Справа № 337/3690/17(2-а/337/260/2017)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 лютого 2018 рокусправа № 337/3690/17(2-а/337/260/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Чабаненко С.В.

судді: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А.

за участю секретаря судового засідання: Федосєєвої Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя на постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07 листопада 2017 року (суддя Мурашова Н.А.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, третя особа - Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району про визнання дії протиправним та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Правобережного УПФУ м. Запоріжжя, в якому просив:

- визнати протиправними дії Правобережного УПФУ м. Запоріжжя щодо припинення виплати пенсі ОСОБА_1;

- зобов'язати Правобережне УПФУ м. Запоріжжя поновити йому нарахування та виплату пенсії за віком з моменту припинення.

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком з 01 серпня 2017 року. Зобов'язано Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя поновити ОСОБА_1, 11.10.1956р.н., виплату пенсії за віком з 01 серпня 2017 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову.

Сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, ОСОБА_1 з 12.04.2000р. зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9-10).

Після початку проведення на території місця реєстрації позивача антитерористичної операції, він як внутрішньо переміщена особа, зареєструвався за адресою: м.Запоріжжя, пр.-т Радянський, буд.56 кв.22, а з 27.03.2017р. - за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8,23,24).

З 2007 року позивач ОСОБА_1 є пенсіонером за віком та з 01.12.2015р. взятий на облік в Правобережному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, який є правонаступником УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя, як внутрішньо переміщена особа, та йому призначено виплату пенсії за віком (а.с.23).

З 01.08.2017р. виплата позивачу пенсії фактично припинена (а.с.50).

Листом від 21.08.2017р. №242/Д-9 Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя повідомило позивача ОСОБА_1 про те, що виплату пенсії йому припинено з причин не підтвердження місця проживання та скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №000153667 (а.с.13-15).

Згідно з інформацією Державної прикордонної служби України від 03.07.2017р., ОСОБА_1 27.04.2017р. здійснив виїзд на непідконтрольну територію України та станом на 03.07.2017р. на підконтрольну територію України не повернувся, термін відсутності 68 днів (а.с.42).

Відповідно до рішення УПСЗН ЗМР по Хортицькому району №55 від 11.07.2017р., дію довідки внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 від 27.03.2017р. № НОМЕР_1 скасовано у звязку із неповідомленням внутрішньо переміщеною особою про повернення до покинутого місця постійного проживання згідно аб.2 п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та на підставі письмової інформації від Держприкордонслужби від 03.07.2017р. про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулась до покинутого місяця постійного проживання (а.с.43).

Згідно протокольного рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам УПСЗН ЗМР по Хортцькому району №47 від 12.07.2017р., ОСОБА_1 соціальні виплати ВПО припинено в звязку з не підтвердженням факту проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що свідчать акти обстеження матеріально-побутових умов сімї, інформація від державної прикордонної служби України про тривалу відсутність за місцем фактичного проживання/перебування та рішення керівника УПСЗН ЗМР по Хортицькому району про скасування дії довідки про взяття на облік ВПО (а.с.25).

02.08.2017р. ОСОБА_1 отримав довідку № про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк..8).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на час припинення відповідачем виплати пенсії позивачу 01.08.2017 були відсутні встановлені ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для такого припинення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанцій виходячи з наступного.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII (далі Закон № 1706-VII).

Згідно статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 Закону №1058 за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено листом УПФУ від 28.12.2017 року № 12561/09, відповідачем не приймалося рішення про припинення виплати пенсії позивачеві з 01.08.2017 року.

Пенсійний орган в апеляційній скарзі посилається на рішення УПСЗН ЗМР по Хортицькому району № 55 від 11.07.2017 року та протокол № 47 від 12.07.2017 року, в якому визначено перелік осіб, яким скасовано соціальні виплати ВПО, як на підставу для припинення виплати пенсії позивачеві.

Так колегія суддів зазначає, що підстави припинення виплати пенсії передбачені ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI (далі Закон №1058).

Згідно з ч.1 ст.49 Закону №1058 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Враховуючи наведені норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення відповідачем вимог ч.1 ст. 49 Закону №1058, оскільки з серпня 2017 року позивачеві припинено виплату пенсії без прийняття відповідного рішення і за відсутності законодавчо встановлених підстав. В свою чергу листи УПСЗН не є таким рішенням у розумінні ч. 1 ст. 49 Закону №1058.

Відповідно до статті 1 Конвенції, Статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952) яка передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення Статті 14 Конвенції якою визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Відповідно до ст.1,3 Конституції України, в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обовязків і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Отже, колегія суддів зазначає, що в даному випадку наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи створює для нього, на відміну від інших громадян України, певні перешкоди в отриманні його пенсії, яка призначена у зв'язку з трудовою діяльністю та потребує від пенсіонера здійснення додаткових дій, не передбачених Законами щодо пенсійного забезпечення, зокрема, ідентифікація особи, надання заяви про поновлення виплати пенсії, яка була припинена органом Пенсійного фонду без прийняття відповідного рішення тощо.

Враховуючи відсутність відповідного рішення відповідача, прийнятого згідно вимог чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності дій відповідача та зобов'язання його поновити виплату пенсії за віком позивачу з моменту припинення, тобто з 01 серпня 2017 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. Таким чином, колегія суддів, переглянувши постанову суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя - залишити без задоволення.

Постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07 листопада 2017 року по справі № 337/3690/17(2-а/337/260/2017)- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили 01.02.2018 року та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: Н.А. Олефіренко

Суддя: В.А. Шальєва