Справа № 805/9134/13-а
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 лютого 2018 року

Київ

справа №805/9134/13-а

адміністративне провадження №К/9901/1426/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Л.І. Бившевої,

суддів: Т.М. Шипуліної, В.В. Хохуляка,

розглянув у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12.07.2013 (суддя Куденков К.О.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.08.2013 (судді Гаврищук Т.Г., Білак С.В., Сухарьок М.Г.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" (далі - ТОВ "Лемтранс") до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Донецьку ДПС (далі - СДПІ) про скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

ТОВ "Лемтранс" звернулося до суду з позовом до СДПІ про скасування податкового повідомлення-рішення від 12.06.2013 № /15146/10/15-17-4, яким до товариства застосовано штрафні санкції у сумі 292 150,00 грн.

Донецький окружний адміністративний суд постановою від 12.07.2013, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.08.2013, позов ТОВ "Лемтранс" задовольнив: скасував податкове повідомлення - рішення СДПІ від 12.06.2013 № /15146/10/15-17-4.

Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у місті Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Доводи СДПІ про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права обґрунтовані тим, що положення пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України містять імперативне положення про сплату платником податку штрафу у розмірі трьох відсотків від суми, яка була уточнена під час внесення змін до податкової звітності.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 23.09.2013 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою СДПІ та витребував матеріали справи.

Через втрату матеріалів справи № 805/9134/13-а ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17.12.2015 відкрито провадження з відновлення втраченого судового провадження у вказаній адміністративній справі та витребувано у сторін документи, що долучалися до матеріалів справи.

Донецький окружний адміністративний суд ухвалою від 18.02.2016 втрачену справу № 805/9134/13-а відновив частково.

Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2106 № 1401-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 № 2 "Про визначення дня початку роботи Верховного Суду" днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства викладено в новій редакції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.01.2018 у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Шипуліна Т.М.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд ухвалою від 12.01.2018 прийняв касаційну скаргу СДПІ до провадження, ухвалою від 19.01.2018 визнав за можливе проведення касаційного розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними матеріалами, а ухвалою від 23.01.2018 призначив справу до касаційного розгляду у судовому засіданні без повідомлення сторін.

Заперечуючи проти касаційної скарги, позивач просить залишити скаргу без задоволення як безпідставну. Обґрунтовуючи заперечення щодо змісту і вимог касаційної скарги, товариство зазначає, що подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації через допущення помилки у податковій звітності, яка не призвела до заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, не є підставою для застосування штрафних санкцій.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи позивача та дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Суди попередніх інстанцій встановили, що фактичною підставою для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 292 150,00 грн згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті камеральної перевірки від 30.05.2013 № 388/15-17-4-30600592, про порушення товариством пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України. Такий висновок контролюючого органу вмотивований тим, що товариство під час внесення змін до податкової звітності не сплатило штраф у розмірі трьох відсотків від донарахованої суми податкового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 9 738 344,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що передбачена законодавством процедура виправлення помилки у раніше поданій податковій декларації направлена на спонукання та стимулювання платників податків до належного виконання свого обов'язку з подання податкової звітності та ведення податкового обліку без застосування процедури вжиття санкцій з боку контролюючих органів. Положеннями пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України передбачено зменшення обсягу відповідальності платника податків у разі виправлення помилки в частині заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів. Тобто, законодавець передбачив відповідальність у зв'язку із самостійним виправленням помилки, яка призвела (або могла призвести) до несвоєчасної сплати (або несплати) податкового зобов'язання. У даному випадку, як встановили суди попередніх інстанцій, виправлення уточнюючою податковою декларацією від 29.03.2013 показника рядку 16 декларації з податку на прибуток за 2012 рік не призвело до збільшення суми грошового зобов'язання, яка підлягає сплаті до бюджету. Оскільки допущена позивачем помилка при заповненні податкової декларації за 2012 рік фактично не призвела до бюджетної недоїмки, тому прийняте податковим органом податкове повідомленнями-рішеннями є протиправним.

Згідно з пунктом 50.1 статті 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку; б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку, що умовою для сплати штрафу є факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів. Отже, при виявленні помилок у податковій звітності, які не призвели до недоплати податкових зобов'язань штраф не сплачується.

Застосувавши наведені норми до встановлених обставин, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про безпідставність застосованих до позивача штрафних санкцій згідно з податковим повідомленням-рішенням від 12.06.2013 № /15146/10/15-17-4.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 349, статті 350, частинами 1, 5 статті 355, статтями 356, 359, підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12.07.2013 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.08.2013 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк

Т.М. Шипуліна