Справа № 826/12221/16
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 лютого 2018 року №826/12221/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" Волкова Олександра Юрійовича про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшов позов ОСОБА_1, (далі - позивач), до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" Волкова Олександра Юрійовича, (далі - відповідач), про зобов'язання відповідача розглянути звернення позивача від 15.06.2016 р. суті та надати належну відповідь на нього (конкретно на кожне питання окремо) відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва (суддя Іщук І.О.) від 12 вересня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі.

У подальшому, у зв'язку із припиненням повноважень судді Іщука І.О. щодо здійснення правосуддя, у провадженні якого перебувала справа та ним не розглянута по суті, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для її подальшого розгляду і вирішення визначено суддю Шрамко Ю.Т., у зв'язку з чим ухвалою суду від 26.04.2017 р. справу прийнято до провадження судді Шрамко Ю.Т.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем не було належним чином розглянуто звернення позивача та не було надано жодної відповіді на конкретні питання, зазначені у зверненні, оскільки надана відповідь є лише формальною "відпискою", оскільки містить цитування норм Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", які взагалі не стосуються жодного з питань у зверненні позивача.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки при розгляді звернення позивача діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 15.06.2016 р., яка згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримана відповідачем 21.06.2016 р., в якій просив: "Провести ретельну перевірку вищевказаних обставин та надати мені інформацію про те:

- де знаходяться мої гроші 179 000,00 грн.

- чому вони зникли з мого рахунку 11.08.2015;

- на якій правовій підставі, ким і як прийнято рішення про їх «обнуління» під назвою «Згортання балансу» 11.08.2015

- що означає ця операція «Згортання балансу»

- коли я вже отримаю лист-повідомлення з Фонду, зазначений у відповіді Фонду на запит народного депутата, з вказівкою суми та банку для отримання мною грошей

- включено чи ні мене до переліку вкладників банку - якщо так - дата та номер рішення, ЯКА СУММА, ЗНАЧИТЬСЯ ТАМ 179 000,00 грн. чи ні, якщо ні - дата та номер рішення та вказати чому не включено і на якій підставі

- включено чи ні мене до загального реєстру вкладників банку, що веде Фонд - якщо так - дата та номер рішення, ЯКА СУММА, ЗНАЧИТЬСЯ ТАМ 179 000,00 гри. чи ні, якщо ні - дата та номер рішення та вказати чому не включено і на якій підставі

- чому Уповноважена особа надає мені завідому недостовірну інформацію про нібито наявність кримінального провадження в той час коли воно вже було закрито чотири місяці тому назад до відправки такого листа

- чому наді мною знущається Фонд та уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку створюють всілякі перешкоди для неотримання мною належних мені коштів

- де увесь цей час знаходяться належні мені кошти і хто ними користується

- коли, де і як я отримаю належні мені кошти

- що ще треба зробити для нарешті отримання належних мені 179000,00 грн.

Відповідь вимагаю надати на КОЖНЕ ПИТАННЯ ОКРЕМО І КОНКРЕТНО.

Знущанню наді мною треба покласти край.

Негайно поверніть належні мені кошти і розберіться з причинами та особами, що надають мені недостовірну інформацію про неіснуючі (закриті) кримінальні провадження.».

Відповідач листом від 14.07.2016 р. №3897/12 "Щодо гарантованих сум виплат та кредиторських вимог" на лист від 15.06.2016 р., що надійшов та зареєстрований за №946 від 21.06.2016 р. повідомив, зокрема, наступне: «Відповідно до ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (надалі Фонд) гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

На підставі постанови НБУ від 19.03.2015 №190 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 19.03.2015 прийнято рішення №61 про запровадження з 20.03.2015 тимчасової адміністрації.

Таким чином станом на 20.03.2015 року залишки на Ваших рахунках становили 26996,70 грн.

15.09.2015 року банком до Фонду надано листи №8200/29 та №8201/29 на розблокування коштів та включення Вас в перелік вкладників.

Відповідно до постанови НБУ від 16.07.2015 №460 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.07.2015 №138 про початок процедури ліквідації ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ».

Частиною 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі - Закон) встановлено строк, протягом якого кредитори мають право заявити свої кредиторські вимоги до банку, який перебуває у стані ліквідації - 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку в газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України». Публікацію про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" було здійснено в газеті «Голос України» від 23 липня 2015 року №131 (6135). Таким чином визначений законодавством строк для виставлення кредиторських вимог тривав з 23.07.2015 до 25.08.2015 включно.

Відповідно до частини 1 статті 49 Закону, після закінчення 30 днів з дня опублікування оголошення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку приймання вимог кредиторів припиняється. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників в межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Звертаємо Вашу увагу, що відповідно до ч.4 ст. 49 Закону, будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню виключно у судовому порядку.».

Позивач, не погоджуючись з такою відповіддю відповідача, вважаючи її формальною "відпискою", звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про звернення громадян", громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

В статті 3 Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про звернення громадян", законодавство України про звернення громадян включає цей Закон та інші акти законодавства, що видаються відповідно до Конституції України та цього Закону. Звернення вкладників до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо виплати Фондом відшкодування в межах гарантованої суми розглядаються в порядку, встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про звернення громадян", звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Згідно зі статтею 15 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про звернення громадян", звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Як вже зазначалось вище судом, позивач звернувся до відповідача із заявою від 15.06.2016 р., за наслідками розгляду якої, останній листом від 14.07.2016 №3897/12 надав відповідь.

Крім того, суд звертає увагу, що додаткову відповідь на вказане вище звернення позивача відповідачем надано листом від 09.09.2016 р. №4624/43.

Дослідивши наявні в матеріалах справи копії заяви позивача від 15.06.2016 р. та відповідей відповідача від 14.07.2016 №3897/12 та від 09.09.2016 р. №4624/43, суд приходить до висновку, що звернення позивача в межах спірних правовідносин відповідачем розглянуто та надано позивачу відповідь у повному обсязі.

Разом з тим, суд звертає увагу на ту обставину, що позивач, маючи можливість вчинити відповідні дії на захист своїх прав, не скористався відповідним правом та не оскаржив відповідь(і) відповідача, оформлені у вигляді листів від 14.07.2016 №3897/12 та від 09.09.2016 р. №4624/43.

Враховуючи вищезазначене у сукупності суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" Волкова Олександра Юрійовича про зобов'язання вчинити певні дії є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" Волкова Олександра Юрійовича про зобов'язання вчинити певні дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко