Справа № 824/123/18-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2018-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2018 р. м. Чернівці Справа № 824/123/18-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Боднарюка О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Антонюка О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Ткач Д.Б.,

представник третьої особи не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління державної казначейської служби України у Чернівецької області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області (далі - відповідач), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації ( далі - третя особа), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо виконання постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24.02.2015 року, за заявою від 13.10.2015р.;

- зобов'язати відповідача прийняти до виконання виконавчий лист Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24.02.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії до Управління праці та соціального захисту населення Першотравневої районної ради м.Чернівці, Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької ОДА, Державного казначейства України, третя особа прокуратура Першотравневого району м.Чернівці;

Позов обґрунтовано тим, що постановою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 24.02.2015 року зобов'язано Департамент праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату щорічної разової допомоги до 05.05.2011 року в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком із врахуванням виплачених сум.

03.07.2015 року позивачу видано виконавчий лист від 24.02.2015 року.

13.10.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виконання постанови суду та виконавчого листа, однак 21.11.2017 року його повідомлено листом про направлення виконавчого листа з доданими документами за належністю до Державної виконавчої служби без виконання керуючись ст.7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Позивач вважає, що бездіяльність відповідача є протиправною та спрямована на ухиляння від виконання судового рішення, оскільки останній мав діяти у відповідності до ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що 13.10.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про виконання виконавчого листа виданого 03.07.2015 року, яким зобов'язано Департамент праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату щорічної разової допомоги до 05.05.2011 року в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком із врахуванням виплачених сум.

Вказав, що даний виконавчий лист не передбачає стягнення коштів, а несе в собі вимогу зобов'язального характеру, а тому у відповідача відсутні правові підстави для виконання рішення суду зобов'язального характеру, з урахуванням вимог статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" та статті 7 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" .

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав викладених в адміністративному позові.

Представник відповідача заперечив щодо позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце засідання.

Згідно частини 1 та пункту 1 частини 3 статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь - якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

24 лютого 2015 року постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Першотравневої районної ради у м. Чернівці, Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації, Державного казначейства України, третя особа прокуратура Першотравневого району м.Чернівці про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії задоволено частково. Зобов'язано Департамент праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 05.05.2011 року у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, із врахуванням виплачених сум. Вказана постанова набрала законної сили 12.05.2015 року (а.с.6).

03 липня 2015 року виданий виконавчий лист, яким зобов'язано Департамент праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 05.05.2011 року у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, із врахуванням виплачених сум (а.с.8).

13 жовтня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виконання рішення суду, в якій просив виконати виконавчий лист виданий 03.07.2015 року Першотравневим районним судом м.Чернівці (а.с. 9)

16 листопада 2017 року позивач повторно звернувся на урядову лінію до відповідача про виконання рішення суду.

21 листопада 2017 року відповідач листом (№ 12-22/602/4750), повідомив позивача про те, що його заява з виконавчим листом та з додатками направлена за належністю до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з підстав наведених в статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" та статті 7 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" (а.с.10).

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення нормативно-правових актів, та робить висновки по суті спору.

Відповідно до положень статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначені Законом України "Про виконавче провадження", а особливості їх виконання встановлено Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація, юридична особа.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", виконання рішень суду про зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У відповідності до вимог статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі листи видані судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень підлягають примусовому виконанні у разі відмови боржника добровільно його виконати.

Примусове виконання рішень, згідно статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" , покладається на органи державної виконавчої служби.

З наведених вище норм законодавства слідує, що не підпадають під вимоги Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та не виконуються за бюджетною програмою та взагалі центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів судові рішення зобов'язального характеру. Зазначена категорія судових рішень (зобов'язального характеру) відповідно до частини 1 статті 7 Закону виконується органами державної виконавчої служби.

В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач направив за належністю виконавчий лист від 03.07.2015 року з додатками до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, згідно вимог чинного законодавства, та повідомив про це позивача.

Механізм та повноваження з виконання рішень суду щодо стягнення коштів з державних органів встановлений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845 (далі - Порядок).

З аналізу норм вказаного Порядку слід дійти висновку, що органу казначейства не надано повноважень щодо здійснення нарахування та перевірки правильності нарахування стягувачами або боржниками сум коштів для стягнення, що були предметом розгляду в судах.

Аналіз змісту статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" та статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", дає суду підставу зробити висновок, що відповідач не є органом примусового виконання, тобто у нього відсутні повноваження виконувати рішення суду в примусовому порядку. Іншими словами у відповідача відсутні повноваження щодо того щоб зобов'язати Департамент праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної здійснити перерахунок і в подальшому виплатити позивачу щорічну разову грошову допомогу.

Відповідач в межах своїх повноважень вправі тільки в межах відповідних бюджетних призначень стягнути визначені у судовому рішенні кошти шляхом їх списання з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду і можливе тільки у разі стягнення коштів з боржника-державного органу.

Відповідач не може здійснювати нарахування та перевірку правильності нарахування стягувачем суми коштів які підлягають стягненню, не має права перебирати на себе повноваження, щодо встановлення конкретної суми коштів, які мають бути стягнуті за виконавчим листом на користь позивача, або здійснювати стягнення коштів на підставі інших документів окрім рішення суду, самостійно проводити розрахунок суми коштів належних стягувачу за рішенням суду.

Проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що постанова Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24.02.2015 року має зобов'язальний характер, тому повинна виконуватися за правилами Закону України "Про виконавче провадження", а не за правилами Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", "Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників", затвердженого постановою кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 року та "Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою", затвердженого постановою кабінету Міністрів України № 440 від 03.09.2014 року, якими передбачено стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, а не виконання рішень суду зобов'язального характеру.

Слід також зазначити те, що відповідно до підпункту 1 пункту 9 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України встановлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання.

Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

З такою нормою Бюджетного кодексу України кореспондується пункт 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, а саме: рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

В даному випадку відповідач не мав законодавчих повноважень виконати рішення суду у встановленому ч.1 ст.3 Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" порядку, оскільки, як у виконавчому листі так і в рішенні суду відсутні суми коштів, які підлягають стягненню на його користь.

Судом, при розгляді справи не встановлено будь-якої протиправної бездіяльності чи протиправних дій відповідача в частині невиконання рішення суду на користь позивача.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов висновку, що у відповідача відсутні правові підстави для виконання рішення суду, оскільки спірне рішення має зобов'язальний характер.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги або заперечення. Разом з тим, з урахуванням встановлених обставини справи, та законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Оскільки в задоволенні адміністративного позову відмовлено, суд не вирішує питання про понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1.У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне судове рішення складено 15 лютого 2018 р..

Суддя Боднарюк О.В.