Справа № 826/2631/17
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 лютого 2018 року № 826/2631/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії: головуючого судді Качура І.А., суддів Келеберди В.І., Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний центр утилізації» до Міністерства екології та природних ресурсів України про визнання протиправним та скасування наказу в частині,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний центр утилізації» (далі - позивач, ТОВ «Сучасний центр утилізації») з позовом до Міністерства екології та природних ресурсів України (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ від 11.11.2016 №422 в частині анулювання ліцензії на право провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами ТОВ «Сучасний центр утилізації».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позапланову перевірку позивача проведено відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства, з огляду на що наказ в частині анулювання ліцензії на право провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами ТОВ «Сучасний центр утилізації» є неправомірним та прийнято з порушенням законодавчих гарантій та процедур.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, письмових пояснень чи заперечень з приводу заявлених позовних вимог не подав.

З урахуванням вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 13.07.2017), за згодою сторін суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

При прийнятті судового рішення по суті судом враховано вимоги пункту 10 частини 1 Перехідних положень КАС України (тут і надалі у редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017), яким установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На підставі наказу Міністерства екології та природних ресурсів України від 31.10.2016 №403 «Про проведення позапланових перевірок», листа Державної регуляторної служби України від 27.10.2016 №6585/0/20-16, заяви гр. ОСОБА_1 від 03.10.2016 про вимогу проведення перевірки, посвідчення від 01.11.2016 №23/16 посадовими особами відповідача проведено перевірку дотримання ТОВ «Сучасний центр утилізації» вимог Ліцензійних умов провадження господарської діяльності поводження з небезпечними відходами

03 листопада 2016 року комісією складено акт про виявлення недостовірності даних у документах, що подавались ТОВ «Сучасний центр утилізації» для отримання ліцензії на поводження з небезпечними відходами.

В акті перевірки комісією Мінприроди зафіксовано порушення вимог частин 9 та 10 пункту 11 Ліцензійних умов, згідно з якими ТОВ «Сучасний центр утилізації» ніколи не здійснювало господарську діяльність за вказаною у документах адресою провадження господарської діяльності.

За результатами проведеної перевірки Міністерством екології та природних ресурсів України прийнято наказ від 11.11.2016 №422, яким на підставі частини сьомої пункту 2 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» анульовано ліцензію на право провадження господарської діяльності із поводження з небезпечними відходами ТОВ «Сучасний центр утилізації» ().

Не погоджуючись із підпунктом 1.4 пункту 1 наказу відповідача від 11.11.2016 №422 щодо анулювання йому ліцензії, позивач звернувся за захистом порушених права та інтересів з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, зокрема, перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, а також відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності врегульовано Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 № 222-VIII (далі - у редакції, чинній на момент проведення перевірки, Закон №222-VIII).

Приписами пункту 14 статті 7 вказаного Закону передбачено, що ліцензуванню підлягає господарська діяльність, зокрема, з поводження з небезпечними відходами.

Статтею 9 (пункти 1-2, 5) Закону № №222-VIII встановлено, що ліцензіат зобов'язаний виконувати вимоги ліцензійних умов відповідного виду господарської діяльності, а здобувач ліцензії для її одержання - відповідати ліцензійним умовам.

Спірні правовідносини також регулюються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V), Постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2016 № 466 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами».

Згідно з частиною першою статті 19 Закону №222-VIII державний нагляд за додержанням органами державної влади чи державними колегіальними органами вимог законодавства у сфері ліцензування здійснює спеціально уповноважений орган з питань ліцензування шляхом проведення планових та позапланових перевірок у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за поданням спеціально уповноваженого органу з питань ліцензування.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону №222-VIII, анулюванням ліцензії є позбавлення ліцензіата права на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, шляхом прийняття органом ліцензування рішення про анулювання його ліцензії.

Згідно з пунктом 7 частини другої статті 16 Закону №222-VIII підставою для прийняття рішення про анулювання ліцензії є: акт про виявлення недостовірності даних у документах, поданих суб'єктом господарювання разом із заявою про отримання ліцензії.

Під виявленням недостовірності даних у документах, поданих разом із заявою про отримання ліцензії на поводження з небезпечними відходами, є встановлення на момент подання документів здобувачем ліцензії чи ліцензіатом наявності розбіжності між даними, наведеними у них, та фактичним станом цього суб'єкта господарювання.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.04.2014 Міністерством екології та природних ресурсів України видано ТОВ «Сучасний центр утилізації» ліцензію серії АЕ № 288621 на вид господарської діяльності «Операції у сфері поводження з небезпечними відходами (збирання, перевезення, зберігання, оброблення)».

Як зазначалося вище, 16.12.2016 відносно позивача було складено акт № 24/16 про виявлення недостовірних даних у документах поданих разом із заявою про отримання ліцензії на поводження з небезпечними відходами.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що недостовірність даних у документах, поданих позивачем разом із заявою про отримання ліцензії, полягає у тому, що 03.11.2016 комісією Міністерства екології та природних ресурсів України здійснено виїзд за заявленим фактичним місцем провадження господарської діяльності ТОВ «Сучасний центр утилізації» за адресою: 22320, АДРЕСА_1 та встановлено, що за вказаною адресою підприємство ТОВ «Сучасний центр утилізації» відсутнє та ніколи не здійснювало свою діяльність у сфері поводження з небезпечними відходами за цією адресою.

Про вказані обставини комісію повідомлено власником земельної ділянки за вказаною адресою ОСОБА_2, директором ТОВ «ІнтерАгроРесурс», який здійснює свою господарську діяльність за цією адресою. Також ОСОБА_2 було повідомлено, що вранці 03.11.2016 до нього звертався директор ТОВ «Сучасний центр утилізації» та пропонував укласти договір оренди складського приміщення.

Разом з тим, обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ «Сучасний центр утилізації» зазначив, що відповідно до документів, що подавались для отримання ліцензії, позивач на підставі договору суборенди від 24.02.2014 №101 прийняв в суборенду у ТОВ «ІМАР» приміщення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

З наявної в матеріалах справи копії договору суборенди від 24.02.2014 №101 вбачається, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором Орендар (ТОВ «ІМАР») зобов'язується передати Суборендарю (ТОВ «Сучасний центр утилізації»), а Суборендар зобов'язується прийняти у тимчасове платне користування приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також зобов'язується сплачувати Орендарю орендну плату.

Пунктами 2.1, 2.2 Договору визначено, що приміщення надається в суборенду на строк 3 місяців з моменту підписання цього Договору. Строк суборенди може бути змінений лише за згодою Сторін.

Приміщення, що орендується, приймається Суборендарем на підставі акту приймання-передачі (пункт 3.2).

Водночас, згідно пункту 7.1 Договору, після закінчення строку суборенди, визначеного цим Договором, Суборендар зобов'язаний передати Орендарю приміщення протягом 3 днів з моменту закінчення строку суборенди за актом приймання-здачі.

Позивачем до матеріалів справи додано копію Додатку №1 до договору суборенди нежитлового приміщення №101 від 25 лютого 2014р., з якого вбачається, що сторонами складено та підписано акт приймання-передачі приміщення у тимчасове володіння та користування за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 50 м.кв.

Також, позивачем долучено до матеріалів справи копію Додатку №2 до договору суборенди нежитлового приміщення №101 від 25 лютого 2014р., з якого вбачається, що сторонами складено та підписано акт приймання-здачі приміщення, згідно якого Орендар приймає, а Суборендар передає приміщення, що було передане у тимчасове володіння та користування за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 50 м.кв.

Дослідивши вказані документи, вбачається, що у вказаних додатках до договору суборенди відсутні дати їх складання (зазначено лише рік - « 2014 року»), що ставить під сумнів фактичну передачу суборендарю відповідного приміщення, крім того, у додатках зазначено, що вони складені до договору «№101 від 25 лютого 2014р.», в той час як до матеріалів справи додано договір суборенди від 24.02.2014.

Таким чином, з наданих документів не можливо встановити факт передачі позивачу приміщення за адресою: АДРЕСА_1 станом на момент подання документів для отримання ліцензії.

В той же час, вказана обставина щодо місця провадження господарської діяльності із поводження з небезпечними відходами була обов'язковою умовою для отримання відповідної ліцензії.

Окрім того, слід зазначити, що доданим до матеріалів актом приймання-здачі приміщення, що було передане ТОВ «ІМАР» у тимчасове володіння та користування за адресою: АДРЕСА_1, позивач підтвердив закінчення строку дії договору суборенди приміщення.

Частиною третьою статті 15 Закону №222-VIII передбачено, що у разі зміни переліку документів, що додаються до заяви про отримання ліцензії, ліцензіат: у разі доповнення переліку новими документами - повинен подати до органу ліцензування документи, якими доповнено перелік, протягом строку, встановленого нормативно-правовим актом, яким затверджено відповідні зміни; у разі зміни форми відомостей, що додаються до заяви про отримання ліцензії і складаються здобувачем ліцензії, - подає органу ліцензування відомості, форму яких змінено, за новою формою протягом строку, встановленого нормативно-правовим актом, яким затверджено відповідні зміни.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 13.07.2016 № 446 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами» (далі - Постанова № 446), встановлено, що строк, протягом якого ліцензіати, які мають ліцензії на провадження господарської діяльності у сфері поводження з небезпечними відходами і на поводження з особливо небезпечними речовинами та небезпечними відходами, подають до органу ліцензування документи та відомості, визначені частиною третьою статті 15 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», становить два місяці з дня опублікування цієї постанови.

Безпосередньо в самому акті зазначено, що ТОВ «Сучасний центр утилізації» в порушення вимог пункту 2 постанови № 446, яким ліцензіатам було встановлено двохмісячний термін для приведення своєї господарської діяльності у відповідність до вимог нових Ліцензійних умов, позивачем не було надано до органу ліцензування жодних відомостей щодо приведення здійснюваної господарської діяльності у відповідність до вимог нових Ліцензійних умов.

Тобто, позивач не звертався до органу ліцензування із приводу подання документів, яким доповнено перелік та не надавав відомості, форму яких змінено.

Позивач не довів суду невідповідність дій посадових осіб відповідача вимогам частини четвертої статті 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» при здійсненні ними контролю за додержанням ліцензіатом вимог ліцензійних умов, не доведено позивачем упередженості відповідача при здійсненні його посадовими особами контролю за додержанням ліцензіатом вимог ліцензійних умов.

Як передбачено пунктом 11 постанови №446 ліцензіат здійснює операції у сфері поводження з небезпечними відходами за умови, зокрема, дотримання провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами виключно в межах місць провадження господарської діяльності згідно з отриманою ліцензією відповідно до вимог цих Ліцензійних умов; провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами виключно з використанням засобів їх провадження, що зазначені у відомостях про них, які подані органу ліцензування згідно з вимогами цих Ліцензійних умов.

Вирішуючи питання обґрунтованості анулювання ліцензії ТОВ «Сучасний центр утилізації», суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 16 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» однією з підстав для анулювання ліцензії є акт про виявлення недостовірності даних у документах, поданих суб'єктом господарювання разом із заявою про отримання ліцензії.

Оскільки в акті про виявлення недостовірності даних у документах, поданих суб'єктом господарювання разом із заявою про отримання ліцензії, контролюючим органом цілком обґрунтовано зазначено про наявність порушення Ліцензійних умов при провадженні ТОВ «Сучасний центр утилізації» господарської діяльності, а даний акт є підставою для анулювання ліцензії, то позовні вимоги є необґрунтованими, а наказ від 11.11.2016 № 422 є таким, що відповідає вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, за результатами з'ясування обставини у справі та їх правової оцінки суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний центр утилізації» відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.А. Качур

Суддя В.І. Келеберда

Суддя А.Б. Федорчук