Справа № 826/13163/17
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2018-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 лютого 2018 року № 826/13163/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправною та скасування податкової вимоги від 28.07.2017 №52034-17,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 28.07.2017 №52034-17 (з урахуванням уточненої позовної заяви від 06.11.2017).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.10.2017 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що сума податкового боргу, вказана в оскаржуваній податковій вимозі, за твердженнями позивача, не є узгодженою, а тому підстави для формування податкової вимоги від 28.07.2017 №52034-17 відсутні.

У призначене судове засідання 30.01.2018 з'явились позивач та його представник, які заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

На підставі ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

В письмовому відзиві на позовну заяву, наданому представником відповідача в судовому засіданні 19.12.2018 зазначено, що у зв'язку з наявністю у позивача боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами щорічного декларування, та з військового збору, згідно з відомостями з інтегрованих карток платників АІС «Податковий борг» станом на 27.07.2017, на адресу позивача направлено податкову вимогу від 28.07.2017 №52034-17. У додаткових поясненнях від 24.01.2018 представником відповідача зазначено, що розмір податкового боргу, вказаний в оскаржуваній вимозі, сформований на підставі податкових повідомлень-рішень від 27.12.2016 №022191306 та №, а також на підставі нарахованої, у відповідності до ст. 129 Податкового кодексу України, пені.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві сформовано податкову вимогу від 28.07.2017 №52034-17, згідно з якою сума податкового боргу ОСОБА_1 станом на 27.07.2017 за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 32 071,46 грн., у тому числі: з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річними декларування, у розмірі 18 853,59 грн. (5 789,40 грн. за основним платежем, 1 617,35 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та 11 446,84 грн. становить пеня); з військового збору у розмірі 13 217,87 грн. (1 736,82 грн. за основним платежем, 34,21 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та 11 446,84 грн. становить пеня).

Вважаючи вказану податкову вимогу протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

У силу пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.1 ст. 59 ПК України).

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (п. 59.3 ст. 59 ПК України).

Як вбачається зі змісту оскаржуваної податкової вимоги, податковий борг позивача складається з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, та військового збору, які, у свою чергу, включають основний платіж, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та пеню.

При цьому, у додаткових поясненнях від 24.01.2018 представником відповідача зазначено, що розмір податкового боргу, вказаний в оскаржуваній вимозі, сформований на підставі податкових повідомлень-рішень від 27.12.2016 №022191306 та №.

Під час судового розгляду справи позивачем та його представником наголошено на тому, що на виконання вказаних податкових повідомлень-рішень ОСОБА_1 сплачено визначені у них податкові зобов'язання, на підтвердження чого надано копії квитанцій від 23.09.2017 №103 та №104 на суму 7406,75 грн. та 2171,03 грн., що також підтверджується відомостями зі зворотнього боку облікових карток платника податків, копії яких наявні у матеріалах справи.

Водночас, фактично позивач та його представник не погоджуються із визначеною у податковій вимозі від 28.07.2017 №52034-17 сумою пені, що також підтверджено останніми під час судового розгляду справи.

Згідно з пп. 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПК України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов'язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Відповідно до п. 129.1 ст. 129 ПК України, нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов'язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов'язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); при нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов'язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); при нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання.

Нарахування пені закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань; у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов'язань відповідного бюджету перед таким платником податків; у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України); при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини). У разі часткового погашення податкового боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку (п. 129.3 ст. 129 ПК України).

На суми грошового зобов'язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов'язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день (п. 129.4 ст. 129 ПК України).

Так, зі змісту оскаржуваної податкової вимоги вбачається, що ОСОБА_1 станом на 27.07.2017 за узгодженими грошовими зобов'язаннями визначено суму пені з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річними декларування, у розмірі 11 446,84 грн. (у той час коли зобов'язання за основним платежем становить 5 789,40 грн., а за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 1 617,35 грн.) та суму пені з військового збору у розмірі 11 446,84 грн. (у той час коли зобов'язання за основним платежем становить 1 736,82 грн., а за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 34,21 грн.).

На підтвердження обґрунтованості розміру зазначеної у даній податковій вимозі пені, представником відповідача надано до суду розрахунки пені, з яких вбачається, що сума заниженого податного зобов'язання позивача за податковим повідомленням-рішенням від 27.12.2016 №022191306 становила 115 788,02 грн., а за податковим повідомленням-рішенням від 27.12.2016 № - 115 788,02 грн., що не відповідає інформації, викладеній у зворотніх боках облікових карток, оскільки, згідно з останніми, за податковим повідомленням-рішенням від 27.12.2016 №022191306 позивачу нараховано 5789,40 грн., 1447,35 грн. (штрафні санкції) та 170,00 грн. (штрафні санкції), а за податковим повідомленням-рішенням від 27.12.2016 № - 1736,82 грн. та 34,21 грн. (штрафні санкції).

Відтак, наявними у матеріалах справи не підтверджено правомірності нарахування позивачу, згідно з податковою вимогою від 28.07.2017 №52034-17, пені у вказаному розмірі, оскільки розрахунок останньої не підтверджено відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, достатніми доказами.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно з наявними у матеріалах справи копіями зворотніх боків облікових карток, 27.11.2017 скасовано нарахування у поточному році пені у розмірі 10 781,95 грн. (податок на доходи фізичних осіб) та скасовано нарахування у поточному році пені у розмірі 11 446,84 грн. (військовий збір). Вказане додатково свідчить про безпідставність нарахування позивачу пені у розмірі, вказаному в оскаржуваній вимозі, з урахуванням того, що доказів, які б підтверджували підстави для такого скасування пені, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано, а іншого з матеріалів справи не вбачається.

З огляду на викладене, суд виходить з безпідставного зазначення у податковій вимозі від 28.07.2017 №52034-17 розрахунку пені з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річними декларування, у розмірі 11 446,84 грн. та пені з військового збору у розмірі 11 446,84 грн., оскільки розрахунок останньої не підтверджено достатніми доказами, а ті, які наявні у матеріалах справи, спростовують її правомірність.

Разом з тим, слід зазначити, що під час судового оскарження рішень контролюючого органу суд не наділений правом на перерахунок попередньо визначених відповідачем грошових зобов'язань для платника податків, оскільки вказане належить до повноважень відповідного контролюючого органу, відтак, за умови наявності у позивача прострочення зі сплати суми грошових зобов'язань, визначених положеннями ПК України, відповідач у межах наданих йому повноважень не позбавлений права не прийняття нового рішення з визначенням відповідного грошового зобов'язання позивача, з урахуванням висновків, викладених у даному рішенні.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною та скасування податкової вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 28.07.2017 №52034-17 в частині визначення ОСОБА_1 податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річними декларування, у розмірі 11 446,84 грн. (пеня) та з військового збору у розмірі 11 446,84 грн. (пеня). В іншій частині позовних вимог суд дійшов до висновку про їх необґрунтованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як вбачається з наявних у матеріалах справи квитанцій від 17.10.2017 та від 24.10.2017 позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 1280,00 грн.

Водночас, з урахуванням уточненої позовної заяви від 06.11.2017, позивачем фактично зменшено розмір позовних вимог, що є підставою для повернення позивачу попередньо сплаченого судового збору у розмірі 640,00 грн. на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» за відповідним клопотанням позивача, чого останнім зроблено не було. Проте, не перешкоджає звернутись у подальшому.

Відтак, на підставі викладеного, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог, присудженню на користь позивача з бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачений судовий збір у розмірі 454,40 грн.

Керуючись статтями 77, 139, 245, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) від 28.07.2017 №52034-17 в частині визначення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річними декларування, у розмірі нарахованої пені 11 446,84 грн. (одинадцяти тисяч чотирьохсот сорока шести грн. 84 копійок) та з військового збору у розмірі нарахованої пені 11 446,84 грн. (одинадцяти тисяч чотирьохсот сорока шести грн. 84 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити здійснені ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) документально підтверджені судові витрати у розмірі 454,40 грн. (чотирьохсот п'ятдесяти чотирьох грн. 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок