Справа № 826/4629/17
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2018-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 січня 2018 року № 826/4629/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Мазур А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомКиївського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства
до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області
про визнання протиправним та скасування рішення,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Київське обласне та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства з позовом до виконавчої дирекції Київського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення від 12.12.2016 № 155 з урахуванням змін, внесених рішенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності України від 07.02.2017 № 3, про повернення коштів Фонду у сумі 9206,16 грн. та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07.06.2013 відділенням Фонду було виділено дві путівки для одинокої матері та її дитини, якій не виповнилось 4-х років, про що органу Фонду було достеменно відомо. Вікове обмеження, встановлене п. 4.9 Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, позивач вважає неправомірним, оскільки такий порядок суперечить ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001 № 2240-ІІІ та ст. 185 КЗпП України.

Крім того, Київське обласне та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства зазначило про безпідставність висновку відповідача щодо відсутності належних медичних показань по виданій 07.06.2013 путівці дитині ОСОБА_1, оскільки вказана особа також є одинокою матір'ю і її право на отримання путівки передбачене ст. 185 КЗпП України. Також позивач зазначив, що профіль лікування зазначається безпосередньо в путівці, яка на момент перевірки була відсутня, санаторій «СКЛЦ «Феміда» є багатопрофільним, а перевірка кодів діагнозу захворювання не належить до повноважень відповідача. Представник позивача просив позов задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні 19.10.2017 здійснено заміну відповідача - виконавчої дирекції Київського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності правонаступником: Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що за наслідками проведеної перевірки ним було встановлено порушення позивачем вимог п. 4.9 Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 25.02.2009 № 12 (далі - Порядок № 12). Доводи позивача вважає безпідставними, так як статтею 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001 № 2240-ІІІ (далі - Закон № 2240) право на отримання санаторно-курортного лікування та оздоровлення в спеціалізованих оздоровчих закладах (в тому числі, дитячих) відбувається в порядку і на умовах, визначених правлінням Фонду.

Зважаючи на те, що одній дитині застрахованої особи не виповнилося 4-х років на момент отримання путівки, а інша особа скористалася послугами санаторію не за медичними показниками, визначеними у довідці медичної установи, відповідач на підставі п. 4.9 Порядку № 12 прийняв оскаржуване рішення.

Судом ухвалено здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження на підставі ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, 15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 № 2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України шляхом викладення його в новій редакції.

Відповідно до пп. 10 п. 1 Р. VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до наказу виконавчої дирекції Київського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 14.11.2016 № 84 на підставі направлення від 30.11.2016 № 3004/05-09 головним спеціалістом контрольно-ревізійного відділу була проведена планова перевірка позивача за період з 01.08.2013 по 30.09.2016, за результатами якої складено акт перевірки Київського обласного управління лісового та мисливського господарства по страхових коштах на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності № 30/4 від 02.12.2016.

З акту перевірки вбачається, що від Києво-Святошинської районної виконавчої дирекції страхувальник за серпень місяць та IV квартал 2013 року отримав 3 путівки на санаторно-курортне лікування загальною вартістю 17892, 00 грн.

Матеріально відповідальною особою за отримання, збереження та видачу путівок на санаторно-курортне лікування в установі згідно наказу від 03.01.2012 № 54 була ОСОБА_1 - заступник головного бухгалтера.

Журнал встановленого зразка по формі ф. 13 ФСС з ТВП для обліку путівок прошнурований, пронумерований, підписаний відповідальною особою за видачу путівок та скріплений печаткою установи. Накладні по путівках, рішення комісії із соціального страхування, копії квитанцій про сплату часткової вартості, зворотні талони та журнал обліку путівок зберігаються в бухгалтерії.

Під час перевірки встановлено, що путівка № 16325 в ДП «Клінічний санаторій Курорт «Березівські мінеральні води» (копія зворотного талону дод. 1) з терміном заїзду з 13.08.2013 вартістю 5754, 00 грн. (часткова сплата 1150, 80 грн) видана дитині застрахованої особи ОСОБА_2, якій на момент видачі путівки не виповнилось 4 роки (копія свідоцтва про народження дод. 2), в результаті чого кошти в сумі 4603, 20 грн використані неправомірно.

Також відповідачем встановлено, що путівка № 1024 в «СКЛЦ «Феміда» з терміном заїзду з 27.08.2013 вартістю 5754, 00 грн (часткова сплата 1150, 80 грн) видана дитині застрахованої особи ОСОБА_3, згідно накладної на отримання путівки (дод. 5) з профілем санаторію «лікування статевих органів», а згідно довідки ф. 070/о дитина застрахованої особи має «захворювання органів дихання» (копія довідки дод. 6), тобто дана путівка була видана без належних медичних показань, в результаті чого кошти в сумі 4603, 20 грн використані неправомірно.

За результатами виявлених порушень, відповідачем 12.12.2016 прийнято рішення № 155 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності.

Вказаним рішенням визначено відшкодувати Фонду неправомірно витрачені до 01.01.2015 суми страхових коштів у розмірі 14313, 36 грн.

В подальшому, за результатами адміністративного оскарження вказаного рішення виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності рішенням № 3 від 07.02.2017 частково задоволено скаргу позивача в частині відшкодування коштів Фонду у сумі 5107, 20 грн.

Вважаючи рішення відповідача в іншій частині протиправним, Київське обласне та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства звернулося за захистом своїх порушених прав та інтересів до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає слідуюче.

Відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 185 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган повинен у разі необхідності видавати вагітним жінкам і жінкам, які мають дітей віком до чотирнадцяти років або дітей-інвалідів, путівки до санаторіїв та будинків відпочинку безкоштовно або на пільгових умовах, а також подавати їм матеріальну допомогу.

Згідно ст. 47 Закону № 2240 (чинним станом на момент виникнення спірних правовідносин) для забезпечення відновлення здоров'я застрахована особа та члени її сім'ї (а також особа, яка навчається у вищому навчальному закладі) мають право на отримання санаторно-курортного лікування, оздоровлення в спеціалізованих оздоровчих закладах (у тому числі дитячих) у межах асигнувань, установлених бюджетом Фонду на зазначені цілі, та в порядку і на умовах, визначених правлінням Фонду.

Надання послуг застрахованим особам, пов'язаних із санаторно-курортним лікуванням, здійснюється за наявності медичних показань.

Обсяг коштів для забезпечення оздоровчих заходів визначається бюджетом Фонду.

На виконання вказаної норми правлінням Фонду затверджено Порядок № 12, відповідно до пункту 4.9 якого Комісією (уповноваженим) із соціального страхування приймається рішення про виділення путівки (путівок) згідно з медичними показаннями для спільного санаторно-курортного лікування чоловіка, дружини, які працюють на цьому підприємстві та перебувають у шлюбі, або їх дітей віком від 4 до 18 років, у тому числі для члена сім'ї (дружини або чоловіка), який працює на іншому підприємстві і є застрахованою особою, та члена сім'ї, який навчається у вищому навчальному закладі з денною формою навчання.

Згідно п. 5.1 Порядку № 12 застрахована особа, яка отримала від страхувальника путівку, повинна повернути йому заповнений зворотний талон до путівки або довідку про факт перебування в санаторно-курортному закладі із зазначенням прізвища, імені, по батькові застрахованої особи та члена її сім'ї, строку перебування, завірені підписом керівника та скріплені печаткою цього закладу. Після отримання такого талона або довідки страхувальником у журналі обліку путівок до санаторно-курортних закладів робиться відмітка про повернення зворотного талона до путівки або довідки про факт перебування.

Відповідно до Р. VI Порядку № 12 виконавча дирекція Фонду, виконавчі дирекції відділень Фонду, районні, міжрайонні, міські виконавчі дирекції відділень Фонду, комісії (уповноважені) із соціального страхування здійснюють контроль за розподілом, обліком, зберіганням, видачею, використанням путівок, здійсненням часткової оплати за путівки та звітністю по путівках.

Сума витрат Фонду за путівки, що видані або використані з порушенням цього Порядку, у тому числі, що залишилися невикористаними, відшкодовується за рахунок страхувальника.

Лікувально-профілактичні заклади, на яких покладено здійснення медичного відбору та направлення хворих до реабілітаційних відділень санаторно-курортних закладів, у разі порушення положень цього Порядку відшкодовують Фонду повну вартість путівок відповідно до законодавства.

Застрахована особа за незаконне отримання путівки несе відповідальність відповідно до законодавства.

Форму первинної облікової документації № 070/о «Довідка для одержання путівки на санаторно-курортне лікування» та Інструкцію щодо її заповнення затверджено наказом Міністерства охорони здоров'я України від 14.02.2012 № 110, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.04.2012 за № 661/20974.

Згідно вказаної Інструкції форма № 070/о видається особам, яким показано санаторно-курортне лікування або оздоровлення в санаторії-профілакторії, а також застрахованим особам за умови часткового фінансування санаторно-курортного лікування за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Форма № 070/о надається всіма закладами охорони здоров'я на підставі рішення санаторно-курортної відбіркової комісії або лікарсько-консультаційної комісії (далі - ЛКК) для одержання путівки на санаторно-курортне лікування або оздоровлення до санаторію-профілакторію.

У п. 5 «Діагноз» зазначаються діагнози - коди захворювань згідно з Міжнародною статистичною класифікацією хвороб та споріднених проблем охорони здоров'я Десятого перегляду (далі - МКХ-10), з приводу якого хворий направляється на санаторно-курортне лікування.

У пп. 5.1 вказується захворювання, з приводу якого хворий направляється в санаторій (код за МКХ-10).

У пп. 7.1 вказуються дані щодо санаторно-курортного лікування із зазначенням профілю санаторно-курортного закладу.

У пп. 7.2 зазначаються дані щодо амбулаторно-курортного лікування із зазначенням профілю курорту.

У п. 8 «Рекомендоване місце лікування» для хворого вказується: у місцевому санаторії із зазначенням його найменування та профілю або із зазначенням декількох курортів, де хворому рекомендовано лікування.

З урахуванням вищенаведених положень, суд приходить висновку, що Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (його правління) ст. 47 Закону № 2240 наділений повноваженнями визначати порядок та умови отримання санаторно-курортного лікування, яка окремо такий порядок не визначає.

Щодо доводів позивача про наявність права у дитини отримувати путівку до досягнення 4-х років суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оздоровлення та відпочинок дітей» від 04.09.2008 № 375-VI діти віком від 7 до 18 років перебувають у дитячих закладах оздоровлення та відпочинку самостійно або за згодою керівника дитячого закладу оздоровлення та відпочинку разом з батьками чи іншими законними представниками.

Діти віком від 4 до 7 років перебувають у дитячих закладах оздоровлення та відпочинку разом із батьками або іншими законними представниками.

З огляду на вказану норму в сукупності з вищеописаним законодавством, суд приходить до висновку про відсутність у позивача як страхувальника законних підстав для отримання від відділення ФСС з ТВП путівки для ОСОБА_2, оскільки оздоровлення дитини до досягнення нею чотирирічного віку за рахунок Фонду не передбачено чинним законодавством.

Отже, з огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що рішення відповідача в частині зобов'язання позивача повернути до Фонду 4603, 20 грн є правомірним.

Що стосується доводів Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства щодо правомірності отримання путівки для ОСОБА_3, судом встановлено слідуюче.

Згідно п. 7.1 довідки № 328, виданої 18.07.2013, зазначено профіль санаторно-курортного закладу: «загальнооздоровчий».

Рекомендоване місце лікування не зазначено.

Відповідно до протоколу № 7 засідання комісії із соціального страхування Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства від 07.08.2013 комісія вирішила виділити путівки, в тому числі ОСОБА_1, для її дитини: ОСОБА_3 з профілем санаторію «лікування органів дихання».

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про курорти» від 05.10.2000 № 2026-III (далі - Закон № 2026) медичний профіль (спеціалізація) курортів визначається з урахуванням властивостей природних лікувальних ресурсів.

За своєю спеціалізацією курорти поділяються на курорти загального призначення та спеціалізовані курорти для лікування конкретних захворювань.

Медичний профіль (спеціалізація) курортів установлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Направлення хворих на лікування в санаторно курортні заклади, незалежно від їх форми власності і відомчого підпорядкування, проводиться відповідно до медичних показань (ст. 20 вказаного Закону).

Відповідно до ст. 22 Закону № 2026 санаторно-курортні заклади - це заклади охорони здоров'я, що розташовані на територіях курортів і забезпечують подання громадянам послуг лікувального, профілактичного та реабілітаційного характеру з використанням природних лікувальних ресурсів.

Санаторно-курортні заклади створюються в порядку, передбаченому ст. 16 Основ законодавства України про охорону здоров'я та іншими нормативно-правовими актами.

Перелік видів санаторно-курортних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Напрями спеціалізації санаторно-курортних закладів визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я з урахуванням лікувальних властивостей природних лікувальних

ресурсів курортів.

Типове положення про санаторно-курортний заклад затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 4 Загального положення про санаторно-курортний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2001 № 805 (далі - Загальне положення) санаторно-курортний заклад функціонує цілорічно або сезонно, може бути однопрофільним - для хворих з однорідними захворюваннями та багатопрофільним (з двома або більше спеціалізованими відділеннями).

Згідно з ч. 8 Загального положення для лікування хворих вузького профілю створюються спеціалізовані санаторно-курортні заклади (санаторії).

Санаторії створюються для лікування захворювань органів кровообігу, травлення, обміну речовин, хвороб нервової системи, опорно-рухового апарату, органів дихання нетуберкульозного характеру, жіночої статевої сфери, шкіри, нирок, сечовивідних шляхів тощо.

У структурі окремих санаторно-курортних закладів за наявності відповідної матеріально-технічної бази можуть утворюватися відділення для лікування хворих на бронхіальну астму, глаукому і цукровий діабет, з наслідками травм і захворювань спинного мозку, облітеруючими захворюваннями периферичних судин кінцівок, а також з деякими професійними захворюваннями (силікоз, вібраційна хвороба) тощо.

З огляду на вказані норми, суд приходить до висновку про відсутність такого виду профілю санаторно-курортного закладу як «загальнооздоровчий».

Аналогічну позицію відобразила також виконавча дирекція Фонду, зазначивши у рішенні № 3, що профіль у графі 7.1 довідки вказано некоректно.

Натомість, згідно накладної № 298, виданої 07.06.2013 Києво-Святошинською районною виконавчою дирекцією Київського обласного відділення ФСС ТВІ, позивачу було видано дві путівки до ДП «СКЛЦ «Феміда» з профілями: «системи кровообігу» та «статевих органів».

В акті перевірки відповідач визначив, що профіль «органи дихання» визначений медичною довідкою № 328 (виданою дитині), в той час як дитині була надана путівка з профілем «статеві органи», що і призвело до прийняття оскаржуваного рішення.

В свою чергу, як встановлено судом, профіль «органи дихання» згідно медичної довідки № 923 від 24.07.2013 було визначено саме ОСОБА_1, тобто, матері, а не дитині.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в акті перевірки відповідачем помилково зазначено, що вказаний профіль («органи дихання») стосується п. 7.1 довідки, виданої дитині застрахованої особи, замість її матері, що призвело до помилкового висновку про порушення вимог п. 4.9.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач повторно наголошує на правомірності прийняття оскаржуваного рішення у зв'язку з тим, що згідно накладної профіль санаторію для ОСОБА_3 визначено як «статевих органів», а згідно довідки ф. 070/о дитина застрахованої особи має «захворювання органів дихання».

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, доводи відповідача про невідповідність профілю санаторію довідці № 328 не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, з огляду на що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення від 12.12.2016 № 155 в цій частині підлягають задоволенню.

Окремо суд зазначає про відсутність підстав для надання оцінки обставині неправильного заповнення путівок чи інших документів, що призвело до підміни місцями профілів для матері та дитини в самих путівках, оскільки вказана обставина не була підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Згідно ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства (місцезнаходження: 03115, місто Київ, вулиця Святошинська, 30, ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області (місцезнаходження: 03148, місто Київ, вулиця Тимофія Строкача, 2, ідентифікаційний код 41316012) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчої дирекції Київського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 12.12.2016 № 155 з урахуванням змін, внесених рішенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності України від 07.02.2017 № 3, в частині необхідності усунення виявлених фактів порушень законодавства про соціальне страхування шляхом відшкодування Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності неправомірно витраченої до 01.01.2015 суми страхових коштів 4603, 20 грн (чотири тисячі шістсот три гривні 20 копійок) згідно путівки № 001024.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області (місцезнаходження: 03148, місто Київ, вулиця Тимофія Строкача, 2, ідентифікаційний код 41316012) на користь Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства (місцезнаходження: 03115, місто Київ, вулиця Святошинська, 30, ) судові витрати зі сплати судового збору, понесені згідно квитанції № ПН2724 від 28.02.2017, у розмірі 800, 00 грн (вісімсот гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.С. Мазур