Справа № 805/2246/17-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2018 року справа №805/2246/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Василенко Л.А., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Чернявської К.Г., за участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 р. у справі № 805/2246/17-а (головуючий І інстанції Голошивець І. О., повний текст постанови виготовлений у відповідності до ст. 160 КАС України у м. Словянськ Донецької області) за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного акціонерного товариства "Харцизький трубний завод" про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 14.06.2017 року звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2016 році у сумі 2 479 601, 52 грн. (а.с. 4-6).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 142-144).

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що в законодавстві України не міститься жодного положення про звільнення підприємства від адміністративно-господарських санкцій за недодержання нормативу працевлаштування інвалідів у звязку з тим, що інваліди не направлялись на підприємство. Настання адміністративно-господарських санкцій в даному випадку врегульовано ст. 20 Закону, контроль за додержанням якого і покладається безпосередньо на Фонд соціального захисту інвалідів.

Відзив на апеляційну скаргу Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Представник позивача у судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував. В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що в березні 2017 року виробничі потужності, які знаходились на непідконтрольній українській владі території, були захвачені незаконними озброєними угрупуваннями, що є загальновідомим. Стосовно цього факту порушено кримінальну справу. Всі працівники підприємства були звільнені. Хоча підприємство перереєстровано на території України, але з працівників залишився тільки директор.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів зареєстровано як юридична особа у встановленому порядку (), про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 9-10).

Згідно наданого ПАТ Харцизький трубний завод до Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіту (форма № 10-ПІ) про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу складала 1582 особи, з них середньооблікова кількість штатних працівників, якими відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність складала 19 осіб, кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в України складала 63 особи (а.с. 7).

Згідно розрахунку, сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання відповідачем нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2016 році, становить 2479601,52 грн. (а.с. 8)

Зазначені обставини сторонами не заперечуються.

Спірним у даній справі є правомірність стягнення з відповідача на користь Державного бюджету України адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2016 році у сумі 2 479 601, 52 грн.

Відповідно до пунктів першого та пятого Положення про Фонд соціального захисту інвалідів (затверджене Наказом Міністерства соціальної політики України 14.04.2011 року № 129) Фонд соціального захисту інвалідів (далі - Фонд) є бюджетною установою, діяльність якої спрямовується, координується та контролюється Міністерством соціальної політики України.

Фонд відповідно до покладених на нього завдань: координує та контролює роботу територіальних відділень Фонду соціального захисту інвалідів, у тому числі щодо: зокрема, збору сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів; обліку зазначених сум адміністративно-господарських санкцій та пені і використання шляхом надання фінансової допомоги, цільової позики, дотацій на створення спеціальних робочих місць для працевлаштування інвалідів, забезпечення функціонування всеукраїнських, державних, міжрегіональних центрів професійної реабілітації інвалідів і державних центрів соціальної реабілітації дітей-інвалідів, фінансування заходів, спрямованих на фізкультурно-спортивну реабілітацію інвалідів, фінансування витрат на професійну підготовку, підвищення кваліфікації та перепідготовку інвалідів та інші заходи, визначені законом.

За змістом статті 20 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні від 21 березня 1991 року № 875-12 (надалі - Закон України № 875), саме Фонду соціального страхування захисту інвалідів надано право на стягнення санкцій за недодержання законодавчо встановленого нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Стаття 19 Закону № 875 встановлює для підприємств (обєднань), установ і організацій (далі підприємства) нормативи робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до статті 20 Закону № 875, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що позивач ніяким чином не підтвердив наявність підстав для застосування до Приватного акціонерного товариства "Харцизький трубний завод" адміністративно-господарських санкцій та пені за нестворені робочі місця для працевлаштування інвалідів за 2016 рік.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов'язковим платежем), а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Разом із тим, відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що він ужив усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно зі статтею 18 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 18-1 Закону № 875-ХІІ державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Таким чином, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Частина 4 статті 20 Закону № 875 передбачає, що адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідач протягом 2016 року інформував Маріупольський міський центр зайнятості про створені робочі місця та вакансії для працевлаштування інвалідів шляхом направлення Публічним акціонерним товариством Харцизький трубний завод до Маріупольського міського центру зайнятості звітів про наявність вакансій для інвалідів за формою №3-ПН (а.с. 76-124).

Крім того, з наявних у справі доказів вбачається, що Публічним акціонерним товариством Харцизький трубний завод своєчасно подано до Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік. (а.с. 7).

Таким чином, відповідачем у 2016 році хоча і фактично не прийняті інваліди на всі створені по нормативу робочі місця для їх працевлаштування, як визначено ст. 19 Закону № 875, проте вжиті всі заходи для недопущення порушення вимог вищезгаданого Закону.

Наведений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України, яка викладена в постановах від 28 січня 2014 року, 11 лютого 2014 року, 6 квітня 2016 року.

Також, суд зазначає, що відповідач є великим металургійним підприємством, умови праці на якому по переважній більшості професій не дозволяють використовувати працю інвалідів у його основних структурних підрозділах.

Крім того, основні потужності підприємства фактично залишились на окупованій території, де проводиться АТО, підприємство юридично перереєструвалось на територію м. Маріуполя, проте фактично не здійснює господарську діяльність.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного акціонерного товариства Харцизький трубний завод про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів є необґрунтованим, оскільки відповідачем доведено факт вжиття усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції в цій частині було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 р. у справі № 805/2246/17-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 14 лютого 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Г.М. Міронова

Судді: Л.А. Василенко

ОСОБА_2