Справа № 808/3004/17
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань залишення позовної заяви без розгляду

08 лютого 2018 року Справа № 808/3004/17
м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря судового засідання Лялько Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження клопотання представника Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якому просить визнати протиправними та скасувати у повному обсязі:

податкове повідомлення-рішення за формою «Ф» №168285-13 від 29.06.2016 в сумі 21 945,74 грн. за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки», прийняте відповідачем;

податкове повідомлення-рішення за формою «Ф» №168286-13 від 29.06.2016 в сумі 7 452,30 грн. за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки», прийняте відповідачем.

Представником відповідача до суду подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду (вх. №29883 від 02.11.2017), в якому він просить залишити позовну заяву без розгляду. В обґрунтування клопотання вказує на пропуск позивачем встановленого строку звернення до суду із даним адміністративним позовом. Вказує, що зверненню позивачем до суду передувала процедура адміністративного оскарження вищевказаних податкових повідомлень-рішень, яка завершилася 29.12.2016 - в момент отримання рішення про результати розгляду повторної скарги. Звідси, строк звернення до суду повинен становити 1 місяць, проте позивач звернувся до суду із даним позовом 09.10.2017, тобто із пропуском строку більш ніж на 9 місяців. Враховуючи вищевикладене, просить задовольнити клопотання та залишити позовну заяву без розгляду.

Представник позивача проти поданого клопотання заперечив з підстав, викладених в поданих до суду письмових поясненнях (вх. №2953 від 29.01.2018), в яких вказав, що з урахуванням положень Податкового кодексу України щодо трактування положень нормативно-правових актів на користь платника податків у разі допущення цими актами двозначності або невизначеності та загального трирічного строку на оскарження податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючого органу, представник позивача вважає, що норми Податкового кодексу України щодо місячного строку на оскарження рішень контролюючого органу, які пройшли процедуру адміністративного оскарження, застосуванню в даному випадку не підлягають, а тому загальний строк звернення до суду із даним позовом позивачем пропущено не було, а підстави для задоволення клопотання відсутні.

В судове засідання представники сторін не з'явилися. Представником позивача подано до суду клопотання (вх. №3010 від 29.01.2018), яким він просить розглядати справу без його участі.

Представником відповідача також подано до суду клопотання (вх. №2927 від 26.01.2018) про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини третьої статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

У зв'язку із вищевикладеним суд провів судове засідання в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини.

Як свідчать матеріали справи, спір між сторонами виник з приводу правомірності податкових повідомлень-рішень Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області форми «Ф» №168285-13 від 29.06.2016 про визначення позивачу грошового зобов'язання в сумі 21 945,74 грн. за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» та №168286-13 від 29.06.2016, яким позивачу визначено грошове зобов'язання в сумі 7 452,30 грн. за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки».

З матеріалів справи судом також встановлено, що вищевказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем в адміністративному порядку спочатку до контролюючого органу вищого рівня (скарга до ГУ ДФС у Запорізькій області вх. №Ф/614 від 25.08.2016), за результатом чого контролюючим органом вищого рівня було залишено скаргу позивача без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін (рішення ГУ ДФС у Запорізькій області про результати розгляду первинної скарги №972/14/08-01-10-01-13 від 05.10.2016), а потім до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, яким також було залишено скаргу позивача без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін (рішення ДФС України про результати розгляду повторної скарги №12611/7/99-99-11-02-01-14 від 25.11.2016).

Рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за результатом розгляду повторної скарги позивача на вищевказані податкові повідомлення-рішення, яким завершено процедуру адміністративного оскарження, було направлено на адресу позивача, проте 29.12.2016 кореспонденція повернулася до ДФС України із відміткою пошти про неможливість вручення поштового відправлення «за закінченням терміну зберігання».

Виходячи із вищевикладених обставин та приписів п. 56.19. ст. 56 Податкового кодексу України, за якими у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті, представник відповідача вважає, що позивачем пропущено встановлений законом строк звернення до адміністративного суду із даним позовом та просить залишити позовну заяву без розгляду.

Проте суд не може погодитися із такими хибними висновками представника контролюючого органу та зазначає наступне.

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Наведена норма КАС України встановлює можливість звернення до суду у строки як встановлені цим Кодексом так і іншими нормативно-правовими актами.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України № 2755-VI від 02.12.2010 (надалі - ПК України).

Пунктом 56.1 статті 56 ПК України визначено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

В даному випадку процесуальні норми ПК України щодо оскарження податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів є спеціальними відносно норм КАС України, а тому вони мають перед ними пріоритет.

Так, підпунктом 56.17.3 пункту 56.17 статті 56 ПК України передбачено, що процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Абзацом першим пункту 56.18 статті 56 ПК України визначено, що у урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Пунктом 102.1 статті 102 ПК України встановлено строк давності на рівні 1095 днів.

Системний аналіз зазначених законодавчих норм, вказує, що платник податків може звертатися до суду з вимогою щодо протиправності податкового повідомлення-рішення протягом 1095 днів з моменту отримання такого рішення.

Разом з тим, пунктом 56.19 статті 56 ПК України регламентовано, що у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Зазначений пункт ПК України встановлює місячний строк для оскарження податкових повідомлень-рішень, який, за змістом цієї норми, починає перебіг з дня, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження.

Пункти 56.18 та 56.19 статті 56 ПК України містяться в одному і тому самому нормативно-правовому акті, прийняті одночасно і регулюють ті самі відносини. Тому суперечність між ними не може бути розв'язана за рахунок застосування загальновизнаних прийомів тлумачення законодавчих норм (надання переваги нормі, яку прийнято пізніше або яка є спеціальною). Отже, вони припускають неоднозначне (множинне) трактування змісту права платників податків на судове оскарження рішень про нарахування грошових зобов'язань у частині тривалості й початку перебігу строків для відповідного оскарження.

Поряд із цим, пунктом 56.21 статті 56 КАС України визначено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків

Звідси, при вирішенні питання щодо застосування строків давності для звернення до адміністративного суду із позовною заявою про оскарження податкових повідомлень-рішень та інших рішень про нарахування грошових зобов'язань належить застосовувати пункт 56.18 статті 56 ПК України, який передбачає більш тривалий строк для звернення до суду (1095 днів), ніж пункт 56.19 цієї ж статті (один місяць).

Виходячи із вищевикладеного суд вважає, що позивачем не пропущено строк звернення до адміністративного суду із позовом щодо оскарження податкового повідомлення-рішення контролюючого органу, встановлений п. 56.18 ПК України, а тому підстав для задоволення клопотання представника відповідач, та як наслідок залишення позовної заяви без розгляду, немає.

Керуючись ст.ст. 122, 123 240, 241-243, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду (вх. №29883 від 02.11.2017) відмовити.

Ухвала набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.256 КАС України.

Ухвала оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.294,295,297 КАС України.

Суддя І.В. Батрак