Справа № 812/1483/17
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2018-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2018 року справа №812/1483/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д., суддів Казначеєва Е.Г., Ястребової Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року у справі № 812/1483/17 (головуючий І інстанції Ірметова О.В.) за позовом ОСОБА_2 до Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 54743859 ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просила скасувати постанову старшого державного виконавця Лисичанського міського відділу ДВС ГТУЮ у Луганській області Швалік О.М. про відкриття виконавчого провадження від 21.09.2017 року серії ВП №54743859.

В обґрунтування зазначила, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки прийнята на підставі заяви особи з назвою «Головне управління ДФС у Луганській області» про примусове виконання вимоги №Ф-270-17У від 02.06.2017 року. Також, виконавче провадження було відкрито після закінчення строку пред'явлення вимоги, що є підставою для повернення виконавчого документу стягувачу. Крім того, особа з назвою «Головне управління ДФС у Луганській області» не є ні органом доходів і зборів, ні взагалі органом державної влади, який би був утворений відповідно до Закону.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем доведена правомірність і законність дій щодо відкриття виконавчого провадження та прийняття спірної постанови про відкриття виконавчого провадження, а позовні вимоги позивача є необґрунтованими.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просила скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Справу просила розглядати за її відсутністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції належним чином не було повідомлено позивача про дату, час та місце слухання справи.

Крім того, суд першої інстанції помилково не врахував, що виконавче провадження №54743859 було відкрито 21.09.2017 року, тобто після закінчення строку пред'явлення вимоги №Ф-270-17У від 02.06.2017 року, який сплив 02.09.2017 року.

Також зазначила, що вимога про сплату про сплату єдиного внеску взагалі не могла бути направлена на примусове виконання, оскільки позивач звільнена від обов'язків щодо сплати єдиного внеску на підставі Закону України №2464.

До того ж, постанова про відкриття виконавчого провадження винесена з істотним порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки прийняти на підставі вимоги, яка не є виконавчим документом.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановила наступне.

ОСОБА_2, відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 17.02.2014 року зареєстрована Лисичанською міською радою Луганської області в якості фізичної особи - підприємця (а.с.22-23).

02.06.2017 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Луганській області винесено вимогу № Ф-270-17У про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, якою податковий орган вимагає ОСОБА_2 сплатити заборгованості у розмірі 136131,01 грн (а.с. 52).

Зазначену вимогу листом № 1020/9/12-32-17-15 від 06.07.2017 року Головним управлінням ДФС у Луганській області було надіслано на адресу Лисичанського міського відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Луганській області (а.с. 39).

З матеріалів справи встановлено, що дана вимога Лисичанським МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області була отримана 11.07.2017 року, що підтверджено відбитком штампу вхідної кореспонденції (а.с. 83).

21.09.2017 року ,на підставі отриманою вимоги, державним виконавцем Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54743859 (а. с. 6).

За приписами ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 7 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частиною 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" встановлено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску. Орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску. Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов'язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку. У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Судами встановлено, що позивачем податкову вимогу № Ф-270-17У від 02.06.2017 про стягнення боргу у розмірі 136131,01 грн, було отримано 16.06.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 76).

Зазначена вимога позивачем у встановленому законом порядку не оскаржувалася, тому вважається узгодженою та такою, що набрала законної сили та підлягає виконанню у примусовому порядку з 27.06.2017 року, тобто через десять днів після отримання її боржником.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 12 "Про виконавче провадження", виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Таким чином, враховуючи приписи наведеної норми Закону, строк пред'явлення вимоги Головного управління ДФС у Луганській області № Ф-270-17У від 02.06.2017 становить три місяці з дня набрання нею законної сили, тобто до 27.09.2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що Головне управління ДФС у Луганській області листом від 06.07.2017 № 1020/9/12-32-17-15 надіслало Лисичанському міському відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Луганській області вимогу від 02.06.2017 № Ф-270-17У про стягнення з ОСОБА_2 боргу у розмірі 136131,01 грн.

Зазначена вимога виконавчим органом була отримана 11.07.2017 року, що підтверджено матеріалами справи (а.с. 83).

Таким чином, податковим органом вимога була пред'явлена до виконання в межах строку встановленого ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження".

Постановою державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби 21.09.2017 року було відкрито виконавче провадження № 54743859, про примусове виконання вимоги Ф-270-17У, виданої Головним управлінням ДФС у Луганській області 02.06.2017, про стягнення з ОСОБА_2 боргу у розмірі 136131,01 грн (а.с. 41).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеної вимоги відповідачем було відкрито в межах строку пред'явлення її до виконання.

Стосовно посилання апелянта, що Головне управління ДФС у Луганській області не є утвореним відповідно до закону органом державної влади і не має жодних повноважень, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до п. 9-1 ст. 116 Конституції України, Кабінет Міністрів України, утворює, реорганізовує та ліквідовує відповідно до закону міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, діючи в межах коштів, передбачених на утримання органів виконавчої влади.

Згідно з ч. 1 ст. 117 Конституції України, Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 № 160 утворено Державну фіскальну службу як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України, реорганізувавши Міністерство доходів і зборів шляхом перетворення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06 вересня 2014 року №311 утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком 1, зокрема Головне управління ДФС у Луганській області.

Крім того, відповідно до статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців підтверджується, що Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області зареєстровано в якості юридичної особи () 20.01.2015, є органом державної влади (а.с.85-86).

Щодо посилання апелянта, що вимога про сплату про сплату єдиного внеску взагалі не могла бути направлена на примусове виконання, оскільки позивач звільнена від обов'язків щодо сплати єдиного внеску на підставі Закону України №2464, колегія суддів зазначає наступне.

Як вже зазначалося вище, вимога податкового органу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску позивачем у встановленому законом порядку не оскаржувалася, а отже вважається узгодженою та такою, що набрала законної сили та підлягає виконанню у примусовому порядку з 27.06.2017 року.

Колегія суддів зазначає, що звільнення позивача від обов'язків, передбачених ч.2 ст. 6 Законом України №2464, не може бути підставою для не звернення вимоги, яка набрала законної сили, до примусового виконання.

Разом з тим, позивач мав можливість оскаржити вимогу податкового органу в адміністративному та судовому порядку.

Колегія суддів не приймає посилання апелянта, що позивач не був належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, оскільки, як зазначає сам апелянт, 30.11.2017 року ним особисто через канцелярію суду було подано клопотання про відкладення судового розгляду на інший день. Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 30.11.2017 року було зупинено провадження про справі та призначено розгляд справи на 12.12.2017 року.

В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності позивача.

Щодо вимог апеляційної скарги про розгляд уточненого адміністративного позову від 11.12.2017 року, колегія зазначає, що матеріали справи №812/1483/17 не містять уточненого позову.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

За приписами п.1 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

На підставі встановлених обставин справи та наведених нормативно-правових норм, які регулюють спірні відносини, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 268-272, 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року у справі № 812/1483/17 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року у справі № 812/1483/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 14.02.2018 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення

Повне судове рішення складено 14 лютого 2018 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

Л.В. Ястребова