чи втрати працездатності поліцейського призначається та виплачується у випадках та в розмірах, визначених Законом України «Про Національну поліцію», особам, які мають право на її отримання, відповідно до цього Закону.

Підпунктом «б» пункту 3 частини першої статті 99 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, зокрема, визначення поліцейському інвалідності II групи - 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

З матеріалів справи видно, що позивач 22.11.2016 року звернувся до Інституту кримінально-виконачої служби Державної пенітенціарної служби України із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги відповідно до частини п»ятої статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», статтей 97-100 Закону України «Про Національну поліцію», у зв»язку із встановленням другої групи інвалідності у результаті травми, яка пов»язана із виконанням службових обов»язків.

Комісією з розгляду питань щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності осіб рядового і начальницького складу Інституту кримінально-виконачої служби Державної пенітенціарної служби України розглянуто подані ОСОБА_1 документи та у подальшому листом від 14.03.2017 року за №2/3-120 направлено до Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Міністерства юстиції України, який листом від 03.04.2017 року за №12515/22636-0-61-17/16 направив ці документи за належністю до Комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України, а вже 12.04.2017 року листом №1-837-Тл/2-17 Комісія з ліквідації Державної пенітенціарної служби України повернула подані документи на доопрацювання.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 05.09.2017 року надіслав на адресу Інституту кримінально-виконачої служби Державної пенітенціарної служби України заяву з виправленими недоліками , а саме, належним чином засвідчені акти форми Н-1 та Н-5, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги в зв»язку з отриманням другої групи інвалідності пов»язаної з проходженням служби передбаченої підпунктом «б» пункту 3 частини першої статті 99 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до підпунктів 20.1, 20.2 пункту 20 «Порядок оформлення і видачі грошових атестатів» Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 07.10.2009 року №222 при звільненні зі служби осіб рядового і начальницького складу фінансова служба (бухгалтерія) зобов»язана: задовольнити їх усіма належними видами грошового забезпечення; видати грошовий атестат. Грошовий атестат особам рядового і начальницького складу видається в усіх випадках звільнення зі служби в запас або відставку з призначенням пенсії (грошовий атестат передається разом з іншими документами у відповідний орган для призначення пенсії).

Як видно з матеріалів справи, згідно із наказом Державної пенітенціарної служби України від 29.09.2016 року №239о/с-16 «З особового складу», вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення в календарному обчисленні становить 23 роки 0 місяців 09 днів.

Наказом Голови Комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України від 26.12.2016 року №272/ос-16 «З особового складу» частково змінено пункт наказу Державної пенітенціарної служби України від 29.09.2016 року №239о/с-16 у частині вислуги років на день звільнення позивача в календарному обчисленні - 18 років 02 місяці 06 днів.

Не погодившись з прийнятим наказом від 26.12.2016 року №272/ос-16 позивач оскаржив його до суду. Постановою Київського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року по справі №810/423/17 визнано протиправним та скасовано наказ Комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України від 26 грудня 2016 року №272/ос-16 «З особового складу» «На часткову зміну пункту наказу Державної пенітенціарної служби України від 29.09.2016 року №239о/с-16 у частині звільнення».

Головою Комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України 10.07.2017 року був виданий наказ №63/ос-17, яким скасовано наказ від 26.12.2016 року №272/ос-16, з чого суд приходить до висновку, що позов в частині зобов»язання Інститут кримінально-виконавчої служби Державної пенітенціарної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв»язку із звільненням з Державної кримінально-виконавчої служби України за період проходження служби в Збройних силах України, Національній академії внутрішніх справ та Національній академії прокуратури України підлягає до задоволення.

10.05.2017 року на ім»я начальника Інституту кримінально-виконавчої служби Державної пенітенціарної служби України Бараша Є. Ю. позивачем було спрямовано лист, у якому позивач просив видати йому грошову компенсацію за неотримане речове майно.

Відповідно до пункту 27 Порядку №578 під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього за цінами, що діють на день підписання наказу про звільнення.

Згідно пункту 60 Порядку №578 передбачено, що для виплати персоналу грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування оформляється довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за формою згідно з додатком 7 у двох примірниках, перший з яких подається бухгалтерії органу чи установи для виплати компенсації, другий додається до арматурної картки.

Виходячи з наведених норм Порядку №578, у позивача, з моменту звільнення зі служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, виникло право на грошову компенсацію за неотримане речове майно.

Наказом Інституту кримінально-виконавчої служби Державної пенітенціарної служби України від 23.12.2015 року №6/3-232н/т «Про надання доступу до державної таємниці», на підставі розпорядження Центрального управління Служби безпеки України від 01.12.2015 року №270д, ОСОБА_1 надано доступ до роботи з інформацією, що має ступінь секретності «таємно» (форма три), за що йому виплачувалася доплата за виконання спеціального завдання з 01.02.2016 року по 01.03.2016 року, що підтверджується наказом Інституту кримінально-виконавчої служби Державної пенітенціарної служби України від 22.02.2016 року №19 о/с.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 року №414 «Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв»язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці» витрати на виплату зазначеної компенсації державні органи та інші бюджетні установи і організації здійснюють у межах бюжетних асигнувань, виділених на їх утримання.

Як видно з матеріалів справи та встановлено судом, що з моменту призначення на посаду першого заступника директора Інституту кримінально-виконавчої служби Державної пенітенціарної служби України у період з 30.09.2016 року по 07.04.2017 року, позивач з 133 робочих днів був присутній на роботі лише 46 днів, решта 30 днів був у відпустці та 57 днів був тимчасово непрацездатний, про що свідчать листки непрацездатності.

Виплата заробітної плати ОСОБА_1 здійснювалася на підставі наказу Державної пенітенціарної служби України від 30.09.2016 року №242 о/с-16 «По особовому складу», наказів Інституту кримінально-виконавчої служби Державної пенітенціарної служби України від 08.02.2017 року №13 о/с-17 «Про встановлення посадових окладів та надбавок», від 23.03.2017 року №46 о/с-17 «Про встановлення посадового окладу та надбавок», у яких зазначено посадовий оклад та відсоткові надбавки. Зважаючи на це, позивачем не доведено, що позивачу заробітна плата виплачувалася в меншому розмірі, ніж передбачений чинним законодавством.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини, колегія суддів прийшла до переконливого висновку про те, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення шляхом прийняття постанови про зобов»язання Інститут кримінально-виконавчої служби Державної пенітенціарної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у сумі 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, зобов»язання Інститут кримінально-виконавчої служби Державної пенітенціарної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв»язку із звільненням з Державної кримінально-виконавчої служби України за період проходження служби в Збройних силах України, Національній академії внутрішніх справ та Національній академії прокуратури України, зобов»язання Інститут кримінально-виконавчої служби Державної пенітенціарної служби України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 6 337 грн 39 коп., зобов»язання Інститут кримінально-виконавчої служби Державної пенітенціарної служби України виготовити грошовий атестат ОСОБА_1 та направити його на адресу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, а в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційні скарги на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Інституту кримінально-виконавчої служби Державної пенітенціарної служби України залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року у справі №803/787/17 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 15.02.2018 року.