Справа № 826/4674/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 лютого 2018 року № 826/4674/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Президента України про визнання нікчемним рішення, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної та матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) з позовом до керівника приймальні Президента України Кільової Ганни Олексіївни, в якому просив суд визнати нікчемним рішення керівника приймальні Президента України Кільови Ганни Олексіївни від 13.01.2017 №22/057604-21; зобов'язати керівника приймальні Президента України Кільови Ганни Олексіївни передати Президенту України Порошенку П.О. на розгляд та прийняття ним рішення за скаргою позивача від 16.12.2016.

В подальшому позивач збільшив позовні вимоги та додатково просив стягнути з Адміністрації Президента України на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в сумі 1040,52 грн. та моральну шкоду в сумі 3000,00 грн.

Від позивача надійшло клопотання від 19.12.2017 про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні 30.01.2018 представник відповідачів також заявив клопотання про розгляд справи без його у часті у порядку письмового провадження, у зв'язку із чим суд, на підставі частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд дійшов висновку, що оскільки керівник приймальні Президента України Кільова Ганна Олексіївна в спірних правовідносинах діяла від імені Адміністрації Президента України, а також те, що позовні вимоги про стягнення матеріальних збитків і моральної шкоди заявлені до Адміністрації Президента України, то остання є належним відповідачем у справі. У зв'язку із чим суд, керуючись положеннями статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив замінити відповідача керівника приймальні Президента України Кільову Ганну Олексіївну на належного - Адміністрацію Президента України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що працівники приймальні Президента України безпідставно передали його звернення на розгляд до Генеральної прокуратури України, про що було зазначено в його скарзі від 16.12.2016. На його думку, всупереч положень законодавства його скарга протиправно не була передана на розгляд Президенту України Порошенку П.О. та безпідставно рішенням від 13.01.2017 №22/057604-21 визнано скаргу позивача від 16.12.2016 необґрунтованою. ОСОБА_1 зазначив, що такі протиправні дії відповідача завдали йому матеріальних збитків, а також спричинили погіршення його здоров'я, у зв'язку із чим просив компенсувати йому моральну шкоду в сумі 3000,00 грн.

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що посадові особи Адміністрації Президента України при розгляді звернень та скарги позивача діяли у відповідності наданих чинним законодавством України повноважень. Вказує на те, що розгляд звернень громадян, адресованих Президенту України покладено саме на Адміністрацію Президента України, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

16.12.2016 ОСОБА_1 звернувся до Президента України Порошенка Петра Олексійовича зі скаргою щодо протиправних дій приймальні Президента України зі спрямування його звернень стосовно неналежного, на його думку, проведення розслідування у кримінальних справах, відкритих за заявами позивача та їх безпідставного закриття, в порушення вимог Закону України «Про звернення громадян» надіслано відповідачем до того ж органу, дії якого він оскаржував. В зв'язку з цим позивач у скарзі від 16.12.2016 просив Президента України Порошенка П.О. дати доручення Генеральному прокурору України Луценку Юрію Віталійовичу розглянути звернення позивача від 10.05.2016 та від 31.05.2016.

На дану скаргу позивачу надано відповідь листом Адміністрації Президента України за підписом керівника приймальні Кільови Г. від 13.01.2017 №22/057604-21, яким позивача повідомлено про те, що вирішення поставлених у його попередніх зверненнях від 09.07.2016 та від 31.08.2016 питань не належить до повноважень Президента України, у зв'язку із чим їх було направлено на підставі частини 3 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» до Генеральної прокуратури України для розгляду. За наведених обставин дії працівників приймальні Президента України під час опрацювання звернень позивача рішенням від 13.01.2017 №22/057604-21 визнані правомірними, а скарга від 16.12.2016 необґрунтованою.

Вважаючи необґрунтованими твердження, викладені в листі від 13.01.2017 №22/057604-21, позивач оскаржив його до суду та просив зобов'язати керівника приймальні Президента України Кільови Ганни Олексіївни передати Президенту України Порошенку П.О. на розгляд та прийняття ним рішення за скаргою позивача від 16.12.2016.

Також позивач просив стягнути з Адміністрації Президента України на його користь матеріальні збитки в сумі 1040,52 грн., які ним понесені при звернені до Президента України та до Окружного адміністративного суду міста Києва, а саме: витрати на копіювання документів, на пересилання, збитки, пов'язані з відривом від звичайних занять.

Крім того, ОСОБА_1 посилався на те, що відповідачем спричинено йому страждання, душевний біль, порушення спокою, приниження честі та гідності, що стало причиною погіршення його здоров'я, у зв'язку із чим просив компенсувати йому моральну шкоду, яку оцінив у 3000,00 грн.

Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулюються Законом України «Про звернення громадян».

Відповідно до частини 3 статті 7 Закону України «Про звернення громадян», якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Статтею 16 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

При цьому, повноваження Президента України визначаються Конституцією України, про що неодноразово наголошувалося Конституційним Судом України, зокрема, у рішеннях від 07.04.2004 №9-рп/2004 та від 16.05.2007 №1-рп/2007.

Відповідно до частини 1 статті 122 Конституції України Прокуратуру України очолює Генеральний прокурор України, який призначається на посаду та звільняється з посади за згодою Верховної Ради України Президентом України.

Факт призначення Генерального прокурора України на посаду та звільнення його з посади не означає подальшої підпорядкованості органів прокуратури України іншим органам державної влади, зокрема тим, які здійснюють повноваження щодо призначення на посаду та звільнення з посади Генерального прокурора України.

Крім того, в силу пункту 28 частини 1 статті 106 Конституції України Президент України створює для здійснення своїх повноважень консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи і служби.

Указом Президента України від 25.02.2010 №265/2010 «Про першочергові заходи із забезпечення діяльності Президента України» утворено Адміністрацію Президента України.

Підпунктом 20 пункту 4 Положення про Адміністрацію Президента України, затвердженого Указом Президента України від 02.04.2010 №504/2010 встановлено, що Адміністрація Президента України відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, організовує прийом громадян, які звертаються до Президента України, розгляд звернень громадян, а також звернень органів місцевого самоврядування, політичних партій та громадських організацій (у тому числі професійних спілок), підприємств, установ, інших організацій, здійснює облік і аналіз таких звернень, на основі аналізу звернень розробляє та подає Президентові України пропозиції щодо розв'язання порушених у них проблем

Отже, повноваження щодо розгляду звернень громадян до Президента України покладено на Адміністрацію Президента.

Як зазначив представник відповідача, у зв'язку із тим, що питання, викладені у зверненнях позивача від 09.07.2016 та від 31.08.2016 не відносяться до повноважень Глави держави, Адміністрацією Президента України направлено їх за належністю до Генеральної прокуратури України на підставі статті 7 Закону «Про звернення громадян».

В оскаржуваному рішенні від 13.01.2017 №22/057604-21 щодо розгляду скарги позивача від 16.12.2016 відповідачем було наведено норми законодавства, якими керувався відповідач при розгляді звернень позивача від 09.07.2016 та від 31.08.2016 і відмовив у задоволенні скарги.

Як було зазначено вище, розгляд звернень громадян, в тому числі скарг, адресованих Президенту України забезпечується Адміністрацію Президента, таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач при розгляді скарги позивача від 16.12.2016 та наданні на неї відповіді листом від 13.01.2017 №22/057604-21 діяв у межах повноважень, наданих законодавством України, а тому підстави для визнання такої відповіді нікчемною, а також зобов'язання керівника приймальні Президента України Кільови Ганни Олексіївни передати Президенту України Порошенку П.О. на розгляд та прийняття ним рішення за скаргою позивача від 16.12.2016 відсутні.

Стосовно позовних вимог про стягнення з Адміністрації Президента України на користь ОСОБА_1 матеріальних збитків в сумі 1040,52 грн. та моральної шкоди в сумі 3000,00 грн., суд зазначає, що вони є похідними від попередніх позовних вимог щодо визнання рішення відповідача нікчемним та зобов'язання вчинити дії. З огляду на те, що вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають, то відсутні підстави для стягнення з відповідача суми матеріальних збитків та моральної шкоди.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані учасниками справи докази, а також усні та письмові доводи учасників справи стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 6, 8, 9, 77, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: 75712, Херсонська обл., с. Новомиколаївка, вул. Космонавтів, 41) до Адміністрації Президента України (адреса: 01220, м. Київ, вул. Банкова, 11) відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов