Справа № 804/2669/17
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2017 р. Справа № 804/2669/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбасремонт" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Товариство з обмеженою відповідальністю "Кривбасремонт" звернулося до суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07 грудня 2016 року № НОМЕР_1.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідач за результатами проведеної документальної планової виїзної перевірки підприємства дійшов помилкового висновку про порушення останнім податкового законодавства та про заниження ним внаслідок цього сум податку на додану вартість, оскільки позивач правомірно включив до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість за податковими накладними, виписаними його контрагентом ТОВ Монолитід в ході здійснення реальних господарських операцій, а також правомірно сформував свої витрати за цими правочинами. Вказані правочини недійсними у судовому порядку не визнавались та є реальними, що посвідчується відповідними первинними документами, які були надані до перевірки, в той час як акт перевірки не містить фактів, які б спростовували підтвердження цими первинними документами відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між сторонами даного правочину. Крім того, позивач зазначив, що жодних зауважень щодо складання, відображення, наявності, легітимності податкових накладних та первинних документів з боку перевіряючих не було в ході перевірки та, відповідно, відсутні й в акті перевірки. Отже, висновки акта перевірки, що стали підставою для винесення контролюючим органом оскаржуваного рішення, є безпідставними, а податкове повідомлення-рішення від 07 грудня 2016 року № НОМЕР_1 протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Представник позивача надав клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.
Представник відповідача не заперечував на заявлене клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні. Також, представником відповідача надані письмові заперечення, в яких зазначено, що сума ПДВ в розмірі 1 900 166,64 грн. від вартості придбаних у ТОВ Монолитід послуг ТОВ Кривбасремонт безпідставно враховано до складу податкового кредиту за червень 2015 року, чим занижено податок на додану вартість за червень 2015 року на суму 1 900 167 грн. Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 07 грудня 2016 року № НОМЕР_1, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Кривбасремонт" збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у загальній сумі 2850251 грн. 00 коп., винесене правомірно та не підлягає скасуванню. У звязку з чим, просив суд відмовити у задоволенні позову.
Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адмінстративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на приписи ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за можливе здійснити судовий розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Підприємство перебуває на податковому обліку в Криворізькій північній обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (в т.ч. і як платник податку на додану вартість).
За результатами перевірки складено акт від 07.09.2016 року №484/04-36-14-03/36220109, у висновку якого зазначено про встановлення порушень:
-п.44.1 ,44.6 ст.44, п.198.1, 198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 p. № 2755-VI (із змінами і доповненнями), ст.1, п.2 ст.3, ст.4, п.6 ст.8, п. 1 та п. 2 статті 9 Закону України від 16.07.1999р. №996-ХГУ Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, пункту 2 „Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.95 за № 168/704, в результаті чого підприємством занижено суму податку на додану вартість на загальну суму 1900167 грн.
- п.п.164.2.2 п.164.2 ст.164, п.п.167.1 ст.167, п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755-VI в частині заниження податку з доходів фізичних осіб на суму 3431,00 грн.;
- ст.51 та абз. б) п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010р. (зі змінами та доповненнями), в наслідок не відображення виплат громадянам.
- п.п.164.2.2 п.164.2 ст.164, п.п.167.1 ст.167, п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового Кодексу України від 02.12.10 № 2755-VI в частині заниження податку з доходів фізичних осіб на суму 3431,00 грн.;
- ст.51 та абз. б) п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010р. (зі змінами та доповненнями), в наслідок не відображення виплат громадянам.
- п.1.2 п.161 прим.1 підр.10 р.ХХ, ст.168 Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) в частині заниження військового збору в сумі 303,00 грн.
У звязку з отриманням заперечень на акт документальної планової перевірки ТОВ "Кривбасремонт" від 07.09.2016 року №1871/11.00-12, Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області на підставі пп.78.1.5 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України та відповідно до наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 31.10.2016 року №1101 призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ Кривбасремонт з 07.11.2016 тривалістю 10 робочих днів з питань, що стали предметом оскарження результатів документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого закконодавства за період з 01.01.2015 р. по 31.03.2016 р. Наказом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 18.11.2016 року №1219 термін проведення даної перевірки було продовжено на 5 робочих днів. Дата завершення перевірки - 25.11.2016 року.
За результатами проведення даної перевірки складено акт від 02 грудня 2016 року № 668/04-36-14-03/36220109, у висновку якого зазначено, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ Кривбасремонт з питань, що стали предметом оскарження результатів планової перевірки в частині встановлення порушень залишено без змін, а саме перевіркою ТОВ Кривбасремонт встановлені порушення:
- п.44.1 ,44.6 ст.44, пп. а п.198.1 та абзаців першого і другого пп. 198.3 ст. 198, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, ст.1, п.2 ст. 3, ст.4, п.6 ст.8, п. 1 та п. 2 статті 9 Закону України від 16.07.1999р. №996-ХІУ П бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, пункту 2 „Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юсти України 05.06.95 за №168/704 в частині заниження податку на додану вартість за червень 2015р на загальну суму 1 900 167 грн.
На підставі актів перевірки від 07.09.2016 року №484/04-36-14-03/36220109 та від 02 грудня 2016 року № 668/04-36-14-03/36220109 Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області винесене податкове повідомлення-рішення від 07 грудня 2016 року № НОМЕР_1, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Кривбасремонт" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у загальній сумі 2850251 грн. 00 коп., з яких: за податковими зобов'язаннями 1900167 грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 950084 грн. 00 коп.
Правомірність вищенаведеного податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області є предметом даної адміністративної справи. Розглядаючи позовні вимоги про визнання протиправним та скасування вищевказаного податкового повідомлення-рішення, суд зазначає наступне.
Висновки акта перевірки обґрунтовані тим, що в ході її проведення відповідачем встановлено наявність взаємовідносин позивача із сумнівним контрагентом, а саме: ТОВ Монолитід, внаслідок чого контролюючий орган дійшов до висновку щодо порушення позивачем вимог чинного законодавства, що призвело до заниження ТОВ Кривбасремонт податку на додану вартість.
А саме, відповідач в акті перевірки посилається на наступне:
Розрахунки між субєктами господарювання проведено шляхом видачі векселів на суму 11 401 000,00 грн.
В ході перевірки за результатами аналізу податкової інформації, яка міститься в податковій звітності та інформації з зовнішніх джерел встановлено, що у ТОВ Монолитід відсутні основні фонди, виробниче та торгівельне обладнання, транспортні засоби, складські та офісні приміщення, що ставить під сумнів здійснення підприємством господарської діяльності.
Згідно даних інформаційних баз встановлено розбіжності між даними податкового кредиту ТОВ Кривбасремонт та податкових зобовязань ТОВ Монолитід, які виникли внаслідок того, що ТОВ Монолитід не надано до контролюючого органу податкову звітність з ПДВ за червень 2015 року та не задекларовано податкові зобовязання за відповідний період.
В ході проведеного аналізу отриманих та виданих податкових накладних ТОВ Монолитід встановлено, що субєкт господарювання з обліковою кількістю 18 робітників в аналогічному періоді взаємовідносин з ТОВ Кривбасремонт (червень 2015) одночасно виконує ремонтні роботи, роботи з технічного обслуговування та огляду обладнання, рухомого складу, розробки ґрунту вручну, розкочування контактного дроту, ремонт електричних мереж, очищення колії від сміття, монтажу системи гучномовного сповіщення, капітальний ремонт електродвигуна та іншого спектру робіт, в різних регіонах України: в м.Києві, м.Кривий Ріг, м.Харкові, м.Кременчуг, м.Одеса.
Окрім цього, з одночасним виконанням 18 робітниками ТОВ Монолитід вищезазначених робіт (послуг) вони також здійснюють придбання та реалізацію товарів (інструменти, приладдя, оснащення, фототовари та інші.) в різних регіонах України, що фізично унеможливлює їх перебування на різних обєктах та здійснювати прийом- передачу товарів в м.Харкові, м.Одесі, м.Полтаві, м.Дніпропетровську, м.Києві, м.Кривий Ріг та інші.
Аналізом ланцюга походження наданих робіт (послуг) згідно даних єдиного реєстру податкових накладних, не встановлено придбання таких робіт (послуг) у інших контрагентів-постачальників.
Податкові накладні, виписані ТОВ Монолитід, включені до суми податкового кредиту, яка зазначена в податковій декларації з ПДВ за червень 2015 року та відповідає додатку 5 до даної декларації. До перевірки надано рахунки - фактури, надані ТОВ Монолитід для оплати робіт та послуг.
В бухгалтерському обліку ТОВ Кривбасремонт операції з придбання послуг у ТОВ Монолитід відображено наступними бухгалтерського записами:
Дт 15 Придбання (виготовлення) основних засобів на суму 1 095 000,00 грн.,
Дт 84 „Інші операційні витрати Кт 631 Розрахунки з вітчизняними постачальниками та підрядниками на суму 8405833,36 грн.,
Дт 644 „Податковий кредит з ПДВ Кт 631Розрахунки з вітчизняними постачальниками та підрядниками - 1 900 166,64 грн.
Перевіркою відображення витрат по даній операції в податковому обліку встановлено, що сума витрат 9500833,20 не відображено у складі витрат. Реєстр кореспонденції рахунків бухгалтерського обліку та показників витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування ТОВ "Кривбасремонт" за період з 01.01.2015 по 31.12.2015р.
Згідно інформаційних баз даних ДФС України та в ході аналізу податкової звітності ТОВ Монолнтід встановлено:
-місце обліку, як платника податків: 2659. ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС У м.Києві (на момент здійснення господарських операцій з ТОВ Кривбасремонт підприємство знаходилось на обліку в Криворізькій південній ОДПІ);
- основний вид діяльності - 46.90-неспеціалізована оптова торгівля;
- має стан 0.платник податків за основним місцем обліку;
- свідоцтво платника ПДВ від 01.03.2014 № 200161087 анульоване 22.09.2015 за ініціативою податкового органу;
- за 2 кв. 2015 року згідно поданого звіту за ф.1-ДФ виплачено доходи 18 особам;
- фінансовий звіт суб'єкта малого підприємництва подано за 2015 рік з нульовими показниками, у зв'язку з чим у підприємства відсутні основні засоби та оборотні активи;
- за 2015 рік підприємством подана Декларація з податку на прибуток з нульовими показниками, тобто підприємство доходів від реалізації товарів (робіт та послуг) не отримувало.
Проведеним аналізом податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН встановлено:
ТОВ Монолитід у червні 2015 р. придбано продовольчі товари (цукор, дріжджі, маргарин тощо), а реалізовано різноманітні ТМЦ, роботи та послуги (дизельне пальне, електроди, послуги з ремонту техніки, роботи з розробки вихідних текстів програмного забезпечення для технічної підтримки примірників програмного продукту Геоінформаційна система K-MINE", перевезення робітників по маршруту 95 кв - Інгулець та по об'єктам ПАТ "ІнГЗК" з ГЗМ виконавця, послуги механізмів з ГЗМ виконавця (екскаватор), капітальний ремонт АБК тощо). Робітники у кількості 18 осіб практично не могли виконувати вищевказані роботи (послуги) та одночасно здійснювати реалізацію ТМЦ. Зазначене свідчить про неможливість виконання оформлених господарських операцій з придбання та продажу ідентифікованих товарів та послуг.
Таким чином, в ході аналізу інформації з баз даних ДФС України зроблено висновок про неможливість здійснення ТОВ Монолитід господарської діяльності взагалі у визначенні п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Кодексу та частин першої і другої ст. 3 частини першої ст. 43 ГКУ у зв'язку з наступним:
1. відсутністю матеріально-технічної і технологічної можливості здійснення фінансово-господарської діяльності;
Отже, наведена вище інформація свідчить, що ТОВ Монолитід ніколи не здійснювало господарську діяльність та функціонувало лише для формування неправомірної податкової вигоди у Покупців.
Встановлено факти, що доводять нереальність господарських операцій між ТОВ Монолитід та ТОВ Кривбасремонт дозволяють зробити наступні висновки щодо складених для цілей оподаткування документів.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.99 № 996-ХГУ (із змінами та доповненнями) встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документи; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно зі статтею 42 Господарського Кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями), з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Відповідно до ст.1 Закону України Про підприємництво визначено, що підприємництво - це безпосередня самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отриманню прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб'єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до статті 3 Господарського Кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Водночас статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-ХГУ Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції чінній на момент виникнення спірних правовідносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Згідно пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
У відповідності до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України закріплено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Судом встановлено, що між ТОВ Кривбасремонт та ТОВ Монолитід було укладено договори оренди обладнання №№ 15, 16, 17, 18, 19 від 28.05.2015 року.
На виконання умов вищевказаних договорів оренди обладнання ТОВ Монолитід на адресу ТОВ Кривбасремонт було виписано наступні акти приймання виконаних робіт та податкові накладні:
- №456 від 26.06.2015 року, податкова накладна №456 від 26.06.2015 року;
- №464 від 26.06.2015 року, податкова накладна №464 від 26.06.2015 року;
- №465 від 26.06.2015 року, податкова накладна №465 від 26.06.2015 року;
- №466 від 26.06.2015 року, податкова накладна №466 від 26.06.2015 року;
- №467 від 26.06.2015 року, податкова накладна №467 від 26.06.2015 року;
- №468 від 26.06.2015 року, податкова накладна №468 від 26.06.2015 року;
- №899 від 26.06.2015 року, податкова накладна №899 від 26.06.2015 року;
- №900 від 26.06.2015 року, податкова накладна №900 від 26.06.2015 року;
- №901 від 26.06.2015 року, податкова накладна №901 від 26.06.2015 року;
- №902 від 26.06.2015 року, податкова накладна №902 від 26.06.2015 року;
- №903 від 26.06.2015 року, податкова накладна №903 від 26.06.2015 року;
- №1049 від 30.06.2015 року, податкова накладна №1049 від 30.06.2015 року;
- №1050 від 30.06.2015 року, податкова накладна №1050 від 30.06.2015 року;
- №1051 від 30.06.2015 року, податкова накладна №1051 від 30.06.2015 року;
- №1052 від 30.06.2015 року, податкова накладна №1052 від 30.06.2015 року;
- №1053 від 30.06.2015 року, податкова накладна №1053 від 30.06.2015 року.
Також, між ТОВ Кривбасремонт та ТОВ Монолитід було укладено агентський договір №15 від 05.04.2015 року.
На виконання умов даного договору ТОВ Монолитід на адресу ТОВ Кривбасремонт було виписано наступні акти приймання виконаних робіт та податкові накладні:
- № 498 від 26.06.2015 року, податкова накладна №498 від 26.06.2015 року.
Крім того, між ТОВ Кривбасремонт та ТОВ Монолитід було укладено договір наладки системи управління №13 від 25.05.2015 року.
На виконання умов цього договору ТОВ Монолитід на адресу ТОВ Кривбасремонт було виписано наступні акти приймання виконаних робіт та податкові накладні:
- №391 від 26.06.2015 року, податкова накладна №391 від 26.06.2015 року.
- №458 від 26.06.2015 року, податкова накладна №458 від 26.06.2015 року.
- №500 від 26.06.2015 року, податкова накладна №500 від 26.06.2015 року.
Також, між ТОВ Кривбасремонт та ТОВ Монолитід було укладено договір про надання послуг по прибиранню адміністративних приміщень №12 від 05.06.2015 року та договір про надання послуг по прибиранню адміністративних приміщень №14 від 29.05.2015 року.
На виконання умов договорів ТОВ Монолитід на адресу ТОВ Кривбасремонт було виписано наступні акти приймання виконаних робіт та податкові накладні:
- №390 від 26.06.2015 року, податкова накладна №390 від 26.06.2015 року.
- №454 від 26.06.2015 року, податкова накладна №454 від 26.06.2015 року.
- №455 від 26.06.2015 року, податкова накладна №455 від 25.06.2015 року.
- №496 від 26.06.2015 року, податкова накладна №496 від 26.06.2015 року.
- №497 від 26.06.2015 року, податкова накладна №497 від 26.06.2015 року.
Також, між ТОВ Кривбасремонт та ТОВ Монолитід було укладено договір про надання консультаційних послуг №16 від 10.06.2015 року.
На виконання умов даного договору ТОВ МОНОЛИТІД на адресу ТОВ Кривбасремонт було виписано наступні акти приймання виконаних робіт та податкові накладні:
- №457 від 26.06.2015 року, податкова накладна №457 від 26.06.2015 року.
- №499 від 26.06.2015 року, податкова накладна №499 від 26.06.2015 року.
Як вбачається з матеріалів справи, всі первинні документи були надані в ході преведення перевірки та описані в акті перевірки.
Розрахунки між ТОВ Кривбасремонт та ТОВ МОНОЛИТІД проводились у вексельній формі, про що також зазначено в акті перевірки.
Таким чином, усі необхідні первинні документи (складання яких є обовязковим та встановлені нормами Податкового кодексу України) були надані відповідачу під час проведення перевірки у повному обсязі, та описані відповідачем в акті перевірки, однак при прийняті висновків не враховані.
Дослідивши первинні документи, суд встановив, що останні складені відповідно до вимог частини 2 статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.
При цьому, всі податкові накладні, які були надані ТОВ Монолитід, зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, про що свідчить акт перевірки.
Пунктом 44.1. статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
У випадках, передбачених статтею 216 ЦК України податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному ст. 50 ПКУ.
Відповідно до п. 44.3 ст. 43 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у п. 44.1 ст.41, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.
Як вбачається з матеріалів справи, позиція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо не реальності/не здійснення господарських взаємовідносин позивача з контрагентом ТОВ Монолитід грунтується на тому, що до перевірки не було надано кошторисів, тимчасових перепусків, відсутністю трудових ресурсів, неможливістю встановити, які саме роботи виконувалися, не подачею податкової декларації ТОВ Монолитід, про що зазначено в акті перевірки.
В обґрунтування зазначених порушень перевіряючими в акті перевірки зазначено, що в ході перевірки неможливо встановити факт здійснення господарських операцій між ТОВ Кривбасремонт та ТОВ Монолитід у червні 2015 року, оскільки при оформленні договорів, актів, податкових накладних надані послуги не мають змістовної сутності. На думку перевіряючих відповідна первинна бухгалтерська та податкова документація складена формально, а відомості які в неї містяться недостовірні. Відповідно і податковий кредит підприємства по вказаним договорам на думку податкового органу є непідтвердженим.
Крім того, ТОВ Монолитід на думку відповідача не мало можливості надавати послуги ТОВ Кривбасремонт у червні 2015 року через маніпулювання податковою звітністю, незнаходженням за місцезнаходженням, відсутністю основних фондів та недостатністю трудових ресурсів, їхньою недостатньою професійною кваліфікацією, відсутністю спеціальних інструментів, а також види діяльності контрагента не відповідають видам робіт (послуг) наданим ТОВ Кривбасремонт.
Таким чином, зазначені порушення на думку податкового органу призвели до заниження ТОВ Кривбасремонт своїх податкових зобовязань з податку на додану вартість. Посилання податкового органу на інформацію з баз даних ДФС України по ТОВ Монолитід базуються на підставі аналізу баз даних ДПІ без наявності відповідних актів перевірок контрагента (з узгодженими податковими зобовязаннями).
Суд не погоджується з позицією відповідача щодо встановлення нереальності господарських операцій позивача з контрагентом ТОВ Монолитід, оскільки згідно пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Пунктом 36.5 даної статті встановлено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Висновки про порушення ТОВ Монолитід податкової дисципліни, не можуть бути підставою для обмеження права ТОВ Кривбасремонт на податковий кредит за умови реальності господарської операції. Податковим органом не надано доказів того, що ТОВ Кривбасремонт та ТОВ Монолитід діяли зі спільним умислом, що суперечить інтересам держави, з метою отримання матеріальних благ.
При цьому, судом встановлено, що на момент укладення угод та вчинення господарських операцій ТОВ Монолитід було зареєстроване як юридична особа та як платник податку на додану вартість, відтак перепон з приводу укладення, а також виконання будь-яких господарських договорів з ним, а надалі і включення до податкового кредиту витрат по сплаті податку за такими договорами у позивача не було.
Також суд вважає за необхідне зазначити, що якщо податковим органом встановлено нена лежне виконання контрагентом позивача своїх податкових обов'язків, відповідальність за таке невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку повинно нести саме це підприємство.
Отже, посилання на відсутність у ТОВ Монолитід основних фондів, кількості працівників, транспорту, тощо, як на підставу, що позивачем здійснювались господарські операції з метою отримання податкової вигоди, не може вважатись обґрунтованим.
Зазначені висновки узгоджуються із правовими позиціями Верховного Суду України при вирішенні спорів цієї категорії.
Така правова позиція висловлена в ухвалі Верховного Суду України від 01.07.2015 року у справі №822/5510/14 якою було відмовлено у допуску справи до перегляду Верховним судом України з підстав відсутності неоднакового застосування судом норм матеріального права.
При цьому Верховний суд в ухвалі від 01.07.2015 року зазначив: У справі, рішення в якій просить переглянути заявник, Вищий адміністративний суд України погодився із висновками суду першої та апеляційної інстанцій про те, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування валових витрат та податкового кредиту у зв'язку з придбанням товарів та робіт у випадку, коли останній має необхідні документальні підтвердження розміру таких витрат і податкового кредиту (рішення Верховного Суду України від 31.01.2011 року у справі № 21-47а10). Тому, порушення контрагентами позивача вимог податкового законодавства щодо відображення господарських операцій в податковому обліку та сплати податків спричиняє негативні наслідки саме для них, а не для позивача.
Така ж позиція, висловена в постанові від 31.01.2011 року у справі № 21-47а10, де Верховний суд України зазначив наступне: На думку суду, чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим субєктом господарювання, зокрема, тим, який не був постачальником товарів (послуг), на вартість яких нарахований ПДВ, що включений платником податку до податкового кредиту.
Так, у постановах Верховного Суду України від 9 вересня 2008 року у справі №21-500во08, від 1 червня 2010 року у справі №21-573во10 Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що якщо контрагент не виконав свого зобовязання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Крім того, рішення касаційного суду узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобовязань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.
Аналогічна позиція Європейського суду з прав людини викладена у рішенні від 09.01.2007 року у справі Інтерсплав проти України (заява № 803/02), в якому зокрема зазначено: На думку Суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.
Таким чином, як Верховний суд України, так і Європейський суд з прав людини неодноразово звертали увагу на те, що у разі, якщо платник податків є добросовісним платником податків, жодним чином не причетний до можливих зловживань його контрагентів та належним чином виконує свої законодавчо визначені обовязки із здійснення господарських операцій, їх документального оформлення та відображення в податковому та бухгалтерському обліку, то на такого платника податків не можуть бути покладені негативні наслідки невиконання його контрагентами своїх податкових або інших зобовязань.
Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Суд приходить висновку, що Податковим кодексом України передбачена індивідуальна відповідальність платників податків, тобто платник податків має відповідати виключно за допущені ним особисто порушення Податкового кодексу України. Платник податків не може нести відповідальність за діяння інших осіб (в тому числі його контрагентів), на податковий облік та звітність яких він не міг жодним чином впливати або контролювати їх діяльність. Відповідальність за порушення податкового законодавства контрагентами платника податків мають нести саме такі контрагенти, як особи, які допустили порушення у своїй діяльності.
Відповідно до листа ВАСУ від 02.06.2011р. №742/11/13-11, не є обовязковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобовязань недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій (ч.1 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні). Всі документи в повному обсязі були надані в ході проведення перевірки.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав усі підтверджуючі документи, що засвідчують факт виконання укладених договорів. Дослідивши первинні документи, суд встановив, що останні складені відповідно до вимог частини 2 статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.
Стосовно ненадання до перевірки кошторисів та тимчасових перепусків суд зазначає наступне.
Дані документи за своїм змістом не можуть доводити або спростовувати факт виконання робіт/отримання послуг, оскільки вони носять інформаційний характер, не є первинними документами для бухгалтерського та податкового обліку, не повязані з обчисленням та сплатою податків і зборів та взагалі можуть не зберігатися ТОВ Кривбасремонт протягом строків, встановлених п.44.3 ст.44 ПКУ.
Податковим кодексом України визначені первинні документи, на підставі яких формується податковий кредит та, відповідно, показники податкової звітності з ПДВ.
Підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту є податкова накладна, яка видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця (п.201.10 Податкового кодексу України).
Як встановлено судом, всі документи передбачені ст.44 ПКУ та на які поширюється дія п.44.6 Податкового кодексу України, були надані позивачем ГУ ДФС у Дніпропетровській області в повному обсязі в ході перевірки, а саме: договори, податкові накладні, акти виконаних робіт, рахунки-фактури, банківські платіжні документи і виписки, тощо, які підтверджують факт отримання підприємством поставлених/наданих робіт/послуг.
Отже, Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області зроблено неправомірний висновок про завищення позивачем податкового кредиту за період з 01.01.2015 р. по 31.03.2016 р. на суму 1900167,00 грн. в тому числі за червень 2015 р. - на суму 1900167,00 грн. на підставі неперевірених даних щодо наявності кримінального провадження.
При цьому, суд звертає увагу, що на момент проведення перевірок ТОВ Кривбасремонт, кримінальне провадження вже було закрито, тому висновки щодо наявності інформації, що ТОВ Монолитід ніколи не здійснювало господарську діяльність - є необгрунтованими та не підтверджуються жодними доказами.
За таких обставин, факт здійснення господарських операцій підтверджується позивачем належним чином оформленими первинними та розрахунковими документами, що згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1. статті 139 Податкового кодексу України свідчить про належне формування позивачем на підставі цих первинних документів валових витрат, а також відповідно до положень статті 198 Податкового кодексу України - податкового кредиту з податку на додану вартість.
Отже, виходячи з норм Податкового кодексу України та з урахуванням позиції вищих судових інстанцій можна дійти висновку про необґрунтованість висновків акту перевірки, які стали підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки такі висновки базуються виключно на недоліках в роботі контрагентів позивача, на яких позивач не може жодним чином впливати та не може відповідати за правильність оформлення їх діяльності та відображення її в податковому обліку таких контрагентів.
Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем при розгляді справи не було доведено правомірності оскаржуваного рішенння.
Відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправними та підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кривбасремонт" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 07 грудня 2016 року № НОМЕР_1, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Кривбасремонт" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у загальній сумі 2850251 грн. 00 коп., з яких: за податковими зобов'язаннями 1900167 грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 950084 грн. 00 коп.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1