Справа № 820/6693/17
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

09 лютого 2018 р. № 820/6693/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання нечинною відмови та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1Д.) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в якому просив суд:

- визнати нечниною відмову ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту земле відводу для отримання у власність орної земельної ділянки площею 2.0 га для особистого селянського господарства прийнятому Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області в вигляді листа "Про розгляд заяви" від 19.12.2017 №0-30967/0/6-25986/0/21-17;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області задовольнити клопотання від 21 листопада 2017р. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність орної земельної ділянки за межами населеного пункту площею 2.0 га для ведення особистого селянського господарства на території Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області і відповідності до поданого графічного матеріалу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після повторного звернення до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою орієнтованою площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства в порядку безоплатної приватизації земельної ділянки, позивачу, в листі від 19.12.2017р. № 0-30967/0/6-25986/0/21-17 фактично було відмовлено у зазначеному, оскільки дана земельна ділянка планується Головним управлінням для включення до переліку земельних ділянок, які виставлені на земельні торги.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження разом з інформацією про процесуальні права та обовязки була надіслана відповідачу та отримано 06.02.2018 року.

Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що положеннями Земельного кодексу України прямо передбачено, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів. А тому, при прийняті оскаржуваного рішення, Головне управління Держгеокадастру в Харківській області діяло в порядку, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією України, Земельним кодексом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими на їх виконання, а також в межах строків, визначених ст. 118 ЗК, а отже підстави для визнання неправомірним такого рішення відсутні.

До суду надійшли відповідь на відзив від позивача, в якій він підтримав свою правову позицію.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Так, з огляду на те, що згідно положень ст. ст. 12, 257 КАС України передбачено, що даний спір віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Відповідно до ч. 5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи положення ч. 11 ст. 126 КАС, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області з повторною заявою від 21.11.2017 року про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться біля південної частини села Новоселівка, Нововодолазького району Харківської області за межами населеного пункту для подальшої передачі у власність (а.с. 8, 9).

У заяві зазначено, що вказана земельна ділянка необхідна позивачу для ведення особистого селянського господарства. До заяви було додано необхідний пакет документів.

Головним управлінням Держгеокадастру в Харківській області повідомлено ОСОБА_1 листом 19.12.2017р. № 0-30967/0/6-25986/0/21-17 про те, що земельна ділянка, яка зазначена у доданих до заяви графічних матеріалах, на даний час планується Головним управлінням для включення до переліку земельних ділянок, які виставлені на земельні торги, тому, на думку відповідача, відповідно до частини 3 статті 136 Земельного кодексу України земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів (а.с. 10).

Крім того, у своєму листі відповідач також зазначив, що у випадку надання дозволу може виникнути ситуація, коли після розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки через законодавчі обмеження позивач буде позбавлений можливості безпосередньо отримати у власність бажану земельну ділянку, та його очікування та затрати будуть невиправданими через що, до моменту вирішення питання щодо включення зазначеної земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги Головне управління відмовило у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

По суті позовних вимог суд зазначає, наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 та п. "а" ч. 3 ст. 22 ЗК України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

За приписами абз.1 ч.1 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.2 ст.116 ЗК України).

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом ( ч.3 ст.116 ЗК України).

Згідно з ч.1 ст. 117 ЗК України, передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею ( ч.6 ст.118 ЗК України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку ( ч.7 ст.118 ЗК України).

Отже, законом унормовано виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Оскільки, така підстава, як планування Головним управлінням для включення до переліку земельних ділянок, які виставлені на земельні торги, що наведена у листі відповідача від 19.12.2017 р. № 0-30967/0/6-25986/0/21-17 року не передбачена у Земельному Кодексі України, то зазначена у ньому відмова є протиправною.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, відмовляючи у клопотанні позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, порушив приписи ст.118 ЗК України, якою визначено виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні зазначеного дозволу, а отже, суд приходить до висновку, що відповідач в порушення ч. 2 ст. 2 КАС України діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Щодо позовних вимог щодо зобов'язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може прийняти рішення про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій, визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії, встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень, прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю тощо.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб'єктом владних повноважень - відповідачем.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Крім того, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення ( Постанова Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі 826/4418/14).

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до положень, закріплених частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що наведені відповідачем підстави відмови позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо вказаної ділянки, суперечать приписам Земельного кодексу України, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та, з метою належного відновлення останніх, задовольняє позовну заяву шляхом визнання незаконною відмови Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1, згідно заяви від 21.11.2017р., що знаходиться біля південної частини села Новоселівка Нововодолазького району Харківської області орієнтованою площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яку викладено в листі від 19.12.2017р. № 0-30967/0/6-25986/0/21-17 року та зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Харківській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої біля південної частини села Новоселівка Нововодолазького району Харківської області орієнтованою площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання нечинною відмови та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати незаконною відмову Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (61022, майдан Свободи, 5, Держпром, 1 підїзд, 6, 7 поверх, м. Харків, ) у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 (63209, вул. Тімірязева, 9, с. Новоселівка, Нововодолазького району Харківської області), згідно заяви від 21.11.2017р., що знаходиться біля південної частини села Новоселівка Нововодолазького району Харківської області орієнтованою площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яку викладено в листі від 19.12.2017р. № 0-30967/0/6-25986/0/21-17 року.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області (61022, майдан Свободи, 5, Держпром, 1 підїзд, 6, 7 поверх, м. Харків, ) надати ОСОБА_1 (63209, вул. Тімірязева, 9, с. Новоселівка, Нововодолазького району Харківської області) дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої біля південної частини села Новоселівка Нововодолазького району Харківської області орієнтованою площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (63209, вул. Тімірязева, 9, с. Новоселівка, Нововодолазького району Харківської області) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (61022, майдан Свободи, 5, Держпром, 1 підїзд, 6, 7 поверх, м. Харків, ) сплачений судовий збір у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення .

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 09 лютого 2018 року.

Суддя Бадюков Ю.В.