Справа № 750/6998/17
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 750/6998/17 Суддя (судді) першої інстанції: Логвіна Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій неправомірними, стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2017 року позивач - Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання дій неправомірними, стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати неправомірними дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області щодо формування та надіслання вимоги до ПАТ «Ощадбанк» про списання коштів на суму 35230,08 грн. з рахунку Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України;

- скасувати вимогу про списання коштів з рахунків Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України;

- стягнення з Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на рахунок позивача неправомірно знятих коштів у сумі 35230,08 грн.;

- зобов'язати відповідача дотримуватись ст.ст. 6, 28 Закону України «Про виконавче провадження» при направленні документів про списання коштів з рахунків Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 листопада 2017 року у задоволені адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам, допущено порушення норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 листопада 2017 року - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області у межах та у спосіб визначених законом повноважень здійснено дії по списанню з рахунків боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, платіжною вимогою № 53565314/1 списано з рахунків боржника - Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України 35230,08 грн.

Вказані кошти були розподілені при примусовому виконанні виконавчого провадження:

ВП 53247747 з виконання виконавчого листа № 751/8675/16-а, виданого 11.01.2017 р. Новозаводським районним судом м. Чернігова про зобов'язання Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 у зв'язку із підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям, відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» у розмірі 90% суми заробітної плати, починаючи з 01.08.2016 року на підставі довідки Головного управління статистики у Чернігівській області від 04.08.2016 р. № 170, з урахуванням раніше виплачених сум. 18.01.2017 р. відкрито виконавче провадження;

ВП 53260891 з виконання виконавчого листа № 750/9075/16-а, виданого 17.01.2017 р. Деснянським районним судом м. Чернігова про зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла на дату призначення пенсії, в розмірі 90% заробітної палати працюючого державного службовця відповідної посади за останнім місцем роботи на державній службі, починаючи з 01.08.2016 року, у в зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013, з урахуванням довідок Головного управління статистики у Чернігівській області від 02.08.2016 року №149 та від 10.08.2016 року №192 та виплатити заборгованість, що виникне внаслідок такого перерахунку. 19.01.2017 р. відкрито виконавче провадження;

ВП 53260562 з виконання виконавчого листа № 750/10696/16-а, виданого 05.07.2017 р. Деснянським районним судом м. Чернігова про зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити з 01.09.2016 року перерахунок пенсії ОСОБА_4 з розрахунку 87% від сум її заробітної плати з урахуванням середньомісячного заробітку за останні 24 місяці роботи, включивши до розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення та індексацію заробітної плати та виплатити заборгованість, що виникне внаслідок такого перерахунку. 19.01.2017 р. відкрито виконавче провадження.

Стягнуті з рахунку кошти були розподілені наступним чином: у ВП 53247747 перераховано 12800,00 грн. виконавчого збору; у ВП 53260562 перераховано 9543,08 грн. виконавчого збору; у ВП 53260891 перераховано 12800,00 грн. виконавчого збору та 87,00 грн. витрат виконавчого провадження.

Вважаючи вказані дії відповідача та винесену вимогу про списання коштів протиправними, позивач звернувся із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України від 02.06.16р. № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (в редакцій, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 вказаної норми передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно частини 1 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (ч. 3 ст. 27 цього Закону).

Отже, з наведених правових норм слідує, що державний виконавець у разі надходження до нього виконавчого документа, який відповідає вимогам закону, виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, з обов'язковим зазначенням у ній про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірах установлених статтею 27 Закону №1404-VIII.

Як свідчать обставини справи (відповідно до наданих відповідачем додаткових доказів на виконання вимог ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 19.12.2017 року та 30.01.2018 року), постановами державного виконавця від 18.01.17 р., 19.01.2017 року та від 19.01.17 р. відкрито виконавчі провадження ВП №52347747, ВП №53260891 та ВП №53260562 відповідно, з одночасним зазначенням у них про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірах установлених статтею 27 Закону №1404-VIII.

За змістом статті 42 Закону №1404-VIII, кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Згідно п. 2 розділу 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; надалі Інструкція) витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону.

У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Отже, зі змісту наведених правових норм вбачається, що передумовою стягнення витрат виконавчого провадження є винесення державним виконавцем відповідної постанови.

Так, 04.07.17 р. державним виконавцем у рамках виконавчого провадження ВП №53260562 винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 78,48 грн.

Постанови державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору у межах виконавчих проваджень ВП №53247747 та ВП №53260891, ВП №53260562 та витрат на проведення виконавчих дій у виконавчих провадженнях ВП №53260891 та ВП №53247747, ВП №53260562 у межах виконавчого провадження винесені до формування та надіслання на адресу банківської установи вимоги про списання коштів.

Відповідно до п. 7 розділу 9 Інструкції при виконанні рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, у разі якщо боржник самостійно не сплачує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження, основну винагороду приватного виконавця та накладені на нього штрафи, у передбачених Законом випадках, виконавець примусово стягує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження, основну винагороду приватного виконавця та накладені на боржника штрафи одночасно із виконанням такого рішення.

Як свідчать обставини справи та не заперечується апелянтом, позивачем не сплачені у добровільному порядку виконавчий збір у рамках виконавчих проваджень ВП №53247747, ВП № 53260562 та ВП №53260891 та витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 87,00 грн.; доказів оскарження постанов державного виконавця матеріали справи не містять, а тому дії державного виконавця щодо списання з рахунків пенсійного органу у примусовому порядку коштів відповідають вимогам законодавства.

Частиною 1 статті 2 Закону України від 05.06.12 р. № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

У межах виконавчих проваджень ВП №53247747, ВП № 53260562 та ВП №53260891 примусовому виконанню підлягають судові рішення зобов'язального характеру, а не про стягнення коштів (періодичних платежів), а тому доводи апелянта про те, що списання коштів має відбуватись у порядку передбаченому Законом № 4901-VI - не обґрунтовані та не заслуговують на увагу.

За змістом частини 2 статті 6 Закону №1404-VIIІ, рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Таким чином, примусове виконання рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ органами казначейства, можливо лише за умови, що вказані органи здійснюють казначейське обслуговування коштів боржника, при цьому кошти, на які звертається стягнення, є бюджетними.

Поряд з цим, як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, рахунок Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України №7163, з якого відповідачем списано кошти, обслуговується в Чернігівській філії АТ «Державний ощадний банк України». На цьому рахунку зберігаються кошти, які не включаються до складу Державного бюджету України, а тому органи казначейства України не уповноважені виконувати рішення про списання коштів з цих рахунків, у зв'язку з чим на спірні правовідносини не поширюється дія статті 6 Закону №1404-VIIІ.

Вищевикладеним спростовуються доводи апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. В зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України - залишити без задоволення, постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 листопада 2017 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 311, 316, 321, 322, 325, 329, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 листопада 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є. Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

С.Б.Шелест

Постанова складена в повному обсязі 13 лютого 2018 року.