Справа № 205/4885/17(2-а/205/189/17)
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2018-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 лютого 2018 року справа № 205/4885/17(2-а/205/189/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Щербака А.А., суддів: Баранник Н.П. Малиш Н.І. , розглянувши в м. Дніпро в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року (суддя Шавула В.С.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі, третя особа: Колективне підприємство Науково-виробничий центр по автоматизації проектуванню та виробництву Металевих конструкцій «Мекон» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі, третя особа: Колективне підприємство Науково-виробничий центр по автоматизації проектуванню та виробництву Металевих конструкцій «Мекон» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року позов задоволено частково.

Суд постановив визнати неправомірними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи ОСОБА_1 періоду роботи з 01.11.1990 по 29.12.1993 для перерахунку пенсії.

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи з 01.11.1990 по 29.12.1993 та провести перерахунок пенсії з урахуванням цього стажу роботи починаючи з 31 грудня 2016 року.

Відповідачем подана апеляційна скарга, просить оскаржену постанову скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржена постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В силу пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1, перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Дніпрі з 13 лютого 2017 року як одержувач пенсії згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

21 березня 2017 року позивач звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі із заявою про перерахунок трудового стажу на підставі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом від 29 березня 2017 року № В-47/17ос відповідач відмовив позивачу у зарахуванні трудового стажу за період з 01.11.1990 по 29.12.1993, оскільки в трудовій книжці звільнення 29.12.1993 року засвідчено печаткою УРСР, тобто неіснуючої на той час держави.

Із трудової книжки позивача вбачається, що в період із 01 листопада 1990 року по 29 грудня 1993 року він працював на підприємстві НПЦ «Мекон».

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 вищевказаного Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 18 Порядку, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Відповідно до абз. 1, 3 п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що законодавцем покладено обов'язок ведення трудових книжок працівників на керівників підприємств, а тому відсутність підпису керівника підприємства або уповноваженої ним особи та/або печатки підприємства в трудовій книжці позивача не може позбавити його конституційного права на соціальний захист та вирішення питання надання пенсії.

Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності); видає пам'ятку пенсіонеру.

Колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що відповідачем не спростовано недостовірність наданих позивачем даних, в межах своїх повноважень відповідачем не витребувана відповідна інформація з уповноважених на те органів, що передбачено Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637. Невірне заповнення трудової книжки (неналежний відтиск печатки) не може бути підставою для обмеження належного соціального захисту пенсіонера.

Проте, судом першої інстанції не враховано, що позивач просив здійснити перерахунок розміру його пенсії з моменту її нарахування, а з матеріалів справи вбачається, що пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» призначена ОСОБА_1 з 13 лютого 2017 року. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню саме з 13 лютого 2017 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст. ст. 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі, третя особа: Колективне підприємство Науково-виробничий центр по автоматизації проектуванню та виробництву Металевих конструкцій «Мекон» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії змінити.

В абзаці третьому резолютивної частини постанови слова: «з 31 грудня 2016 року» замінити на «з 13 лютого 2017 року».

В іншій частині постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 14 лютого 2018 року.

Головуючий суддя: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш