Справа № 820/5982/17
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

30 січня 2018 р. Справа № 820/5982/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Супруна Ю.О.,

при секретарі судового засідання - Хмелівській Н.М.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛАУКАТ" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "БЛАУКАТ" (надалі за текстом - ТОВ "БЛАУКАТ"), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (надалі за текстом ГУ ДФС у Харківській області), в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 24 липня 2017 року та № від 24 липня 2017 року, прийняті Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області на підставі акту перевірки № 7096/20-40-14-11-11/36370717 від 10.07.2017 року про результати позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛАУКАТ" з питань дотримання вимог податкового законодавства України по взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма" (податковий номер 36226451) за період з 01.01.2016 року по 31.07.2016 року та подальшої реалізації.

В обґрунтування адміністративного позову зазначено, що ГУ ДФС у Харківській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 24 липня 2017 року за № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 без врахування положень законодавства та всіх встановлених обставин здійснених господарських операцій.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обґрунтування адміністративного позову та додані документи.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, надавши відзив на нього, в якому зазначив, що при проведенні перевірки ТОВ "БЛАУКАТ" податковий орган діяв у межах та у спосіб встановлений чинним законодавством України, висновки перевірки зафіксовані належним чином, а отже і винесені податкові повідомлення-рішення є законними. Просив у позові відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач - ТОВ "БЛАУКАТ", пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набув статусу суб'єкта господарювання - юридичної особи 12.03.2009 року, № 0043623, ідентифікаційний код юридичної особи № 36370717 та перебуває на обліку як платник податків в Центральній ОДПІ м. Харкові ГУ ДФС у Харківській області № 38419 від 17.03.2009 року. (т. 1, а.с. 14, 52-54).

На підставі направлення від 23.06.2017 року № 4269 виданого ГУ ДФС у Харківській області головним державним ревізором-інспектором відділу позапланових перевірок ризикових платників управління аудиту ГУДФС у Харківській області ОСОБА_3, відповідно до п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст. 82 Податкового Кодексу України (надалі за текстом ПК України) від 02.12.2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями ) та відповідно до наказу ГУ ДФС у Харківській області від 16.06.2017 року № 2617 проведена позапланова виїзна перевірка до ТОВ «БЛАУКАТ» (податковий номер 36370717) з питань дотримання вимог податкового законодавства України по взаємовідносинах з ТОВ «Компані «Плаза» (код 36226451) за звітній період декларування січень-липень 2016 року та подальшої реалізації.

ГУ ДФС у Харківській області 24.02.2017 року засобами поштового звязку направлено запит підприємству ТОВ «БЛАУКАТ» від 20.02.2017 року № 1305/10/20-40-14-08-18 про надання інформації та її документального підтвердження господарських відносин ТОВ «БЛАУКАТ» з ТОВ «Компані «Плазма» за звітний період декларування січень-липень 2016 року. Вищезазначений лист було повернуто 21.05.2017 року з відміткою «про закінчення терміну зберігання».

У звязку з ненаданням ТОВ «БЛАУКАТ» пояснень та їх документального підтвердження на обовязковий письмовий запит начальником ГУ ДФС у Харківській області було прийнято рішення про проведення позапланової виїзної перевірки.

Отже, на підставі направлення на виїзну позапланову перевірку від 23.06.2017 року № 4269 та наказу від 23.06.2017 року № 2760 виданого ГУ ДФС у Харківській області 26.06.2017 року здійснено вихід за юридичною адресою підприємства. Копію наказу від 23.06.2017 року № 2760 вручено під розписку директору ТОВ «БЛАУКАТ» 26.06.2017 року ОСОБА_4. З направленням на право проведення перевірки №4269 від 23.06.2017 року ознайомлено під підпис директора ТОВ «БЛАУКАТ» ОСОБА_4.

За результатами проведеної перевірки було складено акт від 10.07.2017 року за №7096/20-40-14-11-11/36370717 про результати позапланової виїзної перевірки ТОВ «БЛАУКАТ» з питань дотримання вимог податкового законодавства України по взаємовідносинах з ТОВ «Компані «Плазма» за період з 01.01.2016 року по 31.07.2016 року та подальшої реалізації.

Відповідно до висновків акту перевірки, перевіркою було встановлено наступні порушення:

1. п.198.1, п.198.3, п.198.6, ст.198, п.201.1, 201.10 ст.201 ПК України від 02.12.2010 року № 2755-VI, зі змінами та доповненнями встановлено заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті на загальну суму 32696 грн., у тому числі за лютий 2016 року у сумі 14312 грн., за березень 2016 року у сумі 4860 грн., за липень 2016 року у сумі 13524 грн..

2.Відсутність оформлення за звітні періоди декларування ПДВ за січень-липень 2016 року неправомірно визначених сум податкового кредиту та податкових зобовязань:

2.1. Порушено норми пп. «а» п.198.1 ст. 198, п.п.198.3 ст. 198, п.п. 192.1.2 п. 192.1 ст.192, п.198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 ПК України сум податкового кредиту при придбанні товарів чим встановлено завищення на загальну суму 506736 грн., у тому числі: за січень 2016 року у сумі 32363 грн., за лютий 2016 року у сумі 64563 грн., за березень 2016 року у сумі 97357 грн., за квітень 2016 року у сумі 109942 грн., за травень 2016 року у сумі 65697 грн., за червень 2016 року у сумі 34227 грн., за липень 2016 року у сумі 102587 грн.;

2.2. Порушено норми п. 185.1 ст. 185 та 187.1 ст. 187, п.п. 192.1.2 п. 192.1 ст. 192 ПК України чим встановлено завищення сум податкових зобовязань при продажу товарів на загальну суму 506736 грн., у тому числі: за січень 2016 року у сумі 25902 грн., за лютий 2016 року у сумі 65809 грн., за березень 2016 року у сумі 79509 грн., за квітень 2016 року у сумі 104229 грн., за травень 2016 року у сумі 56226 грн., за червень 2016 року у сумі 65999 грн., за липень 2016 року у сумі 109062 грн..

За результатами проведеної перевірки та складеного акту перевірки було винесено податкове повідомлення-рішення від 24.07.2017 року за № НОМЕР_1, яким встановлено порушення п.198.1, п. 198.3, п.198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України у звязку з чим збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 40870 грн., з яких за податковим зобовязанням 32696 грн., та за штрафними фінансовими санкціями 8174 грн.; податкове повідомлення-рішення від 24.07.2017 року за № НОМЕР_2, яким встановлено порушення п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п.п. 192.1.2 п. 192.1 ст. 192, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст.201 ПК України та зменшено суму податкового зобовязання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт,послуг) на суму 506736 грн., та зменшено суму податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 539432 грн..

Керуючись ч. 1, 3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивного дослідження всіх обставин справи, також суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, судом встановлено наступні обставини проведеної перевірки платника податків та стверджуваних відповідачем порушень позивачем податкового законодавства.

Аналізом баз даних ГУ ДФС у Харківській області встановлено, що за період січень-липень 2016 року основним постачальником товару підприємства ТОВ «БЛАУКАТ» було підприємство ТОВ «Компані «Плазма».

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів. Згідно частини 1 статті 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Між підприємством ТОВ «БЛАУКАТ» в особі директора ОСОБА_4, (Покупець) та ТОВ «Компані «Плазма» в особі директора ОСОБА_5, (Постачальник) укладено Договір поставки № 12/6 від 03.01.2012 року (надалі за текстом - «Договір»). Згідно з витягу з договору № 12/6 від 03.01.2012 року предметом договору п. 1.1 в порядку та на умовах, визначених зазначеним договором, Постачальник зобовязується передати (поставити) Покупцеві, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити промислове обладнання та інструмент, надалі товар. Так, п.1.2 визначено загальну вартість договору яка становить 5500000 грн., та складена із договірної ціни на кожну одиницю товару, що є звичайною та кінцевою. Пунктами 2.1, 2.2 зазначено договору, постачальник зобовязаний передати товар Покупцю у кількості, в асортимент та у термін згідно наданих Покупцем заявок. Постачальник зобовязаний передати товар Покупцю високої якості, в іншому випадку Покупець має право на заміну товару неналежної якості та на відшкодування понесених збитків. Пунктом 3.1 зазначеного договору визначено що, товари відпускається Постачальником Покупцю у тарі (упаковці), згідно з вимогами державних стандартів, технічних умов або згідно з домовленістю сторін. Відповідно до п.4.1 договору оплата поставленого товару здійснюється на протязі 90 банківських днів з моменту отримання товару Покупцем, шляхом перерахування коштів на банківській рахунок Постачальника. Пунктами 4.2, 4.3 договору Покупець та Постачальник є платниками податку на прибуток на додану вартість на загальних підставах.

05.01.2015 року додатковою угодою № 2 до договору поставки № 12/6 від 03.01.2015 року між ТОВ «БЛАУКАТ» та ТОВ «Компані «Плазма» були внесені зміни а саме: п.1.2 Договору який викладений в наступній редакції, загальна вартість договору становить 15000000,00 та складена із договірної ціни на кожну одиницю товару, що є звичайною та кінцевою; п. 9 Договору, який викладений в наступній редакції Постачальник ТОВ «БЛАУКАТ» юридична адреса: 61204, м.Харків, пр.-т ОСОБА_6АДРЕСА_1, поштова адреса: 61052, м.Харків, а/с 10628, реквізити: р/р 8317 в ПАТ «УКРСОЦБАНК», МФО 300023, р/р 9344 в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 351533, код 36370717, ІПН 6, Свідоцтво №100219708. Покупець ТОВ «Компані Плазма» адреса: 61108, Харківська область, м.Харків, пр.-т Академіка КурчатоваАДРЕСА_2, реквізити: р/с 3992 банк АТ «ПроКредит Банк», МФО 320984, р/р 0420 в ПАТ КБ «Приват Банк», МФО 351533, код ЕГРПОУ 36226451, ІНН 16, свідоцтво № 100198989. Пунктом 3 додаткової угоди № 2 від 05.01.2015 року зазначено, що сторони домовились продовжити термін дії Договору № 12/6 від 03.01.2012 року, та у звязку з цим було викладено в наступній редакції Договору, а саме: п.8.1 Договір набуває чинності з моменту його підписання та дії до 31.12.2016 року. Закінчення строку договору не звільняє сторін від відповідальності за порушення, яке мало місце під час дії Договору. Всі інші умови договору № 12/6 від 03.01.2012 року, залишено було без змін.

ТОВ «БЛАУКАТ» в період з січня по липень 2016 року документально оформлено придбання у ТОВ «Компані Плазма» товару на загальну суму 3236594,88 грн., у тому числі ПДВ 53432,48 грн..

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Компані «Плазма» зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку в Київській ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області як платник податків. Основним видом діяльності ТОВ «Компані «Плазма» код КВЕД 46.69 Оптова торгівля машинами й устаткуванням. Дата реєстрації підприємства 30.01.2009 року та реєстрації як платника ПДВ від 16.02.2009 року. (т.4, а.с. 84-86).

Згідно з п.п. 14.1.36 ст. 14 ПК України визначено, що господарська діяльність це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підприємством ТОВ «Компані «Плазма» видані на адресу ТОВ «БЛАУКАТ», зареєстровані податкові накладні які містять усі необхідні реквізити, передбачені положеннями норм чинного законодавства, на загальну суму 3236594,88 грн., у т.ч. ПДВ 539432,48 грн., що не заперечується податковим органом в акті перевірки. Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено до податкового кредиту відповідного періоду, відображених у ЄРПН, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ на загальну суму 539432,48 грн., у т.ч. січень 2016 року у розмірі 40653,38 грн., за лютий 2016 року у розмірі 70584,77 грн., за березень 2016 року у розмірі 102216,54 грн., за квітень 2016 року у розмірі 109942,25 грн., за травень 2016 року у розмірі 65697,15 грн., за червень 2016 року у розмірі 34227,17 грн., за липень 2016 року у розмірі 116111,28 грн..

ТОВ «БЛАУКАТ» до перевірки були надані видаткові накладні, які були отримані від ТОВ «Компані «Плазма» на загальну суму 3236594,88 грн., у т.ч. ПДВ 539432,48 грн., що не заперечується податковим органом та підтверджується актом перевірки.

Сплата по Договору за періоди січень-липень ТОВ «Блаукат» було здійснено безготівкове з розрахункового рахунку на загальну суму 3380000,00 грн., що підтверджується матеріалами справи платіжними дорученнями. ( т. 1 а.с.70-87).

ТОВ «БЛАУКАТ» до перевірки було надано товарно-транспортні накладні (надалі за текстом ТТН) щодо перевезення товару від ТОВ «Компані «Плазма», в яких пункт навантаження вказаний: м. Харків, вул. Текстильна, 66 до пункту розвантаження: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 56, що не заперечується податковим органом в акті перевірки та підтверджується матеріалами справи.

Щодо посилань податкового органу в акті перевірки, щодо аналізу придбання та доставки товару ТОВ «БЛАУКАТ» від ТОВ «Компані «Плазма» яке викликає сумнів у податкового органу з підстав здійснення перевезення такого великого обсягу товару легковим автомобілем вантажопід`ємністю 750 кг., яке не знайшло свого підтвердження в ході судового засідання та спростовується матеріалами справи, судом встановлено наступне.

Між ТОВ «БЛАУКАТ» (Замовник) та ТОВ «Нова Пошта» (Виконавець) 30.09.2011 року був укладений договір № 15731 про надання транспортно-експедиторських послуг, згідно з яким предмет договору п.1.1, п.1.2 виконавець надає транспортно-експедиторських послуги Замовнику, відповідно до його замовлення та ТТН на умовах, що вказані у цьому договорі та за надані послуги Замовник сплачує Виконавцю винагороду, згідно діючих у Виконавця тарифів та додатково 0,5% комісійних від розміру оголошеної вартості вантажу. Обовязком виконавця в п.2.1 є своєчасно доставити вантаж, згідно з ТТН Замовника та умовами зазначеного договору. Строк дії договору встановлюється з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2012 року. ( т.1, а.с. 143-144).

Також, між ТОВ «БЛАУКАТ» (Клієнт) та ТОВ «Транспортна компанія «САТ» (Перевізник) було укладено договір перевезення вантажів № 1977Н від 02.01.2014 року, яким предметом зазначеного договору є п.1.1 клієнт надає для перевезення вантажі, а перевізник зобовязується здійснити їх перевезення автомобільним транспортом і надати інші послуги по перевезенню вантажів на території України. Пунктом 2.1 визначено умови перевезення яке здійснюється на підставі ТТН, належним чином оформленою за формою, встановленої Перевізником. Зазначений договір набув чинності з моменту його підписання та діяв до 31.12.2016 року. (т.1, а.с.141-142).

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України встановлено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 ПК України зазначено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб'єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 192.1.2 п. 192.1 ст. 192 ПК України зазначено, що якщо внаслідок такого перерахунку відбувається збільшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно збільшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок;

б) отримувач відповідно збільшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення перерахунку. Отримувач має право збільшити суму податкового кредиту лише після реєстрації постачальником в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.

Як встановлено пунктом 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6. ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

З огляду на пункт 201.8. статті 201 ПК України вбачається, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України зазначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Слід зазначити, що наявні у справі матеріали не містять жодних доказів наявності між позивачем та контрагентом позивача взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом в ході розгляду адміністративної справи не встановлено.

Відповідно до ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, надані позивачем, за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, наявності недоліків (дефектів форми, змісту або походження), які б згідно з частиною 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, спричинили втрату ними юридичного статусу первинних документів, податковим органом не доведено, а судом в ході розгляду адміністративної справи не встановлено.

Згідно діючого законодавства України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Виходячи з наведеного, порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом не впливають на права та обов'язки іншого платника податків. Такий висновок цілковито узгоджується з положенням ст. 61 Конституції України, згідно якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Частиною 1 статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до положень ч. 1,2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У той самий час згідно з частиною 1 статті 2 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини рішення є обов'язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини (надалі також ЄСПЛ). Так, в пункті 71 рішення у справі Булвес АД проти Болгарії ЄСПЛ дійшов такого висновку: ... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності.

Вищенаведений висновок ЄСПЛ повторно підтвердив у рішенні по справі Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії. У пункті 23 даного рішення ЄСПЛ наголошує, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.

Європейський Суд з прав людини в пункті 38 рішення від 09 січня 2007 року у справі "Інтерсплав проти України" зазначив: коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі Федорченко та Лозенко проти України, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення позарозумними сумнівом. Так, наведені відповідачем аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентом, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статей 72-76 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин суд приходить до висновку, що можливі порушення податкового законодавства контрагентом позивача можуть тягти за собою індивідуальну відповідальність, та не можуть бути наслідком першочергового проведення перевірки ТОВ БЛАУКАТ, без зясування факту відповідності податкової інформації у рамках відповідної перевірки такого контрагента.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень не надав до суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його відзив, і не довів правомірності його дій щодо винесення податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 від 24.07.2017 року.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється на підставі ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛАУКАТ" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 24 липня 2017 року та № НОМЕР_2 від 24 липня 2017 року, прийняті Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області на підставі акту № 7096/20-40-14-11-11/36370717 від 10.07.2017 року про результати позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛАУКАТ" з питань дотримання вимог податкового законодавства України по взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю "Компані "Плазма" (податковий номер 36226451) за період з 01.01.2016 року по 31.07.2016 року та подальшої реалізації.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (, вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛАУКАТ" (61052, м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 56, ) судовий збір у сумі 16305 (шістнадцять тисяч триста п'ять) гривень 57 копійок.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно зі ст. 293 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 12.02.2018 року.

Суддя Супрун Ю.О.