Справа № 759/14566/17
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2018-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Судді-доповідача - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 07 листопада 2017 року, що ухвалена в порядку скороченого позовного провадження, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести мені, ОСОБА_3, з 1 січня 2017 року перерахунок та виплату пенсії державного службовця, виходячи із нових складових заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади, рангу та стажу роботи на державній службі згідно листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 26 вересня 2017 року №2102-13/33962-09 і врахованих раніше інших складових заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи, в тому числі, за рішенням суду, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення і компенсації за невикористану відпустку) у розмірі 80 відсотків заробітної плати.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що для розрахунку його пенсії використовувалась заробітна плата заступника начальника самостійного управління - начальника відділу Державного агентства з управління державними корпоративними правами та майном: посадовий оклад - 2859 грн, надбавка за 7 ранг державного службовця - 110 грн. надбавка за вислугу років (20%) за стаж державної служби 10 років - 593 грн 80 коп. До розрахунку пенсії також було включено інші складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи, в тому числі, за рішенням суду, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати, матеріальна допомога на оздоровлення і компенсація за невикористану відпустку).

22 березня 2017 року позивач звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з заявою про здійснення перерахунку пенсії з дати вступу в силу постанови Кабінету Міністрів України №15, тобто з 1 січня 2017 року, якою встановлено посадовий оклад - 7100 грн, надбавка до посадового окладу за ранг державного службовця - 400 грн, надбавка за вислугу років за стаж державної служби - 2130 грн.

Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві листом від 04 квітня 2017 року №20572/03 відмовилось здійснити такий перерахунок пенсії, оскільки Законами України «Про державну службу» № 889-VIII від 10 грудня 2015 року та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок пенсій колишнім державним службовцям не передбачено.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 07 листопада 2017 року, ухваленою в порядку скороченого позовного провадження, позовні вимоги задоволено.

В апеляційній скарзі, відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Зокрема, апелянт посилався на те, що у зв'язку з набуттям чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, положення Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульовано пенсійне забезпечення державних службовців.

Згідно статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Однак, вказаний Закон не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

У запереченнях на апеляційну скаргу позивачем зазначено, що згідно частини третьої статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Так, Пленум Верховного Суду України у пункті 19 своєї Постанови від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» роз'яснив, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.

Крім того, аналізуючи висновки Європейського суду з прав людини, сплата внесків із заробітної плати державного службовця надає право в майбутньому на використання позитивного права щодо призначення та перерахунку спеціального виду пенсії згідно Закону України «Про державну службу».

Оскільки, на думку позивача, з його заробітної плати роботодавцями постійно утримувались та сплачувались до пенсійного фонду страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у збільшеному розмірі, порівняно з недержавними службовцями, тому дії відповідача є прямим втручанням у його право на мирне володіння особистим майном.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачу оформлено пенсію державного службовця з 13 вересня 2013 року на підставі судового рішення у справі №759/6670/15-а у січні 2016 року.

22 березня 2017 року позивач звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з заявою про здійснення перерахунку пенсії з дати вступу в силу постанови Кабінету Міністрів України №15, тобто з 1 січня 2017 року, в якій зазначено нові складові заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади, рангу та стажу роботи на державній службі згідно постанови Кабінету Міністрів України, а саме: посадовий оклад - 7100 грн, надбавка до посадового окладу за ранг державного службовця - 400 грн, надбавка за вислугу років за стаж державної служби - 2130 грн.

Листом від 4 квітня 2017 року №20572/03 відповідач повідомив позивача про відмову здійснити такий перерахунок пенсії, оскільки Законами України «Про державну службу» № 889-VIII від 10 грудня 2015 року та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок пенсій колишнім державним службовцям не передбачено (а.с. 5).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідача та з метою їх відновлення позивач звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, тому відповідач зобов'язаний зробити перерахунок пенсії з 01 січня 2017 року, виходячи із нових складових заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади, рангу та стажу роботи на державній службі та врахованих раніше інших складових заробітної плати (надбавок, премій і т.д.) у розмірі 80 відсотків заробітної плати.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (далі - Закон №3723-XII) (у редакції, чинній до 01.05.2016) умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначався Кабінетом Міністрів України.

Так, п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» №865 від 31.05.2000 (далі - Постанова №865) (у редакції від 25.03.2014) було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України заробітна плата для перерахунку пенсії визначалась виходячи з заробітної плати працюючих державних службовців за тими ж посадами.

Відповідно до п. 5 Постанови №865 (у редакції від 25.03.2014) перерахунок пенсій провадився з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики. У разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а у разі його відсутності та перейменування (відсутності) посад довідка видається у порядку, встановленому Міністерством соціальної політики за погодженням з Головним управлінням державної служби.

Таким чином, з викладених правових норм вбачається, що законодавством, чинним станом на час призначення пенсії позивачу було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку.

Однак, в наступному законодавство, яке регулює зазначені правовідносини, змінилось.

За змістом частини другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (чинній на момент виникнення спірних правовідносин) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова №1013) до Постанови №865 внесено зміни, які застосовуються з 15.12.2015, а саме виключено пункт 4, та пункт 5 викладено в новій редакції: «Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

З викладеного вбачається, що чинним законодавством регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ні умов, ні механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Отже, з 15 грудня 2015 року діючим законодавством України не визначено суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу».

Крім того, з 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10.12.2015 (надалі - Закон №889-VІІІ).

У зв'язку з набранням чинності Закону №889-VІІІ, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-VIII.

Так, у ст.90 Закону №889-VIII закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», стаття 42 якого визначає підстави перерахунку призначених пенсій. Підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців до підстав перерахунку пенсії зазначеною статтею не віднесено.

Однак, вказана стаття не визнана неконституційною Конституційним Судом України.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (березень 2017 року) внесено зміни, які не передбачають перерахунку пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідача на момент звернення позивача із заявою про перерахунок йому пенсії, не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку він отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При розв'язанні спірних правовідносин судовою колегією також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в ухвалі «Великода проти України» від 03.06.2014, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У п. 2.2. вказаного рішення вказано, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116).

У Рішенні від 2 березня 1999 року №2-рп/99 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, звуження прав та соціальних гарантій у позивача відсутні.

Згідно із частиною другою ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Оскільки, чинний на час виникнення спірних правовідносин Закон України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10.12.2015 не передбачає право на перерахунок пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, та враховуючи дату звернення позивача із відповідною заявою, пенсійним органом правомірно відмовлено в перерахунку пенсії.

Таким чином, пенсійний орган діяв у межах своїх повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 26.01.2017 (справа №К/800/36542/16) та від 12.01.2017 (справа №К/800/36683/16), постанові Верховного Суду від 07.02.2018 (справа №К/9991/1851/17).

Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача з урахуванням зміни законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Згідно з частинами першою-третьою ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки, судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в зв'язку з цим виникає необхідність у задоволенні апеляційної скарги та відповідно у скасуванні постанови Святошинського районного суду міста Києва від 07 листопада 2017 року.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 07 листопада 2017 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

Повний текст виготовлено: 20 лютого 2018 року.