Справа № 813/1900/17
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/11860/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Гуляка В.В., Глушка І.В.

за участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу приватного підприємства Агрофірма «Хлібодар» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року (головуючий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1, м. Львів, повний текст постанови складено та підписано 09.11.2017 року) у справі №813/1900/17 за адміністративним позовом Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до приватного підприємства Агрофірма Хлібодар про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

23 травня 2017 року Львівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося в суд з адміністративним позовом до Приватного підприємства Агрофірма Хлібодар в якому просив стягнути з ПП Агрофірма «Хлібодар» на користь Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів основний борг в сумі 38 232,43 грн..

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

Стягнуто з Приватного підприємства Агрофірма Хлібодар на користь Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів основний борг в сумі 38232 (тридцять вісім тисяч двісті тридцять дві) грн., 43 коп.

Стягнуто на користь Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів ( м. Львів, пл. Маланюка, 6; ) з Приватного підприємства Агрофірма Хлібодар (Львівська область, Радехівський район, с. Торки, вул. Терешкова, буд. 33, ), судовий збір, в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, приватне підприємство Агрофірма Хлібодар оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю, з підстав, викладених у своїй апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням Держпраці у Львівській області проведено позапланову перевірку додержання ПП Агрофірма Хлібодар вимог законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування, зокрема, нормативу робочих місць призначених для працевлаштування інвалідів, про що складено акт № 0 від 23.01.2017 року.

Про виявлені порушення Головне управління Держпраці у Львівській області листом № 1057/2/4-10 від 01.02.2017 року повідомило ЛОВ ФСЗІ та скерувала до Фонду матеріали перевірки для прийняття відповідного рішення.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що під час перевірки виявлено порушення, а саме , що середньооблікова чисельність штатних працівників відповідача за період січень-грудень 2015 року становила 19 осіб, з них середньооблікова чисельність фактично працюючих інвалідів 0 осіб. Норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів становив 1 особа.; середньооблікова чисельність штатних працівників відповідача за період січень-грудень 2016 року становила 18 осіб, з них середньооблікова чисельність фактично працюючих інвалідів 0 осіб. Норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів становив 1 особа. Отже, відповідачем не виконано норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у кількості 1 особа.

Також з матеріалів справи встановлено, що відповідачем не інформовано центр зайнятості про наявність вільних вакансій для працевлаштування інвалідів, чим порушено Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року № 70, на підтвердження чого позивачем надано відповідь Львівського обласного центру зайнятості на лист Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів № 07-1795/0-17 від 19.05.2017 року, зі змісту якого встановлено, що ПП Агрофірма Хлібодар упродовж 2015-2016 років звіти за формою 3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії)для працевлаштування інвалідів не подавали. /а.с.24/.

Розглядаючи даний спір, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ОСОБА_2 України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні від 21.03.1991 р. № 875-XII (далі ОСОБА_2 № 875-ХІІ) з метою реалізації творчих і виробничих здібностей інвалідів та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Згідно зі ст. 18 ОСОБА_2 № 875-ХІІ, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця з урахуванням індивідуальних програм реабілітації, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів та звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у встановленому чинним законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ОСОБА_2 № 875-ХІІ, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 18 згаданого ОСОБА_2 виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

За правилами передбаченими ч. 1 ст. 20 ОСОБА_2 № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього ОСОБА_2, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Відповідно до ч. 8 ст. 19 ОСОБА_2, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, з метою контролю за виконанням нормативу робочих місць, передбаченого частиною першою цієї статті, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, здійснює перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, подання ними звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, у тому числі шляхом зарахування.

Відповідно до п. 3.2.5 Інструкції із статистики кількості працівників, середньооблікова кількість штатних працівників за період з початку року (у тому числі за квартал, півріччя, 9 місяців, рік) обчислюється шляхом підсумування середньооблікової кількості штатних працівників за всі місяці роботи підприємства, що минули за період з початку року до звітного місяця включно, та ділення одержаної суми на кількість місяців у цьому періоді.

Згідно до Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 31.1.2007 року № 70, інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Розглядаючи подану апеляційну скаргу, колегія суддів виходить з того, що у звітному 2015, 2016 роках відповідачем не були створені робочі місця для працевлаштування інвалідів в необхідній кількості, а також не сплачені адміністративно-господарські санкції як грошове зобовязання, яке є альтернативним зобовязанню самостійно здійснити працевлаштування інвалідів.

Факти не створення робочих місць для працевлаштування інвалідів в межах нормативу та несплати адміністративно-господарських санкцій, передбачених ст.ст. 19, 20 ОСОБА_2 України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні, підтверджуються наявними матеріалами справи.

Крім цього, відповідачем протягом 2015-2016 року не подавалися звіти форми № 3-ПН до центру зайнятості, що є обовязком підприємства, який встановлений ОСОБА_2 України Про зайнятість населення; неподача таких звітів свідчить про відсутність інформування відповідачем органів зайнятості населення про необхідність скерування на підприємство інвалідів з метою їх подальшого працевлаштування.

Також жодних доказів неможливості працевлаштування інвалідів з обєктивних причин суду не представлено.

Таким чином, із матеріалів справи та представлених позивачем доказів вбачається бездіяльність та протиправність дій відповідача, його вина у непрацевлаштуванні інвалідів, що є складовими господарського правопорушення; ним не здійснені всі залежні від нього заходи по недопущенню господарського правопорушення, а тому наявні правові підстави для застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

При вирішенні питання про правомірність стягнення адміністративно-господарських санкцій колегія суддів виходить із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобовязань та встановлення в діях або бездіяльності роботодавця складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

Разом з тим, позивачем не дотримані строки звернення до суду із розглядуваним позовом.

Відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з приписами ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

За змістом ст. 20 ОСОБА_2 України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні адміністративно-господарські санкції за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів сплачуються (нараховуються, застосовуються) підприємствами самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною 1 статті 19 цього ОСОБА_2.

Таким чином, саме з 16 квітня відповідного року (у розглядуваному випадку - 2016 року) у контролюючого органу виникло право на стягнення несплачених підприємством самостійно сум санкцій у судовому порядку. При цьому на дані правовідносини поширюється строк звернення до суду, встановлений ст. 99 КАС.

Частина 4 ст. 20 ОСОБА_2 України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні, за змістом якої до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим ОСОБА_2, не застосовуються строки, визначені ст. 250 Господарського кодексу України, не має правового значення для вирішення цього спору, оскільки в останній нормі визначено строки застосування адміністративно-господарських санкцій, а не їх стягнення.

Отже, позивач, звернувшись у травні 2017 року до суду про стягнення санкцій за незайняті інвалідами у 2015 році робочі місця, не дотримався шестимісячного строку звернення, встановленого ч.2 ст. 99 КАС України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

За таких обставин позивачем пропущений шестимісячний строк звернення до суду, через що заявлений позов у частині підлягає залишенню без розгляду.

Аналогічна позиція відповідає судовій практиці Верховного Суду України по вирішенню наведеного питання (постанова Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 21.02.2011р. в справі № 21-9а11).

Відповідно до ч.1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238 і 240 цього Кодексу.

Оскільки позивачем пропущений строк звернення із розглядуваним позовом, поважних причин пропуску вказаного строку останніми не наведено, тому постановлене судом першої інстанції рішення відповідно до ч.1 ст. 319 КАС України підлягає скасуванню, а заявлений адміністративний позов - залишенню без розгляду в частині стягнення заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів за 2015 рік в сумі коштів за 1 незайняте робоче місце інвалідом становить 17031,58 грн. (основний борг), сума пені, що необхідно сплатити 2567,37 грн., а загальна сума позовних вимог склала 19598,95 грн. у звязку з пропуском строків звернення до суду, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст. 243,308, 310, 315, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного підприємства Агрофірма «Хлібодар» задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року у справі №813/1900/17 в частині стягнення з приватного підприємства Агрофірма «Хлібодар» заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів за 2015 рік в сумі коштів за 1 незайняте робоче місце інвалідом, а саме 17031,58 грн. (основний борг), сума пені - 2567,37 грн., а загальна сума - 19598,95 грн. скасувати.

Позовні вимоги Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів в частині стягнення з приватного підприємства Агрофірма «Хлібодар» заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів за 2015 рік в сумі коштів за 1 незайняте робоче місце інвалідом, а саме 17031,58 грн. (основний борг), сума пені - 2567,37 грн., а загальна сума - 19598,95 грн. залишити без розгляду.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у випадку відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повний текст постанови складений 19 лютого 2018 року.