Справа № 158/1343/17
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/7923/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання Гром І.І.

позивач: не зявився

відповідач: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Рожищенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Ківерцівського районного суду Волинської області від 14 червня 2017 року ( головуючий суддя Костюкевич О.К., м.Ківерці) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рожищенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання відмови протиправною та зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

30 травня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача Рожищенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області та просив визнати протиправною відмову Рожищенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо зарахування йому до страхового стажу періоди роботи з 05 травня 1975 року по 26 січня 1979 року та з 31 липня 1990 року по 20 квітня 1991 року та зобовязати відповідача зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 на посаді шофера відділу капітального будівництва Ківерцівського райсільгоспуправління період з 05 травня 1975 року по 26 січня 1979 року, та період роботи в «Кабріоль» з 31 липня 1990 року по 20 квітня 1991 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він звернувся до Рожищенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області із заявою про зарахування періодів роботи з 05.06.1975 року по 26.01.1979 року у відділі капітального будівництва Ківерцівського райсільгоспуправлінні, з 31.07.1990 року по 20.04.1991 року в кооперативі «Кабріоль» у страховий стаж, однак при перевірці представлених ним документів було виявлено, що у його трудовій книжці відсутні дата та наказ про прийняття на роботу у відділ капітального будівництва Ківерцівського райсільгоспуправління, а при прийнятті та звільненні з роботи в кооперативі «Кабріоль» відсутній підпис керівника та печатка, в звязку з чим відмовлено в зарахуванні до страхового стажу вищевказаних періодів роботи. Позивач зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Згідно з записів в трудовій книжці вбачається, що вони здійсненні послідовно та не містять будь-яких виправлень.

Постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 14 вересня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправною відмову Рожищенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо зарахування ОСОБА_1 у трудовий стаж роботу з 05 травня 1975 року по 26 січня 1979 року на посаді водія капітального будівництва Ківерцівського райсільгосуправління та період роботи в кооперативі «Кабріоль» з 31 липня 1990 року по 20 квітня 1991 року. Зобовязано Рожищенське обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області зарахувати до трудового стажу роботу ОСОБА_1 із 05 травня 1975 року по 26 січня 1979 року на посаді водія відділу капітального будівництва Ківерцівського райсільгоспуправління та період роботи в кооперативі «Кабріоль» з 31 липня 1990 року по 20 квітня 1991 року.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач Рожищенське обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області , вважає що дана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову Ківерцівського районного суду Волинської області від 14 вересня 2017 року та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зокрема зазначає, що ОСОБА_2 отримує пенсію по віку з 15 грудня 2013 року на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». В трудовій книжці позивача було встановлено невідповідність записів №10 ( відсутні відомості дата та номер наказу, на підставі яких ОСОБА_2Б був прийнятий на роботу у відділ капітального будівництва Ківерцівського рай сільгоспуправління), №24-25 ( немає печатки та підпису особи, що завірила записи в трудовій книжці за роботу позивача у кооперативі «Кабріоль»). Апелянт вважає, що заповнення записів №10, №24-25 трудової книжки позивача не відповідають Порядку ведення трудових книжок, що не дало можливості управлінню Пенсійного фонду України зарахувати періоди цієї роботи до трудового стажу. Позивач не представив жодного документа для підтвердження трудового стажу і відповідно вони не були дослідженні в суді. Не було опитано свідків, заявлених в адміністративному позові ОСОБА_1, які б знали заявника по спільній з ним роботі і мали відповідні документи за цей період.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1, заведеної 18.10.1970 року з 05.06.1975 року по 26.01.1979 року позивач працював на посаді водія у відділу капітального будівництва Ківерцівського райсільгосуправління (запис № 10-11) (а.с.8).

Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1, з 31.07.1990 року по 20.04.1991 року позивач працював у кооперативі «Кабріоль» (запис № 24-25) (а.с.11).

Листом № 3104/02-29 від 12.05.2017 року Рожищенське обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області відмовило ОСОБА_1 щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи з 05.06.1975 року по 26.01.1979 року у відділі капітального будівництва Ківерцівського райсільгоспуправлінні, з 31.07.1990 року по 20.04.1991 року в кооперативі «Кабріоль», оскільки при перевірці представлених документів було виявлено, що у трудовій книжці ОСОБА_1 відсутні дата та наказ про прийняття на роботу у відділ капітального будівництва Ківерцівського райсільгоспуправлінні, при прийнятті та звільненні з роботи в кооперативі «Кабріоль» відсутній підпис керівника та печатка (а.с.13).

Не погоджуючись із відмовою відповідача щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи з 05.06.1975 року по 26.01.1979 року у відділі капітального будівництва Ківерцівського рай сільгоспуправлінні та з 31.07.1990 року по 20.04.1991 року в кооперативі «Кабріоль», позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у трудовій книжці ОСОБА_1 записи щодо відомостей про роботу здійсненні послідовно, не містять неточностей чи виправлень та не викликають сумнівів у їх достовірності, а тому суд прийшов до висновку про задоволення даного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не повязаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у звязку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» - страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог нього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку» визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містить відомості про періоди роботи.

З наданої трудової книжки вбачається, що позивач дійсно працював на посаді шофера відділу капітального будівництва Ківерцівського райсільгоспуправління період з 05 травня 1975 року по 26 січня 1979 року, та період роботи в «Кабріоль» з 31 липня 1990 року по 20 квітня 1991 року. Записи щодо відомостей про роботу здійсненні послідовно, не містять неточностей чи виправлень та не викликають сумнівів у їх достовірності.

Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки № 58», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трго проти Хорватії».

Враховуючи, що ведення трудових книжок покладається на роботодавця, відмова про неврахування до страхового стажу позивача періоду роботи на посаді шофера відділу капітального будівництва Ківерцівського райсільгоспуправління період з 05 травня 1975 року по 26 січня 1979 року та період роботи в «Кабріоль» з 31 липня 1990 року по 20 квітня 1991 року, оскільки записи трудової книжки не відповідають Порядку ведення трудових книжок є протиправною.

З огляду на вищевикладені норми, апеляційний суд вважає, що документи, які надав позивач відповідачу, дають підстави для зарахування спірного періоду до трудового стажу.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись, ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 243 ст.ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст.ст. 322, 325, 329 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Рожищенського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області залишити без задоволення, а постанову Ківерцівського районного суду Волинської області від 14 червня 2017 року у справі № 158/1343/17 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повне судове рішення складено 08.02.2018 року.