Справа № 803/59/18
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року ОСОБА_1Справа № 803/59/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області (далі - ОСОБА_1 ОПФУ) про визнання протиправною відмову у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням даних про нараховану та виплачену матеріальну допомогу, зобовязання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням отриманої в січні 2016 року матеріальної допомоги на оздоровлення та зобовязання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з моменту звернення за призначенням довічного грошового утримання з 16.09.2016.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач постановою Верховної ОСОБА_3 України № 1515-VIII від 08.09.2016 була звільнена з посади судді у відставку відповідно до пункту 9 частини пятої статті 126 Конституції України, а наказом Волинського окружного адміністративного суду (далі - ВОАС) № 02-07/93 від 15.09.2016 - відрахована зі штату суду.

16.09.2016 позивач подала до Луцького ОПФУ повний пакет документів для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді, у т. ч. документи про стаж роботи на посаді судді та довідку про суддівську винагороду, які передбачені Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за № 200/14891 (далі - Порядок № 3-1). За змістом вказаної довідки (додаток № 2 до Порядку № 3-1) суддівська винагорода позивача складалася із посадового окладу та надбавки за вислугу років, з яких і було визначене щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до Порядку № 3-1 довідка про суддівську винагороду має містити крім наведених вище даних (зокрема, посадовий оклад, доплата за вислугу років) відомості про інші виплати, які враховуються при обчисленні щомісячного довічного утримання.

Проте, видані ВОАС довідка від 15.09.2016, а пізніше і довідка від 08.12.2016 № 7485/141 не містили даних про виплату у січні 2016 року матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу 13780,00 грн. і ця виплата не була врахована при обчисленні її щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно із довідкою, виданою ВОАС 28.09.2017 за № 03-56/28, у січні 2016 року позивачу була нарахована і виплачена матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі 13780,00 грн., з якої було утримано податок з доходів фізичних осіб в розмірі 18 відсотків, військовий збір в розмірі 1,5 відсотка, єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування в розмірі 22 відсотки від нарахованої суми.

31.08.2017 та 01.11.2017 позивач двічі зверталася до Луцького ОПФУ із заявами про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням відомостей про виплату у 2016 році матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 13780,00 грн., проте листами від 14.09.2017 № 393/А-01 та від 15.11.2017 № 472/А-01 відповідач відмовив у проведенні такого перерахунку, мотивуючи відмову відсутністю законних підстав для проведення такого перерахунку.

Позивач вважає відмову у проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці протиправною, оскільки сума допомоги на оздоровлення є такою виплатою, яка має враховуватися при обчисленні грошового утримання, відповідачем не враховані положення статей 133, 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI), рішень Конституційного Суду України від 11.10.2005 № 8-рп/2005, від 03.06.2013 № 3-рп/2013, від 08.06.2016 № 4-рп/2016, статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ), статті 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), додатку № 2 Порядку № 3-1.

Позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а. с. 124), просить визнати протиправною відмову Луцького ОПФУ у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням даних про нараховану та виплачену матеріальну допомогу у січні 2016 року та зобовязати ОСОБА_1 ОПФУ здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням 1/12 отриманої в січні 2016 року матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 1148,33 грн.

В поданих до суду відзивах на позовну заяву від 05.02.2018 № 1568/06-14 (а. с. 18-20) та на заяву про уточнення позовних вимог від 16.02.2018 № 2081/06-14 (а. с. 130-132) відповідач позов заперечив та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що позивачу щомісячне довічне грошове утримання призначене та виплачується відповідно до чинного законодавства, а допомога на оздоровлення не є складовою суддівської винагороди і для її включення до складу заробітної плати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці немає підстав.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 19.01.2018 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та на підставі пункту 2 частини першої, частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017, далі - КАС України) ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі (а. с. 1).

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що постановою Верховної ОСОБА_3 України від 08.09.2016 № 1515-VIII «Про звільнення суддів» відповідно до пункту 9 частини пятої статті 126 Конституції України у звязку із поданням заяви про відставку звільнено позивача ОСОБА_2 з посади судді ВОАС (а. с. 43-62).

Наказом ВОАС від 15.09.2016 № 02-07/93 ОСОБА_2 відраховано зі штату суду з 15.09.2016 (а. с. 36).

Листом від 16.09.2016 № 02-37/13577/16 ВОАС скерував до Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку (правонаступником якого є відповідач ОСОБА_1 ОПФУ) подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 (за формою додатку № 4 до Порядку № 3-1) (а. с. 32-33, 35), разом з пакетом документів, в т. ч.: довідку про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (за формою додатку № 2 до Порядку № 3-1), з якої вбачається, що заробітна плата позивача, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, становить 24650,00 грн., у т. ч. оклад - 14500,00 грн., надбавка за вислугу років (70%) - 10150,00 грн. (а. с. 34), та розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до якого стаж роботи позивача за станом на 15.09.2016 становить 34 роки 02 місяці 26 днів (а. с. 31).

З матеріалів пенсійної справи № 814053 (а. с. 23-118) вбачається, що позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку в Луцькому ОПФУ як одержувач довічного грошового утримання відповідно до Закону № 2453-VI з 16.09.2016, розмір довічного грошового утримання становив 22185,00 грн. (24650,00 грн. х 90%), у т. ч.: 14500,00 грн. посадовий оклад, 10150,00 грн. надбавка за вислугу років (70%).

08.12.2016 позивач звернулася із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці (а. с. 75), додавши довідку ВОАС про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 07.12.2016 № 33/16, з якої вбачається, що заробітна плата позивача, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, становить 27200,00 грн., у т. ч. оклад - 16000,00 грн., надбавка за вислугу років (70%) - 11200,00 грн. (а. с. 76), у звязку із чим було проведено перерахунок довічного грошового утримання позивачу, яке з 05.01.2017 їй виплачується у розмірі 24480,00 грн. (27200,00 грн. х 90%).

31.08.2017 за вх. № 393/А-01 позивач звернулася із заявою до Луцького ОПФУ, у якій просила повідомити, чи враховувалася допомога на оздоровлення (відповідно до статті 134 Закону № 2453-VI) при визначення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, та якщо не враховувалася - просила провести перерахунок вказаного утримання з урахуванням довідки ВОАС від 23.08.2017 № 03-56/24 про розмір допомоги на оздоровлення (а. с. 118-120).

Листом від 14.09.2017 № 393/А-01 ОСОБА_1 ОПФУ повідомило про відсутність законних підстав для проведення перерахунку (а. с. 7-8).

Крім того, 01.11.2017 за вх. № 472/А-01 позивач повторно звернулася до Луцького ОПФУ із заявою про проведення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з 16.09.2016, оскільки при призначенні не була врахована матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі 13780,00 грн., виплачена відповідно до Закону № 2453-VI у січні 2016 року при наданні щорічної відпустки, додавши до заяви довідку ВОАС від 28.09.2017 № 03-56/28, з якої вбачається, що позивачу у січні 2016 року була виплачена допомога на оздоровлення в сумі 13780,00 грн. до щорічної відпустки (а. с. 121-123).

Листом від 15.11.2017 № 472/А-01 ОСОБА_1 ОПФУ повідомило про відсутність законних підстав для проведення вказаного перерахунку, зокрема, у звязку з тим, що допомога на оздоровлення була виплачена у січні 2016 року, тоді як позивач переходила з пенсії за віком на довічне грошове утримання судді у відставці з 16.09.2016, тому оклад з надбавкою за вислугу років враховано саме на цю дату (а. с. 9).

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач не довів правомірності дій щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з такого.

Згідно із частинами першою, другою статті 141 Закону № 2453-VI (чинного на момент виходу позивача у відставку) судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку: 60 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня 1953 року; 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія.

Відповідно до частини третьої статті 141 Закону № 2453-VI (у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-VIII) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII частину третю статті 141 Закону № 2453-VI було викладено у такій редакції: щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016 у справі № 1-8/2016 за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) (далі - рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення: частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII.

За приписами частин першої - третьої статті 133 Закону № 2453-VI (чинного на момент виходу позивача у відставку) суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Згідно із частиною першою статті 134 Закону № 2453-VI суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу. Суддям, які мають стаж роботи більше 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.

Відповідно до пунктів 1.1 - 1.2 Порядку № 3-1 (у редакції, чинній на момент виходу позивача у відставку) заява про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 1) (далі - щомісячне довічне утримання) подається до управлінь Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі - органи, що призначають щомісячне довічне утримання) за місцем проживання (реєстрації) судді через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи (далі - уповноважена особа). Щомісячне довічне утримання призначається з дня, наступного після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акта Верховної ОСОБА_3 України або Президента України про звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку, у тому числі у відставку за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню виконання обов'язків, та припинення виплати щомісячного грошового утримання працюючому судді, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду. У разі звернення пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду щомісячне довічне утримання призначається з дня звернення.

Пунктом 2.1 Порядку № 3-1 (у редакції, чинній на момент виходу позивача у відставку) передбачено, що до заяви про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці додається, зокрема, довідка про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2), при цьому, як вбачається із додатку № 2 до Порядку № 3-1, при складанні довідки про заробітну плату, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, необхідно вказати загальну суму заробітної плати, до якої входять оклад, доплата за кваліфікаційний клас, надбавки, премія та інші виплати, які враховуються при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до частини першої статті 66 Закону № 1788-ХІІ до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно із пунктом 1 статті 41 Закону № 1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 16.09.2014 у справі № 21-314а14, відповідно до якої отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема матеріальна допомога на оздоровлення та допомога на вирішення соціально-побутових питань, сума індексації заробітної плати, включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

При вирішенні даного спору суд також враховує правові висновки, викладені у пунктах 2, 3 рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016, відповідно до яких конституційний принцип незалежності суддів забезпечує важливу роль судової влади в механізмі захисту прав і свобод людини і громадянина та є запорукою реалізації права на судовий захист, передбаченого частиною першою статті 55 Основного Закону України; положення Конституції України стосовно незалежності суддів, яка є невід'ємним елементом статусу суддів та їх професійної діяльності, пов'язані з принципом поділу державної влади та обумовлені необхідністю забезпечувати основи конституційного ладу й права людини, гарантувати самостійність і незалежність судової влади; гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом встановлені у базових законах з питань судоустрою, судочинства, статусу суддів, мають конституційний зміст і разом з визначеними Основним Законом України складають єдину систему гарантій незалежності суддів та повинні бути реально забезпечені; конституційний статус судді дає підстави ставити до судді високі вимоги і зберігати довіру до його компетентності та неупередженості, передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя (рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій, від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 у справі про незалежність суддів як складову їхнього статусу, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 у справі щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України, від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 у справі щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці). Право на справедливий суд в Україні з часу проголошення її незалежності забезпечувалося шляхом розвитку принципу незалежності суддів у законах України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-XII, «Про судоустрій України» від 7 лютого 2002 року № 3018-III та Законі № 2453, в яких послідовно закріплювалися самостійність суддів, свобода неупередженого вирішення судових справ відповідно до внутрішнього переконання суддів та їх належне матеріальне забезпечення. Гарантії незалежності суддів встановлено у статтях 48, 52 розділу III, статті 117 розділу VII, розділах IX, X Закону № 2453 в редакції Закону № 192, зі змісту яких вбачається, що однією з гарантій незалежності суддів є їх належне матеріальне та соціальне забезпечення, зокрема надання суддям за рахунок держави суддівської винагороди, а суддям у відставці - щомісячного довічного грошового утримання або пенсії за вибором. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів. Конституційний Суд України вважає, що положення Закону № 2453 щодо належного матеріального та соціального забезпечення суддів повинні відображати положення Конституції України та міжнародних актів щодо незалежності суддів, бути спрямованими на забезпечення здійснення справедливого правосуддя та стабільності досягнутого рівня гарантій незалежності суддів. Матеріальне забезпечення суддів після виходу їх у відставку як складова їхнього правового статусу є не особистим привілеєм, а засобом конституційного забезпечення незалежності суддів, які здійснюють правосуддя, і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду за справедливим, неупередженим та незалежним правосуддям.

Відповідно до Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4). Як зазначається в рекомендаціях Комітету ОСОБА_3 Європи від 13 жовтня 1994 року № (94)12, від 17 листопада 2010 року № (2010)12, кожна держава має забезпечити відповідність статусу і винагороди суддів гідності їхньої професії та відповідальності, яку вони беруть на себе; суддівська винагорода має бути достатньою, щоб захистити суддів від дії стимулів, через які можна впливати на судові рішення; мають існувати гарантії виплат у зв'язку з відставкою суддів, які мають відповідати попередньому рівню оплати праці суддів.

Таким чином, Конституційний Суд України наголошує, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя. Конституційний Суд України виходить з того, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Системний аналіз зазначених вище нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку про те, що незалежно від того, чи судді у відставці виплачується пенсія, чи за його вибором - щомісячне довічне грошове утримання, матеріальна допомога на оздоровлення, з якої фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, повинна бути врахована при обчисленні як розміру пенсії, так і розміру довічного грошового утримання судді у відставці.

Відтак, допомога на оздоровлення в розмірі 13780,00 грн., виплачена позивачу у січні 2016 року відповідно до статті 134 Закону № 2453-VI та на яку був нарахований єдиний соціальний внесок, повинна була бути врахована при обчисленні розміру щомісячного грошового утримання позивача.

При цьому, на думку суду, оскільки допомога на оздоровлення виплачується працюючим суддям у розмірі посадового окладу одноразово та щорічно разом із наданням щорічної оплачуваної відпустки, тому її розмір повинен обчислюватися, виходячи із 1/12 від нарахованої суми допомоги на оздоровлення.

Як вбачається із довідок ВОАС від 23.08.2017 № 03-56/24, від 28.09.2017 № 03-56/28 та від 14.02.2018 № 03-56/3/18, позивачу у січні 2016 року була виплачена допомога на оздоровлення в сумі 13780,00 грн., з якої було утримано податок з доходів фізичних осіб у розмірі 18 відсотків, військовий збір у розмірі 1,5 відсотка та проведено нарахування єдиного соціального внеску в розмірі 22 відсотки від нарахованої суми (а. с. 120, 123, 125).

Проте, вказана допомога на оздоровлення не була включена до довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (за формою додатку № 2 до Порядку № 3-1), на підставі якої позивачу було призначено щомісячне довічне грошове утримання (а. с. 34).

Крім того, відповідач безпідставно відмовив у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді на підставі заяв позивача від 31.08.2017 за вх. № 393/А-01 та від 01.11.2017 за вх. № 472/А-01 та поданих довідок ВОАС від 23.08.2017 № 03-56/24, від 28.09.2017 № 03-56/28, у звязку із чим, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, таку відмову з наведених вище підстав рішенням суду необхідно визнати протиправною, одночасно зобовязавши відповідача провести перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання, з урахуванням отриманої в січні 2016 року допомоги на оздоровлення, з урахуванням уже виплачених сум.

При цьому, суд звертає увагу, що за приписами розділу ІІ Порядку № 3-1 (у його чинній редакції) перерахунок довічного грошового утримання проводиться у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Разом з тим, згідно із пунктом 1.2 Порядку № 3-1 (у редакції, чинній на час виходу позивача у відставку) щомісячне довічне утримання призначається з дня, наступного після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акта Верховної ОСОБА_3 України або Президента України про звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку, у тому числі у відставку за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню виконання обов'язків, та припинення виплати щомісячного грошового утримання працюючому судді, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду. У разі звернення пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду щомісячне довічне утримання призначається з дня звернення.

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку № 3-1 (у його чинній редакції) щомісячне довічне утримання призначається з дня, наступного за днем звільнення судді з посади у відставку, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади. У разі звернення пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади щомісячне довічне утримання призначається з дня звернення за його призначенням.

Отже, на думку суду, оскільки позивач звернулася за призначенням щомісячного довічного утримання відразу після її відрахування зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акта Верховної ОСОБА_3 України, і таке утримання їй призначено з дня, наступного за днем звільнення судді з посади у відставку, при цьому, при розрахунку його розміру не була врахована допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу, тому відповідача необхідно зобовязати провести перерахунок щомісячного довічного утримання з дня, наступного за днем звільнення позивача з посади судді у відставку, тобто з 16.09.2016.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80 грн., який підлягав сплаті за подання даного позову та який сплачений квитанцією від 19.01.2018 № 80 (а. с. 15-16).

Керуючись статтями 243-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області у проведенні перерахунку судді у відставці ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням даних про нараховану та виплачену допомогу на оздоровлення у січні 2016 року.

Зобовязати ОСОБА_1 обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області (43005, Волинська область, м. Луцьк, пр. Грушевського, 1, ідентифікаційний код 40370530) здійснити судді у відставці ОСОБА_2 (43016, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) з 16 вересня 2016 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням отриманої нею у січні 2016 року допомоги на оздоровлення в сумі 13780 гривень 00 копійок, з урахуванням виплачених сум.

Стягнути з Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області (43005, Волинська область, м. Луцьк, пр. Грушевського, 1, ідентифікаційний код 40370530) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (43016, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 704 гривні 80 копійок (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх