Справа № 815/6778/17
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2018-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6778/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тарасишиної О.М.,

за участю секретаря: Куща М.О.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Мельник Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_3 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Одеська кіностудія» про зобов'язання зняти ОСОБА_4 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про зобов'язання зняти ОСОБА_4 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1, в якій позивач просить:

Зобов'язати Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради зняти ОСОБА_4 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.12.2017 року відкрито за правилами спрощеного провадження у справі та залучено як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_4 та ПрАТ «Одеська кіностудія».

Крім того, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.12.2017 року задоволено клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, наданого до суду разом із позовною заявою.

27.12.2017 року по даній справі було здійснено запит на адресу Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання ОСОБА_4.

04.01.2018 року за вх..№ 231/18 від представника третьої особи ПрАТ «Одеська кіностудія» надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

17.01.2018 року за вх..№ 1172/18 від представника відповідача надійшов Відзив на позовну заяву з додатками.

18.01.2018 року за вх..№ 1412/18 від Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради надійшла відповідь на запит від 27.12.2017 року.

19.01.2018 року за вх.. № 1445/18 від представника відповідача надійшов лист з додатками - доказами направлення відзиву на позовну заяву учасникам справи.

22.01.2018 року за вх..№ 1632/18 від представника третьої особи ПрАТ «Одеська кіностудія» надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю представника третьої особи.

22.01.2018 року за вх..№ 1633/18 від представника третьої особи ПрАТ «Одеська кіностудія» надійшло клопотання про залучення доказів, витребуваних ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.12.2017 року.

У судовому засіданні 23.01.2017 року судом було прийнято рішення щодо повторного направлення запиту щодо місця проживання ОСОБА_4, у зв'язку із чим судове засідання було відкладено до 05.02.2018 року.

23.01.2018 року було направлено запит на адресу Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання ОСОБА_4.

26.01.2018 року за вх..№ ЕП/500/18 від Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області надійшла відповідь на запит від 23.01.2018 року, згідно якої ОСОБА_4 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 77). Від ОСОБА_4 повертаються конверти з написом «За закінченням строку зберігання» (а.с. 36, 87-89).

Відповідно до ч.11 ст. 126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. За таких обставин, суд дійшов висновку, що третя особа ОСОБА_4 сповіщений належним чином про дату, час та місце судового засідання.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що ОСОБА_3 набула права користування кімнатою №303 разом із своїм чоловіком ОСОБА_5 у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1. Згодом позивач дізналась, що за адресою її проживання зареєстровано іншу особу - ОСОБА_4.

21.09.2015 року Приморським районним судом м. Одеси у справі №522/762/15-ц було винесено рішення, яким в позовних вимогах ПрАТ «Одеська кіностудія» до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відмовлено повністю, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ПрАТ «Одеська кіностудія», ОСОБА_4 задоволено у повному обсязі:

Визнано право користування ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на кімнату АДРЕСА_1;

Зобов'язано ПрАТ «Одеська кіностудія» усунути перешкоди в користуванні кімнатою АДРЕСА_1;

Визнано недійсним ордер № 36/14 від 29.04.2014 року, виданий спільним рішенням Профкому та адміністрації ПрАТ «Одеська кіностудія» ОСОБА_4 на право проживання та реєстрації у гуртожитку Екран» кімната АДРЕСА_1;

Визнано ОСОБА_4 таким, що втратив право користування кімнатою АДРЕСА_1

17.02.2016 Апеляційний суд Одеської області прийняв рішення, яким було відмовлено у задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_5 до ПрАТ «Одеська кіностудія», ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування кімнатою АДРЕСА_1

В іншій частині рішення Приморського районного суду м. Одеси залишено без змін.

08.11.2017 року позивач звернувся до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради із заявою про зняття з місця реєстрації ОСОБА_4, але отримав відмову. Таку відмову посадова особа відповідача ОСОБА_7 обґрунтувала тим, що позивач не подав необхідних документів або інформації. З приводу зазначеної відмови позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду для захисту своїх прав та інтересів.

17.01.2018 року за вх..№ 1172/18 від представника відповідача надійшов Відзив на позовну заяву з додатками. На підтвердження своєї правової позиції представник відповідача зазначає, що відмова у знятті з місця реєстрації була правомірною та законною, посилаючись на норми Конституції України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ №207 від 02.03.2016 року. Так, вищезазначені акти передбачають вичерпний перелік документів, необхідних для реєстрації місця проживання. Рішення Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/762/15-ц, на думку представника відповідача, передбачало можливість та було підставою для відповідача для здійснення відповідних реєстраційних дій, однак рішення Апеляційного суду Одеської області від 17.02.2016 року у частині відмови у задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_5 до ПрАТ «Одеська кіностудія», ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування кімнатою № 303 у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 таку можливість виключило. Представник відповідача наголошує, що, за таких обставин, у Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради відсутні законні підстави для зняття з реєстрації місця проживання вказаної особи. Так, представник відповідача просив у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі.

Сторони у судове засідання 05.02.2018 року викликались, про дату, час та місце судового засідання сповіщені належним чином та завчасно. 22.01.2018 року за вх..№ 1632/18 від представника третьої особи ПрАТ «Одеська кіностудія» надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю представника третьої особи. Від третьої особи ОСОБА_4 повернулось поштове відправлення з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви ОСОБА_3 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради.

Під час розгляду справи судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 25.07.2002 у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» зазначив, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлене під сумнів.

Так, рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/762/15-ц від 21.05.2015 року визнано право користування ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на кімнату АДРЕСА_1 (а.с. 17).

17.02.2016 року Апеляційним судом Одеської області було прийнято рішення, яким було відмовлено у задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_5 до ПрАТ «Одеська кіностудія», ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування кімнатою АДРЕСА_1

В іншій частині рішення Приморського районного суду м. Одеси залишено без змін (а.с. 18-20).

Користуючись своїм правом, 08.11.2017 року позивач звернувся до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради із заявою про зняття з місця реєстрації ОСОБА_4, але отримав відмову (а.с. 21).

Правові відносини, що виникають у сфері здійснення реєстрації місця проживання, регулюються Конституцією України, Житловим кодексом України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими Постановою КМУ №207 від 02.03.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.30 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла.

Згідно ст.129 ЖК України, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Ордер дійсний протягом 30 днів.

Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу.

Відповідно до приписів ст.130 ЖК України, порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається законодавством України.

Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення ч.1ст.61 ЖК України.

Предметом договору найму житлового приміщення є окрема квартира або інше ізольоване приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат ч.1ст.63 ЖК України.

Згідно ст. 59 ЖК УРСР, ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

У мотивувальній частині рішення Апеляційного суду Одеської області від 17.02.2016 року у справі №522/762/15-ц вказано, що приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 не укладав з ПрАТ «Одеська кіностудія» договору найму кімнати №303, він не може визнаватися таким, що втратив право користування цим житлом, оскільки він такого права іще не набув. Тому рішення суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування кімнатою АДРЕСА_1 не ґрунтується на законі та підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цієї частини вимог позивачів.

Тобто, Апеляційним судом Одеської області встановлено, що ОСОБА_4 ніколи не набував права користування на кімнату №303 за адресою АДРЕСА_1, а видача ордера передбачає лише можливість тимчасового вселення особи у зазначене приміщення. Проте, виданий ПрАТ «Одеська кіностудія» ордер №36/14 від 29.04.2014 року

(а.с. 64) за рішенням суду визнано недійсним. За таких обставин, фактично жодних підстав для реєстрації місця проживання ОСОБА_4 за зазначеною адресою немає.

Згідно ст.. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:

заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації;

судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;

свідоцтва про смерть;

паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;

інших документів, які свідчать про припинення:

підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства;

підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту;

підстав на право користування житловим приміщенням.

Аналогічні норми містяться у п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ №207 від 02.03.2016 року.

Представник відповідача зазначав, що серед зазначених підстав не передбачено жодної, яка підпадала б під рішення Апеляційного суду Одеської області від 17.02.2016 року. Таке рішення суду, на думку представника відповідача, не забезпечило орган відповідним механізмом дій. Будь-які дії, не передбачені вищезазначеними нормами, будуть порушенням ст.. 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З приводу зазначеного аргументу суд зазначає наступне.

Згідно правової позиції Верховного Суду України (постанова від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15), суд при прийнятті рішення повинен визначити такий спосіб відновлення порушеного права, який є ефективним та який виключив би подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відтак, з урахуванням зазначеного, на підставі встановлених судом фактів та обставин, враховуючи, що відповідачем не надано жодних обґрунтованих спростовуючих доводів на підтвердження власної правової позиції, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_3 підлягає задоволенню повністю шляхом зобов'язання Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради зняти ОСОБА_4 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1..

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч.1. ст.. 139 при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного бюджету України судові витрати у розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 (65044, АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради (місцезнахоження: 65017, м. Одеса, вул. Косовська, 2-Д; ) за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 (місце проживання: 65044, АДРЕСА_1; серія та номер паспорту НОМЕР_2), Приватного акціонерного товариства «Одеська кіностудія» (місцезаходження: 65044, Одеська обл., місто Одеса, Французький Бульвар, будинок 33; ) про зобов'язання зняти ОСОБА_4 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 - задовольнити повністю.

Зобов'язати Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради зняти ОСОБА_4 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного бюджету України судові витрати у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок грн. 00 коп.) на рахунок: отримувач коштів - УК у м. Одесі/Київський район; код отримувача (код за ЄДРПОУ - 38016923; банк отримувача - ГУ ДКСУ в Одеській області; код банку отримувача (МФО) - 828011; рахунок отримувача - 4005; код класифікації доходів бюджету - 22030101; призначення платежу - судовий збір, за позовом ОСОБА_3, Одеський окружний адміністративний суд, .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 09.02.2018 року.

Суддя О.М. Тарасишина

.