Справа № 826/8010/17
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2018-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 січня 2018 року 15 год. 10 хв. № 826/8010/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., при секретарі судового засідання Багрій М.В., за участі представника позивача - Пахомова Ю.О., свідка - ОСОБА_2, розглянувши в відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Галс-К ЛТД"

до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

про визнання протиправним та скасування рішень

На підставі ч. 1 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 25 січня 2018 року проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Галс-К ЛТД" (далі по тексту - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просить суд скасувати податкову вимогу (форма «Ю») Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № 17995-17 від 11.05.2017 року повністю, а також визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про опис майна у податкову заставу від 11.05.2017 року № 17995-17.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2017 року за клопотанням позивача Овруцьку районну раду було залучено в якості другого відповідача.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачем було своєчасно подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2015 рік - 28.02.2016, реєстраційний номер НОМЕР_1, однак було допущено помилку: не відображено у декларації і не подано додаток ЗП «зменшення нарахованої суми податку», оскільки позивачем було нараховано і сплачено авансовий внесок з податку нам прибуток.

02.03.2016 була подана уточнююча податкова декларація з податку на прибуток за 2015 рік (реєстраційний номер НОМЕР_2). 14.03.2016 представник відповідача зателефонував позивачу і зазначив про необхідність заповнення ще рядка 27, у зв'язку з чим позивач у цей же день подав ще одну уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток за 2015 рік (реєстраційний номер НОМЕР_3). Однак 17.03.2016 представник відповідача повідомив про необхідність подати уточнюючу декларацію з відображенням всієї суми зменшення податкового зобов'язання у рядку 27, і позивач у цей же день подав відповідну уточнюючу декларацію (реєстраційний номер НОМЕР_4). Також 26.09.2016 позивачем з метою виправлення механічних помилок подавалися уточнюючі податкові декларації з податку на прибуток за 2015 рік (реєстраційні номери НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8), в результаті чого зменшення нарахованої суми податку у рядку 16 склало 2 136 230,00 грн., а податок на прибуток за звітний податковий період у рядку 17 склав 2 018 508,00 грн.

Враховуючи те, що станом на 01.01.2015 позивач мав переплату по податку на прибуток в сумі 118 275,92 грн, а також з 24.03.2015 по 23.12.2015 позивачем сплачено авансові платежі на загальну суму 2 136 230,00 грн., станом на 01.01.2016 у позивача була переплата по податку на прибуток у сумі 2 254 505,92 грн. Згідно з уточнюючою податковою декларацією на прибуток за 2015 рік, поданою 02.03.2016, задекларований податок на прибуток в сумі 2 018 508,00 грн. був зарахований позивачем за рахунок переплати авансових платежів, а задекларований податок на прибуток за І квартал 2016 року у сумі 245 357,00 грн. також був частково зарахований за рахунок переплати, а частково сплачений у сумі 9 360,00 грн. В підтвердження відсутності претензій у ДПІ у Печерському районі м. Києва до позивача був складений акт звірки від 16.06.2016 № 6417-07, згідно з яким позитивне сальдо за даними ДПІ та позивача склало 0,92 грн.

Також позивач, посилаючись на п. 31 підрозділу 10 розділу Перехідних положень Податкового кодексу України, вважає, що ним не допущено порушень щодо неправильного заповнення податкових декларацій та обчислення податку на прибуток підприємств. Отже, податкова вимога № 17995-17 від 11.05.2017 та рішення про опис майна у податкову заставу № 17995-17 від 11.05.2017 є протиправними і підлягають скасуванню.

Відповідач у запереченні на адміністративний позов просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки за даними інформаційно-телекомунікаційної системи контролюючого органу станом на 10.05.2017 у позивача наявна сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями у розмірі 117 721,08 грн. Відповідно до Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 № 610, податкові вимоги формуються автоматично. У зв'язку з наявністю у позивача в інтегрованих картках платника податків АІС «Податковий блок» станом на 11.05.2017 податкового боргу з податку на прибуток приватних підприємств та з податку на нерухоме майно, відповідачем сформовано і надіслано податкову вимогу № 17995-17 від 11.05.2017. При цьому, податковий борг з податку на прибуток приватних підприємств виник у зв'язку з відображенням в ІКП 26.09.2016 наступних уточнюючих декларацій:

- реєстраційний номер -позивачем самостійно нараховано суму 117 772,00 грн.;

- реєстраційний номер -позивачем самостійно нараховано суму 117 772,00 грн.;

- реєстраційний номер -позивачем самостійно зменшено нарахування у сумі 117 772,00 грн.;

- реєстраційний номер -позивачем самостійно зменшено нарахування у сумі 50,00 грн.

Також відповідач зазначає, що рішення про опис майна у податкову заставу №17995-17 від 11.05.2017 прийняте відповідно до ст. 89 розділу ІІ Податкового кодексу України у зв'язку з несплатою в установлений строк податкового зобов'язання, визначеного у податковій вимозі № 17995-17 від 11.05.2017, внаслідок чого виникає податковий борг і право податкової застави на активи платника податків. Отже відповідач вважає оскаржувані податкову вимогу № 17995-17 від 11.05.2017 та рішення про опис майна у податкову заставу №17995-17 від 11.05.2017 правомірними та законними.

У судовому засіданні 25 січня 2018 року позивачем заявлене клопотання про виклик свідка, яке було задоволено судом, і свідком, ОСОБА_2, який є головним бухгалтером позивача, були надані показання щодо обставин справи.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.02.2016 позивачем було подано до ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.Києві податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2015 рік (реєстраційний номер НОМЕР_1), де позивачем задекларовано суму податку на прибуток за звітний (податковий) період у розмірі 2 018 508,00 грн.

З метою виправлення помилки у поданій 28.02.2016 податковій декларації з податку на прибуток підприємств за 2015 рік щодо не відображення у рядку 16 ЗП зменшення нарахованої суми податку, позивач 02.03.2016 подав уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2015 рік (реєстраційний номер НОМЕР_2), в якій у рядку 16 ЗП зазначив суму 2 136 230,00 грн., а також надав додаток ЗП до рядка 16ЗП - Зменшення нарахованої суми податку з зазначенням суми 2 136 230,00 грн., яка є нарахованим авансовим внеском з податку на прибуток відповідно до п.57.1 ст.57 глави 4 розділу ІІ та п. 9 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України. Також був задекларований податок на прибуток за звітний (податковий) період у розмірі -117 722,00 грн.

Допитаний як свідок ОСОБА_2 підтвердив, що 14.03.2016 телефонував представник відповідача, який зазначив про необхідність заповнення ще рядка 27 при поданні уточнюючої податкової декларації, у зв'язку з чим позивач 14.03.2016 подав ще одну уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток за 2015 рік (реєстраційний номер НОМЕР_3) з зазначенням суми -117 722,00 грн у рядку 27 «Збільшення (зменшення) податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду, що уточнюється». Однак 17.03.2016 представник відповідача у телефонному режимі знову повідомив про необхідність подати уточнюючу податкову декларацію з відображенням всієї суми зменшення податкового зобов'язання у рядку 27, і позивач 17.03.2016 подав відповідну уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток за 2015 рік (реєстраційний номер НОМЕР_4) з зазначенням суми -2 136 230,00 грн у рядку 27 уточнюючої податкової декларації.

Як вбачається з матеріалів справи і пояснює сам позивач, 26.09.2016 позивачем з метою виправлення механічних помилок в уточнюючій податковій декларації з податку на прибуток за 2015 рік (реєстраційний номер НОМЕР_3) подавалися уточнюючі податкові декларації з податку на прибуток за 2015 рік: реєстраційний номер НОМЕР_5 - з зазначенням у рядку 27 суми 117 772,00 грн., реєстраційний номер НОМЕР_8 - з зазначенням у рядку 27 суми -50,00грн.

Також 26.09.2016 позивачем при поданні уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток за 2015 рік (реєстраційний номер НОМЕР_6) було допущено помилку при заповненні рядка 27 уточнюючої податкової декларації - зазначено суму 117 772,00 грн., у зв'язку з чим позивач уточнюючою податковою декларацією з податку на прибуток за 2015 рік (реєстраційний номер НОМЕР_7) зазначив у рядку 27 уточнюючої податкової декларації суму -117 772,00 грн.

Згідно з інтегрованими картками позивача як платника податків, наданими відповідачем, станом на 31.12.2016 у позивача рахується недоїмка з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 117 721,08 грн., у зв'язку з чим відповідачем винесено податкову вимогу від 11.05.2017 №17995-17 про сплату позивачем податкового боргу з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 117 721,08 грн., а також рішення про опис майна у податкову заставу від 11.05.2017 №17995-17.

Як встановлено судом, позивачем з 24.03.2015 по 23.12.2015 сплачувалися авансові платежі з податку на прибуток на загальну суму 2 136 242,60 грн. (позивачем зазначено меншу суму - 2 136 230,00 грн., ця ж сума задекларована у рядку 16 ЗП в уточнюючій податковій декларації на податок на прибуток підприємств за 2015 рік, поданій 02.03.2016), що підтверджується банківськими виписками по особовим рахункам позивача.

Враховуючи те, що сума податку на прибуток підприємств у 2015 році, задекларована позивачем, склала 2 018 508,00 грн. (рядок 06 податкової декларації), а сума зменшення нарахованої суми податку, яка складається з суми нарахованого авансового внеску з податку на прибуток, зазначена позивачем у розмірі 2 136 230,00 грн. (рядок 16ЗП податкової декларації), і документально підтверджена позивачем в процесі розгляду даного спору, суд дійшов висновку, що позивачем обґрунтовано задекларовано податок на прибуток за звітний (податковий) період - 2015 рік у розмірі -117 722,00 грн.

При цьому, відсутність у позивача заборгованості з податку на прибуток приватних підприємств станом на 01.01.2016 та станом на 16.06.2016 також підтверджується актом № 6417-07 від 16.06.2016, складеним між ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві та ТОВ «Галс-К ЛТД», згідно з яким за результатами звірення розрахунків позивача за період з 01.01.2016 до 16.06.2016 позитивне сальдо розрахунків станом на 16.06.2016 склало 0,92грн.

Щодо неодноразового подання позивачем уточнюючих податкових декларацій з податку на прибуток підприємств за 2015 рік, суд зазначає, що у зв'язку з внесенням до Податкового кодексу України змін Законом України від 24.12.2015 № 909-VІІІ, зокрема щодо порядку обчислення та сплати податку на прибуток підприємств, у цей перехідний період не було офіційних роз'яснень стосовно того, як правильно заповнювати податкову декларацію на прибуток підприємств, а позивач як платник податку виконував суперечливі рекомендації представника відповідача при заповненні податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2015 рік. Зазначені обставини були підтверджені головним бухгалтером позивача ОСОБА_4, допитаним у якості свідка.

Відповідно до пункту 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Згідно з пунктом 31 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України за наслідками діяльності у 2015 році штрафні (фінансові) санкції до платників податку на прибуток підприємств за порушення порядку обчислення, правильності заповнення податкових декларацій з податку на прибуток підприємств та повноти його сплати не застосовуються.

Порядок обчислення та сплати податку на прибуток підприємств регулюється положеннями статті 137 Податкового кодексу України. Відповідно до пунктів 137.1, 137.4 статті 137 Податкового кодексу України (в редакції Закону України від 24.12.2015 № 909-VІІІ) податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу. Податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком. Податковий (звітний) період починається з першого календарного дня податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) періоду, крім виробників сільськогосподарської продукції, визначеної статтею 209 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У підрозділі 4 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено особливості справляння податку на прибуток підприємств. Зокрема, згідно з пунктом 9 цього підрозділу встановлено, що у січні - грудні 2015 року платники зобов'язані сплачувати щомісячні авансові внески з податку на прибуток підприємств відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року. Починаючи з 1 січня 2016 року щомісячні авансові внески з податку на прибуток підприємств не сплачуються.

Зважаючи на те, що позивачем документально підтверджено наявність переплати з податку на прибуток підприємств за 2015 рік у сумі 117 722,00 грн. за рахунок авансових платежів, сплачених позивачем протягом 2015 року відповідно до пункту 9 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України, а також враховуючи акт звірки розрахунків від 16.06.2016 №6417-07 щодо відсутності у позивача заборгованості з податку на прибуток підприємств, вбачається, що дані інтегрованих карток платника податків, наданих відповідачем, щодо наявності у позивача заборгованості з податку на прибуток підприємств за 2015 рік у сумі 117 721,08 грн. не відповідають дійсності.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (абз. 2 пункту 59.3 статті 59 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 89.1.1 пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником.

Разом з тим, відповідачем в процесі розгляду справи не було доведено наявність у позивача податкового боргу з податку на прибуток підприємств за 2015 рік, що стало підставою для прийняття відповідачем податкової вимоги від 11.05.2017 №17995-17 і рішення від 11.05.2017 №17995-17 про опис майна позивача у податкову заставу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, показання свідка, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що податкова вимога від 11.05.2017 №17995-17 та рішення про опис майна у податкову заставу від 11.05.2017 №17995-17 є протиправними і підлягають скасуванню.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у зв'язку із задоволенням позову підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Керуючись статями 241, 242, 243, 244, 245, 246, 255, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу (форма «Ю») Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № 17995-17 від 11.05.2017 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про опис майна у податкову заставу від 11.05.2017 року №17995-17.

Стягнути на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Галс-К ЛТД" судові витрати у розмірі 1 765,82 (одна тисяча сімсот шістдесят п'ять гривень 82 коп.) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 08.02.2018

Суддя Н.Г. Вєкуа