Справа № 826/6031/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 лютого 2018 року № 826/6031/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І. розглянув у письмовому провадженні справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення і рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.04.2016 № і рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку від 07.12.2016 №578/26-52-13-02-38.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що висновок податкового органу про несплату узгодженої суми грошового зобов'язання, викладений в акті від 27.09.2016 №9288/26-52-13-02- є безпідставним, що вказує на протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та, як наслідок рішення про виключення позивача з реєстру платників єдиного податку.

Відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, з яких вбачається, що у зв'язку з несплатою у визначений Податковий кодексом України строк позивачем грошового зобов'язання з податку на додану вартість, оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням застосовано штраф у розмірі визначеному ст.. 126 Податкового кодексу України. Оскільки за позивачем обліковувалась заборгованість по сплаті єдиного податку протягом двох послідовних кварталів, у зв'язку з чим прийнято оскаржуване рішення.

В судовому засіданні відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній станом на 13.07.2017),ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 з 01.10.2012 зареєстрований платником єдиного податку третьої групи та з 01.04.2013 зареєстрований платником податку на додану вартість.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем 23.11.2015 подано уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість, у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за січень, лютий, березень та травень 2015 року, згідно з якими сума донарахованого грошового зобов'язання з ПДВ становила 2014 грн.

Державною податковою інспекцією у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку своєчасності сплати платежів до бюджету , за результатом якої складено акт від 27.09.2016 №9288/26-52-13-02- (далі - акт перевірки).

З акту перевірки вбачається, що податковим органом встановлено порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на додану вартість протягом строків визначених п. 203.2 ст. 203 та п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України.

На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.09.2016 №, яким позивача зобов'язано сплатити штраф в сумі 15,36 грн.

Судом встановлено, що податковим органом проведено перевірку дотримання вимог перебування позивача на спрощеній системі оподаткування, за результатом якої складено акт від 07.12.2016 №578/26-52-13-02-38.

З матеріалів справи вбачається, що перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 умов перебування на спрощеній системі оподаткування, а саме п.8 п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 та абз. 3 п.299.10 ст.299 Податкового кодексу України - наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

07.12.2016 начальником Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві прийнято рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 на підставі пп. 3 п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, далі - ПК України) крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 31.1 ст.31 ПК України визначено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до п.38.1 ст.38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п. 300.1. ст.300 ПК України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Відповідно до п. 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п. 297.1 ст. 297 ПКУ, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених гл. 1 розд. ХІV ПКУ, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб'єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом (п. 299.11 ст.299 ПКУ).

Платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до ПКУ за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій (п. 300.1 ст. 300 ПКУ).

За порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовується, зокрема фінансова відповідальність (п. 111.1 ст. 111 ПКУ).

Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені (п. 111.2 ст. 111 ПКУ).

Пунктом 129.1 ст. 129 ПКУ визначено, що нарахування пені розпочинається:

- при нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов'язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження) (п.п. 129.1.2 п. 129.1 ст. 129 ПКУ);

- при нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання (п.п. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 ПКУ).

Згідно з п. 129.4 ст. 129 ПКУ на суми грошового зобов'язання, визначеного, зокрема п.п. 129.1.2 п. 129.1 ст.129 ПКУ (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог ПКУ, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов'язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Таким чином, у разі несвоєчасної сплати фізичними особами - підприємцями, в даному випадку ПДВ, контролюючим органом нараховується пеня.

Як зазначено вище, позивачем 23.11.2015 подано уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість, у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за січень, лютий, березень та травень 2015 року, згідно з якими сума донарахованого грошового зобов'язання становила 2014 грн.

З матеріалів справи вбачається, що грошове зобов'язання в сумі 2014 грн. сплачено позивачем 23.11.2015 (платіжне доручення від 23.11.2015 №162).

Податковий орган вказує, що станом на 23.11.2015 позивач мав сплатити 2408,96 грн, проте сплачено було 2014 грн., з урахуванням черговості зарахування коштів, станом на 23.11.2015 загальна сума заборгованості по податку на додану вартість склала 394,63 грн. (пеня нарахована відповідно до п. 129.1.2 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України), яка сплачена позивач 21.12.2015.

Доводи податкового органу, що борг в сумі 167 грн погашено позивачем 25.11.2015 спростовано матеріалами справи, а саме платіжним дорученням від 23.11.2015 №162 про сплату ПДВ в сумі 2014 грн., оскільки 167 грн є грошовим зобов'язанням позивача з ПДВ за травень 2015 року, який погашено разом з грошовими зобов'язаннями з ПДВ за січень, лютий, березень 2015 року.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПКУ у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Враховуючи, що борг позивача становить 394,63 грн., отже сума штрафних санкцій становить 39,46 грн.

Як зазначено вище, податковим повідомленням-рішенням від 27.09.2016 №, яким позивача зобов'язано сплатити штраф в сумі 15,36 грн., тобто штраф нараховано з порушенням п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, що є підставою для скасування такого податкового повідомлення-рішення.

Положеннями п.п. 14.1.175 п.14.1 ст.14 ПКУ передбачено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Як вбачається з норм ПКУ, однією з підстав для анулювання реєстрації платника єдиного податку є факт існування податкового боргу у такого платника податку. А саме згідно п.299.10 ст.299 ПКУ реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема, у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Відповідно ж до п.8 п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПКУ платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків зборів, визначених Податковим кодексом України, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб'єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом (п.299.11 ст.299 ПКУ).

Отже, рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку приймається в разі виявлення контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку вимог, встановлених главою 1 розділу XIV «Спрощена система оподаткування» ПКУ.

Порушення платником єдиного податку інших норм ПКУ, окрім тих, що регулюють порядок сплати єдиного податку не є підставою для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку.

Згідно інтегрованої картки платника податків ФОП ОСОБА_1 в 2016 році рахується заборгованість з ПДВ: на 06.06.2016 в сумі 18,79 грн., на 10.06.2016 в сумі 50,79 грн погашено 24.06.2016, на 30.06.2016 в сумі 51,19 грн., погашено 26.07.2016, на 30.07.2016 в сумі 51,19 грн., погашено 25.08.2016, на 30.08.2016 в сумі 51,19 грн. погашено 23.09.2016, на 30.09.2016 в сумі 51,19 грн погашено 24.10.2016, на 30.10.2016 в сумі 51,19 грн., на 04.11.2016 в сумі 66,55 грн.

Наявність у позивача заборгованості по сплаті ПДВ є підставою для застосування санкцій визначених ПКУ саме за вказане порушення ПКУ.

Враховуючи, що податковим органом не виявлено порушень позивачем порядку та строків сплати єдиного податку, оскільки податковий орган не вказує на наявність у позивача заборгованості по такому податку, отже на думку суду відсутні підстави для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, що є підставою для задоволення позову в частині скасування рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку від 07.12.2016 №578/26-52-13-02-38.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 72, ч. 2 ст. 73, ст. 76, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення і рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Задовольнити позов

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.04.2016 №.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку від 07.12.2016 №578/26-52-13-02-38.

4. Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в сумі 1347 (одна тисяча триста сорок сім) грн.. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.І. Келеберда