Справа № 806/2239/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шуляк Л.А.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"06" лютого 2018 р. Справа № 806/2239/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Шведюк М.М.,

сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "25" жовтня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Відділу державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови , -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконною постанову державного виконавця Задорожнюк О.В. №13/554340315 та скасувати її як таку, що винесена з порушенням законодавства. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що державний виконавець під час прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.07.2017 діяв всупереч вимог чинного законодавства України, оскільки Бердичівська ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області неправомірно звернулась про примусове виконання рішення про застосування штрафу до виконавчої служби, а не до суду. Крім того, на момент прийняття вказаної постанови сплив встановлений законодавством строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 20.07.2017 про відкриття виконавчого провадження №54340315.

Стягнуто з Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 640 (шістсот сорок) грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Відділ державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати. В апеляційній скарзі зазначає, що встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання не пропущено. Зазначив, що 20.07.2017р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження відповідно до ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження".

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 04.10.2016р. державним виконавцем Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області відкрито виконавче провадження з виконання рішення Бердичівської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області № від 25.03.2016р. про застосування штрафних санкцій на підставі п.7 ч.11 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" в розмірі 170 грн. Вказане рішення набрало законної сили 19.05.2016р.

Постановою від 30.03.2017р. по виконавчому провадженні №52510802 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення.

06.06.2017р. Бердичівська ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області, повторно, звернулась до відповідача із заявою №2586/06-03-13-03 про примусове виконання рішення Бердичівської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області № від 25.03.2016 про застосування штрафних санкцій на підставі п.7 ч.11 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" в розмірі 170 грн.

20.07.2017р. державним виконавцем Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Задорожнюк О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №ВП 54340315 щодо виконання рішення Бердичівської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області № від 25.03.2016р.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем відкрито виконавче провадження за виконавчим документом щодо якого сплив встановлений законом строк пред'явлення до виконання.

Розглядаючи питання про законність і обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606-XIV (далі - Закон №606; у редакції чинній на момент виникнення спірних відносин).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Конституційний Суд України в своєму рішенні у справі № 1-7/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999 № 1-рп/99 роз'яснив, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

У мотивувальній частині свого рішення Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Правилами статті 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 1 Закону № 606 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з частиною першою та другою статті 11 Закону № 606-ХІV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону № 606-ХІV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова (ч.2 ст.25 Закону № 606 - XIV).

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 22 Закону № 606 - XIV виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

За правилом ст.23 вказаного Закону строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Відповідно до ч.5 ст.47 Закону № 606-XIV повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Бердичівської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області № від 25 березня 2016 р. про застосування штрафних санкцій на підставі п.7 ч.11 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" в розмірі 170 грн. набрало законної сили 19 травня 2016р.

04 жовтня 2016р. відкрито виконавче провадження на підставі рішення Бердичівської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області № від 25 березня 2016р., у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, тобто з неможливістю виконання рішення державного органу, 30 березня 2017 р. виконавчий лист повернуто стягувачу.

06 червня 2017р. Бердичівська ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області звернулась до відповідача із заявою №2586/06-03-13-03 про примусове виконання рішення Бердичівської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області № від 25.03.2016 про застосування штрафних санкцій.

20 липня 2017р. державним виконавцем Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Задорожнюк О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № ВП 54340315 щодо виконання рішення Бердичівської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області № від 25.03.2016р.

Отже, період знаходження виконавчого документа на виконанні з 04 жовтня 2016р. по 30 березня 2017 р. не входить в річний строк пред'явлення його до виконання так як зазначеним періодом виконання переривався, тому річний строк пред"явлення виконавчого листа до виконання, з часу набрання рішенням законної сили - 19.05.2016 року по 20.07.2017 року, як дату повторного відкриття виконавчого провадження - не сплив.

Таким чином, строк пред'явлення виконавчого документу до виконання відповідачем порушений не був, а постанова державного виконавця від 20 липня 2017 р. постановлена з дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження" та скасуванню не підлягає.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував обставин, що мають значення для справи; висновки суду не відповідають цим обставинам, що є підставою для скасування постанови суду з ухваленням нового рішення відповідно до ст.317 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції задовольнити, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "25" жовтня 2017 р. скасувати. Прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук

Повне судове рішення складено "13" лютого 2018 р.