Справа № 820/5254/17
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2018-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

08 лютого 2018 р. № 820/5254/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

за участю секретаря судового засідання - Самігулліної К.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057), ) до ОСОБА_3 (вул.Комсомольська,буд.7,смт.Вільшани, Дергачівський район, Харківська область,62360), код ЄДРПОУ НОМЕР_1) про стягнення податкового боргу;-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Головне управління ДФС у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд стягнути до бюджету України з ОСОБА_3 податковий борг в сумі 171856,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач перебуває не податковому обліку як фізична особа в Центральній обєднаній державній податковій інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

Згідно даних АІС «Податковий блок» відповідачу було нараховано грошове зобовязання з орендної плати за землю з фізичних осіб за 2014, 2015, 2016 роки в сумах відповідно: 42589,38 грн., 53194,14 грн., 76072,98 грн. згідно договору оренди земельної ділянки №63120/04 від 22.07.2004р.

З урахуванням наведених доводів позивач вважає, що за відповідачем на час звернення до суду обліковується заборгованість перед бюджетом з орендної плати в загальному розмірі 171586,50 грн., яка підлягає стягненню в примусовому порядку.

Позивач також вказує, що в звязку з наявною заборгованістю відповідачу було надіслано податкові повідомлення-рішення, які відповідачем було отримано, проте грошові кошти, визначені ними до сплати, до бюджету на перераховано. З метою інформування відповідача про наявність податкового боргу фахівці податкового органу, як він зазначає, прибули за місцем реєстрації відповідача для вручення сформованої податкової вимоги, проте вручити її не змогли, в звязку з чим склали відповідний акт.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, виходячи із доводів позовної заяви.

Представник відповідача, згідно наданого до суду відзиву, позов не визнав та пояснив, що відповідачем 22.07.2004р. було укладено з Харківською міською радою в особі міського голови ОСОБА_4 договір оренди земельної ділянки по вул.Сокольницькій, 28 в м.Харкові для обслуговування та експлуатації нежитлової будівлі, яка на той час перебувала у власності відповідача. Договір було укладено строком до 01.05.2009р.

Відповідач вказує, що звернувся до Харківського міського голови ОСОБА_4 з заявою про дострокове розірвання договору в звязку з тим, що обєкт нерухомого майна, який перебував на вказаній земельній ділянці, відповідачем було відчужено іншій особі, проте вказану заяву не було взято до уваги з невідомих причин. З 2012 року нежитлова будівля, розташована на земельній ділянці, умови якої було визначено договором оренди від 22.07.2004р., перебуває у власності інших осіб.

З урахуванням наведених доводів відповідач вказує, що підстав для нарахування орендної плати за користування земельною ділянкою не існувало, а заборгованість, нарахована за 2014 рік, має бути визначена як безнадійний борг, оскільки відповідач добровільно не сплатив нараховану податковим органом суму орендної плати за землю, а самим податковим органом протягом 1095 днів не вживалось заходів щодо примусового стягнення зазначеного податкового боргу.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між відповідачем як орендарем та Харківською міською радою в особі міського голови ОСОБА_4 (орендодавець) 22.07.2004р. було укладено договір оренди земельної ділянки №63120/04 (а.с.17-19), відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування на умовах оренди земельну ділянку площею 0,1086 га за адресою: м.Харків, вул.Сокольницька, 28 для експлуатації та обслуговування літнього майданчика кафе та госпприміщень строком до 01.05.2009р.

Також представник відповідача зазначає, що ОСОБА_3 зверталась до міського голови ОСОБА_4 з заявою про розірвання договору оренди землі від 22.07.2004р. у зв'язку з продажем нерухомого майна. Однак, ця заява була долучена до матеріалів справи в комісії з питань земельних відносин міської ради, але не прийнята належним чином до уваги.

Оскільки ОСОБА_5 передано за договором дарування об'єкт нежитлової будівлі, який розташований на земельній ділянці, яка була передана за договором оренди, відповідач не користувався земельними ділянками та не має обов'язку сплачувати орендну плату. (а.с.89-90)

Відповідно витягу про державну реєстрацію прав від 28.12.2012р., нежитлова будівля, літ."Т-1" загальною площею 37,0 кв.м., за адресою: вул.Сокольницькій, 28, м.Харків, за договором дарування від 30.11.2011р. №10733, належить ОСОБА_6. (а.с.91)

Копії вищезазначених документів, а також листи-відповіді Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин Харківської міської ради, копія акту приймання-передачі земельної ділянки, відповідачем направлені для відома на адресу Головного управління ДФС у Харківській області, про що свідчать описи відправлення та квитанції. (а.с.85-88)

Згідно наданої до матеріалів справи копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 27.11.2017р. №105152896 (а.с.24-27) вбачається, що вказаний обєкт нерухомого майна: нежитлова будівля літ «Т-1», загальною площею 37 кв.м., що розташований за адресою: м.Харків, вул.Сокільницька, 28 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу №1152 від 20.04.2013р.

Згідно копії листа Управління земельних відносин Департаменту містобудування, архітектури та земельних відносин Харківської міської ради від 25.11.2010р. №К-10-1487/0/82-10.01-06 слідує, що строк дії договору оренди землі від 22.07.2004р. №63120/04 скінчився 01.05.2009р., право користування земельною ділянкою по вул.Сокольницькій, 28 для експлуатації та обслуговування літнього майданчика та госпприміщень відповідачем у встановленому порядку не оформлено. Також повідомлено, що у разі не оформлення належним чином права користування земельною ділянкою управлінням буде проведено розрахунок збитків, які підлягають відшкодуванню власнику землі (міській раді) за період фактичного користування земель міста з порушенням вимог законодавства та винесено матеріали на розгляд комісії для визначення збитків власникам землі та землекористувачам.

Представником позивача до письмових пояснень надано витяг з переліку орендарів, визначених Департаментом земельних відносин відповідно вимог п.288.1 ст. 288 Податкового кодексу України, з якими укладено договори оренди землі державної або комунальної власності станом на 01.01.2017р. Згідно даної інформації, договір оренди земельної ділянки від 22.07.2004р. №63120/04, який укладено між Харківською міською радою та громадянкою ОСОБА_3, є діючим. (а.с.82-84)

Також судом встановлено, що згідно податкового повідомлення-рішення ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 06.06.2014р. №814059 (а.с.16) відповідачу визначено суму податкового зобовязання з платежу «оренда з фізичних осіб» в сумі 42589,38 грн.; згідно податкового повідомлення-рішення ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 30.04.2015р. №316-15 (а.с.15 (зворот) відповідачу визначено суму податкового зобовязання з платежу «оренда з фізичних осіб» в сумі 53194,14 грн.; згідно податкового повідомлення-рішення Центральної ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області від 11.04.2016р. №113-1303 (а.с.15) відповідачу визначено суму податкового зобовязання з платежу «оренда з фізичних осіб» в сумі 76072,98 грн.

Як слідує з матеріалів справи, вказані податкові повідомлення рішення було надіслано відповідачу засобами поштового звязку та відповідно до наявних в матеріалах справи копій квитанцій про вручення поштового відправлення, їх вручено 17.06.2014р., 27.05.2015р. та 30.04.2016р. відповідно.

За всіма вказаними податковими повідомленнями рішеннями визначено граничний строк сплати 60 днів з моменту вручення.

Згідно першої податкової вимоги від 19.11.2010р. №5 (а.с.13) її було виставлено відповідачу на суму 20389,34 грн. за платежем «оренда плата з фізичних осіб», а відповідно до Розрахунку загальної суми заборгованості згідно облікових карток у АІС «Податковий блок» та суми заборгованості, яка підлягає заявленню до суду станом на 18.08.2017р. (а.с. 9) загальна сума боргу відповідача податковим органом обчислена у розмірі 171856,50 грн.

В звязку із встановленими обставинами справи суд зазначає наступне.

Згідно п. п. 14.1.175 та п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності; податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно із п. 288.2 ст. 288 Податкового кодексу України платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Згідно з п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Відповідно до п. 288.1 ст. 288 зазначеного Кодексу підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оренду землі» визначено, зокрема, що об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Відповідно до ч.1. ст. 21 Закону України «Про оренду землі», вказано, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Згідно ч. 1 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти.

Також, згідно ч.2 вказаної статті якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Частиною 1 ст. 377 Цивільного кодексу України встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Крім того, однією з підстав припинення договору оренди землі, відповідно до ч.1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» є набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

В даній справі об'єкт нерухомого майна, який знаходиться на земельній ділянці загальною площею 0,1086 га за адресою: вул. Сокольницька 28 у місті Харкові на період визначення податковим органом сум, що підлягають сплаті до бюджету як орендна плата за користування зазначеною земельною ділянкою, перебував у власності інших ніж відповідач осіб за умови, що укладений відповідачем з власником землі договір оренди землі припинив свою дію.

Відтак, відсутнім є фактичне або таке, що має місце на підставі договору оренди, користування вказаною земельною ділянкою з боку відповідача, яке тягне за собою необхідність сплати орендної плати, оскільки, як слідує з наведених вище законодавчих норм, об'єктом плати за землю є земельна ділянка, яка перебуває у користуванні, а обов'язок зі сплати орендної плати за земельну ділянку покладається на суб'єкта плати за землю з дня виникнення права користування земельною ділянкою.

Щодо можливості стягнення заборгованості, що визначена податковим органом за судовим рішенням, суд зазначає, що відповідно до п. 288.7 ст. 288 Податкового кодексу України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Згідно з п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Пунктом 287.5. ст. 287 Податкового кодексу України визначено, що податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Водночас, статтею 102 Податкового кодексу України визначено строки давності та їх застосування до податкових зобов'язань.

Так, відповідно до п. 102.1 та п. 102.4 ст. 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим" органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Податкове зобов'язання з орендної плати за 2014 рік в розмірі 42589,38 грн. було нараховане 06.06.2014 р. Строк стягнення податкових зобов'язань закінчився відповідно 05.06.2017 р., а тому борг на суму 42589,38 грн. є таким, що належав до списання як безнадійний.

Положеннями ст. 101 Податкового кодексу України визначено, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

У відповідності до підпункту 101.2.3. пункту 101.2 ст. 101 Податкового кодексу України під терміном "безнадійний" розуміється податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.

Пунктом 101.5. ст. 101 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У відповідності до пунктів 3.1., 3.2. "Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків", затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 р. №577, визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. Днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається: у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів.

Пунктом 4.2. цього Порядку за результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Таким чином, відповідно до вищезазначених норм законодавства, заборгованість відповідача з орендної плати за землю, нарахована за 2014 рік, визначається як безнадійний податковий борг, оскільки відповідач добровільно не сплатив нараховану податковим органом суму орендної плати за землю, а самим податковим органом протягом 1095 днів не вживались заходи щодо примусового стягнення зазначеного податкового боргу.

З урахуванням вищевикладеного суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги не обґрунтовані позивачем належними та допустимими доказами відповідно до приписів ст. 77 КАС України, частина перша якої встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, в звязку з чим відсутні підстави для їх задоволення.

Керуючись ст. ст. 1,2, 6,7,19, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Харківській області до ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу; - залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно зі ст. 293 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 16 лютого 2018 року.

Суддя О.В. Панченко