Справа № 826/4176/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 лютого 2018 року № 826/4176/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І. розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Верховного суду України про визнання протиправним дій, зобов'язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Верховного суду України про визнання протиправним дій щодо відмови у нарахування та виплаті одноразової вихідної допомоги судді у відставці; зобов'язання виплатити вихідну одноразову допомогу за 35 років роботи суддею на підставі ст.. 126 Конституції України та в порядку ст.. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-ХІІ.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що скасування гарантованої виплати, вихідної допомоги, на думку позивача, є обмеженням його соціальних гарантій, передбачених Конституцією України та законами України, оскільки зміст та обсяг досягнутого суддями рівня матеріального забезпечення не може бути звужено або скасовано шляхом внесення змін до чинного законодавства.

Відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, з яких вбачається, що позивачу відмовлено у виплаті вихідної допомоги у розмірі місячного заробітку за останньою посадою за 35 повних років роботи суддею, у зв'язку із втратою чинності Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-ХІІ, станом на час звільнення позивача.

В судовому засіданні за згодою сторін відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час вчинення процесуальної дії) ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Верховної Ради України від 12.11.2015 ОСОБА_1 звільнений з посади судді Верховного суду України у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Наказом Голови Верховного суду України від 16.11.2015 №1040-к ОСОБА_1 виключений зі складу суддів Верховного суду з 18.12.2015.В подальшому, позивачем подано до Верховного суду України заяву про виплату йому вихідну одноразову допомогу за 35 років роботи суддею на підставі ст.. 126 Конституції України та в порядку ст.. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-ХІІ.

Листом від 28.02.2017 №202-631/0/8-17 Верховним судом України повідомлено позивача про відсутність підстав для виплати вихідної одноразової допомоги за 35 років роботи суддею на підставі ст.. 126 Конституції України та в порядку ст.. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-ХІІ, оскільки станом на час звільнення позивача, вказана норма Закону втратила чинність, у зв'язку з прийняттям нового Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-УІ «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-УІ), крім статей 43 та 44, які втратили чинність із 1 січня 2011 року.

Положенням п. 14 ст. 92 Конституції України визначено, що судоустрій, судочинство і статус суддів визначаються виключно законами України.

Відповідно до п.9 ч.5 ст.126 Конституції України суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі подання суддею заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Згідно із частинами першою та третьою статті 43 Закону № 2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень. Судді, який пішов у відставку, виплачується вихідна допомога без сплати податку у розмірі місячного заробітку за останньою посадою за кожен повний рік роботи на посаді судді, але не менше шестимісячного заробітку.

Таким чином, цими нормами закону було прямо визначено, що право на вихідну допомогу має лише суддя, який пішов у відставку, тобто реалізував власне право на відставку.

Закон № 2862-ХІІ утратив чинність, у зв'язку з прийняттям Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-УІ «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-УІ), крім статей 43 та 44, які втратили чинність із 1 січня 2011 року.

Положеннями частини першої статті 136 нового Закону № 2453-VI було встановлено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога в розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою. Проте позивач не реалізував і це право протягом дії згаданої статті Закону № 2453-УІ.

Однак вказану норму було виключено на пп. 1 п. 28 Закону України від 27.03.2014 № 1166-VII, який набрав чинності 01.04.2014.

Крім того, Законом України від 12.02.2015 №192-VIIІ «Про забезпечення права на справедливий суд» було викладено у новій редакції Закон «Про судоустрій і статус суддів», нормами якого виплату вихідної допомоги судді при виході у відставку не передбачено.

У подальшому Головою Верховного суду України внесено на розгляд Пленуму Суду подання про прийняття рішення стосовно звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо конституційності підпункту 1 пункту 28 Закону № 1166-УІІ. Проте, Постановою Пленуму Суду від 25 грудня 2015 року № 24 відмовлено у зверненні до Конституційного Суду України з конституційним поданням для вирішення питання стосовно відповідності Конституції України (конституційності) підпункту 1 пункту 28 Закону № 1166-УІІ.

Пленум Верховного Суду України дійшов висновку про відсутність обґрунтованих підстав для звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням стосовно відповідності Конституції України (конституційності) підпункту 1 пункту 28 Закону № 1166-УІІ з огляду, зокрема, на те, що питання щодо вихідної допомоги судді було предметом розгляду Конституційного Суду України (Рішення від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013).

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 19 листопада З року № 10-рп/2013 у справі за конституційним поданням Верховного суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статей 103, 109, 131, 132, 135, 136, 137, підпункту 1 пункту 2 розділу XII «кінцеві положення», абзацу четвертого пункту 3, абзацу четвертого пункту 5 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Суд встановив, що за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов'язків. Вихідна допомога не належить до основних конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, зв'язку з цим парламент повноважний установлювати вихідну визначати її розмір. Кошти, які отримують судді як вихідну одним із видів їхнього доходу, а тому законодавець може розглядати їх як об'єкт оподаткування, що узгоджується з вимогами частини ті 67 Основного Закону України (абзац шостий пункту 3.2 мотивувальної частини Рішення).

Статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 зазначено, що загальновизнаним принципом права закони та ніші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи, що станом на час звільнення позивача, виплата вихідної допомоги судді при виході у відставку нормами чинного законодавства не передбачено, отже відмова відповідача виплатити позивачу вихідну одноразову допомогу за 35 років роботи суддею на підставі ст.. 126 Конституції України та в порядку ст.. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-ХІІ відповідає згадуваним нормам законодавства, отже позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.І. Келеберда