Справа № 818/1736/17
Суддя: В.М. Соколов
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2018 р. Справа № 818/1736/17
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Соколова В.М.,
за участю секретаря судового засідання - Заіченко А.М.,
представників позивача - ОСОБА_1,
представників відповідача - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/1736/17 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІМІК" до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, треті особи - товариство з обмеженою відповідальністю "Модуль проект", товариство з обмеженою відповідальністю "Буднафтогазпром", товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа-Медіа" про скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:
Свої вимоги позивач мотивує тим, що оскаржені податкові-повідомлення рішення є безпідставними, оскільки позивачем правомірно включено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість та вірно сформовано витрати, сплачені підприємством у звязку з придбанням товарно-матеріальних цінностей, оскільки факт здійснення господарської операції підтверджений відповідними первинними документами.
У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити.
Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечували з підстав, викладених у відзиві на позов (а.с.75-77) та зазначили, що матеріали перевірки свідчать, що господарські операції із контрагентами здійснено з метою отримання податкової вигоди, зокрема для формування податкового кредиту та витрат без проведення операцій реального характеру.
Суд, заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
У судовому засіданні встановлено, що посадовими особами податкового органу була проведена планова виїзна перевірка ТОВ "ЛІМІК" з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт №203/18-28-14-01/22591059/24 від 25.04.2017 (т.1 а.с.60-198).
Відповідно до матеріалів перевірки встановлено ряд порушень позивачем положень Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 176 222 грн., занижено податок на додану вартість у сумі 150 647 грн., не підтверджено факт реального здійснення господарських операцій позивача щодо придбання товарів з подальшою їх реалізацією на суму 61 323 647 грн.
Не погодившись із висновками акту перевірки позивачем було подано на нього заперечення №38 від 03.05.2017. Відповідно до листа-відповіді на заперечення №2542/10/18-28-14-01-12 від 15.05.2017 заперечення було залишено без задоволення, а акт перевірки в силі (т.1 а.с.199-209).
На підставі акту перевірки ГУ ДФС у Сумській області було прийнято податкові повідомлення-рішення:
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.
У судовому засіданні встановлено, що у березні 2016 року позивач прийняв участь у відкритих торгах, які проводило Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» щодо закупівлі робіт з встановлення газового обладнання (ремонт пунктів вимірювання витрат газу на ГРС філій). За результатами проведених торгів ТОВ "ЛІМІК" став переможцем торгів та уклав із замовником відповідні договори на закупівлю робіт (т.1 а.с.232-247, т.2 а.с.1-172).
Для виконання укладених договорів з ПАТ «Укртрансгаз» позивач здійснив розробку необхідної робочої проектної документації, здійснив закупівлю необхідного обладнання та матеріалів, комплектуючих деталей, вузлів та агрегатів у інших субєктів господарювання та їх поставку, здійснив демонтаж існуючих вимірювальних трубопроводів та обладнання, після чого здійснив монтаж блоків очищення газу і монтаж вузлів обліку газу на базі лічильників газу, а також пусконаладку всього обладнання, тобто належним чином виконав умови укладених договорів з ремонту пунктів вимірювання витрат газу на ГТС, встановленню газового обладнання. Крім того, було отримано підтвердження територіальними органами Департаменту технічного регулювання Мінекономрозвитку України відповідності пунктів виміру витрат газу вимогам нормативних документів.
Розробка робочої проектної документації для виконання робіт на обєктах ПАТ «Укртрансгаз» була здійснена власними силами із залученням кваліфікованих працівників позивача відповідної професії (проектант).
Станом на момент перевірки позивач свої зобовязання перед замовником ПАТ «Укртрансгаз» та його філіями виконав повністю, про що свідчить довідка № 05-08/03-3 від 03.03.2017, складена за результатами зустрічної перевірки ТОВ "ЛІМІК" з метою підтвердження виду, обсягу операцій та розрахунків, для зясування їх реальності та повноти відображення в обліку УМГ «Черкаситрасгаз» за період з 01.08.2016 по 31.01.2017, яка була складена Управлінням північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області (т.2 а.с.74-80), а також довідка № 05-08/08-3 від 04.04.2017, складена за результатами зустрічної перевірки позивача з метою підтвердження виду, обсягу операцій та розрахунків, для зясування їх реальності та повноти відображення в обліку ПАТ «Укртрансгаз» за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 (т.2 а.с.166-172).
Крім підтвердження належного виконання позивачем умов укладених з ПАТ «Укртрансгаз» договорів складені Держаудитслужбою довідки містять відомості про те, що ТОВ "ЛІМІК" не є безпосереднім виробником газового обладнання, а придбав його у інших субєктів господарювання, а саме ТОВ «Буднафтогазпром» та ТОВ «Модуль Проект». При цьому, все обладнання було фактично поставлено, обладнання є належної якості і таким, що відповідає проектній технічній документації.
Щодо правовідносин з ТОВ «Модуль Проект», варто зазначити наступне.
Між ТОВ "ЛІМІК" та ТОВ «Модуль Проект» було укладено договір поставки №16 від 28.10.2016, за яким ТОВ «Модуль Проект» зобовязалося поставити на користь позивача визначений договором товар - вузли обліку газу, а позивач зобовязався оплатити отриманий товар (т.2 а.с.174-177). Від імені сторін договір підписали директори підприємств ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Договір є дійсним, ніким не заперечувався, сторонами не розривався, судом недійсним чи нікчемним не визнавався.
На виконання умов договору ТОВ «Модуль Проект» виготовило та частинами поставило на користь позивача визначену договором кількість вузлів обліку газу, які в подальшому ТОВ "ЛІМІК" було поставлено на користь покупця ПАТ «Укртрансгаз» та введено в експлуатацію. Під час поставки товару сторонами на виконання положень договору поставки та законодавства України були укладені видаткові накладні (т.2 а.с.178-188, т.3 а.с.196-247, т.4 а.с.1-165).
Вузли обліку газу були поставлені силами та за рахунок ТОВ «Модуль Проект». Для цього ТОВ «Модуль Проект» було досягнуто домовленостей з перевізниками ФОП ОСОБА_7 та ТОВ «Колективне автотранспортне підприємство №7477» на перевезення вантажу. Рух товару підтверджується товарно-транспортними накладними із зазначенням перевізника, його водіїв та державних номерних знаків транспортних засобів, пунктів відправлення та доставки, перелік вантажу тощо.
Поставка Товару супроводжувалася сертифікатами та паспортами, які були передані спочатку позивачу, а пізніше позивачем на адресу покупця ПАТ «Укртрансгаз» разом з товаром. В подальшому позивачем було здійснено розрахунок за поставлений товар.
Разом з тим, в ОСОБА_2 перевірки вказано, що перевіркою не було встановлено походження товару, не підтверджується рух товару від постачальника ТОВ «Модуль Проект» до ТОВ "ЛІМІК".
Отже, такі висновки відповідача не відповідають обставинам справи та наявним в матеріалах справи документам.
Щодо правовідносин з ТОВ «Буднафтогазпром», варто зазначити наступне.
Між ТОВ "ЛІМІК" та ТОВ «Буднафтогазпром» було укладено договір поставки №1/26092016 від 26.09.2016, за яким ТОВ «Буднафтогазпром» зобовязалося поставили на користь позивача визначений договором товар - блоки підготовки (очистки) газу, а позивач зобовязався оплатити отриманий товар (т.2 а.с.189-196). Від імені сторін договір підписали директори підприємств ОСОБА_5 та ОСОБА_8 Договір є дійсним, ніким не заперечувався, сторонами не розривався, судом недійсним чи нікчемним не визнавався.
На виконання умов договору ТОВ «Буднафтогазпром» виготовило та поставило на користь позивача визначену договором кількість блоків підготовки (очистки) газу, які в подальшому позивачам було поставлено на користь покупця ПАТ «Укртрансгаз» та введено в експлуатацію. Під час поставки товару сторонами на виконання положень договору поставки та законодавства України були укладені видаткові накладні.
Блоки підготовки (очистки) газу були поставлені силами та за рахунок ТОВ «Буднафтогазпром». Для перевезення вантажу ТОВ «Буднафтогазпром» було укладено договір №30-09/2 від 30.09.2016 з перевізником ТОВ «Колективне автотранспортне підприємство №7477». Рух товару підтверджується товарно-транспортними накладними із зазначенням перевізника, його водіїв та, державних номерних знаків транспортних засобів, пунктів відправлення та доставки, перелік вантажу тощо (т.4 а.с.203-223).
Товар супроводжувався сертифікатами та паспортами, які були передані спочатку позивачу, а пізніше позивачем на адресу покупця ПАТ «Укртрансгаз» разом з товаром. В подальшому позивачем було здійснено розрахунок за поставлений товар.
Разом з тим, в ОСОБА_2 перевірки вказано, що перевіркою не було встановлено походження товару, не підтверджується рух товару від постачальника ТОВ «Буднафтогазпром» до позивача.
Отже, такі висновки відповідача не відповідають обставинам справи та наявними в матеріалах справи первинним документам.
Щодо правовідносин з контрагентами ТОВ «Газове обладнання», ТОВ «ОСОБА_2 енергетичні системи», ТОВ «Романсон», ТОВ «Альфа-Медіа».
В ОСОБА_2 перевірки посадові особи відповідача зазначили про те, що ТОВ "ЛІМІК" мав взаємовідносини з наступними постачальниками:
- ТОВ «Газове обладнання» по операціях з придбання комплектуючих запчастин, а саме: коліно, труба, лейка, трійник, та інше;
- ТОВ «ОСОБА_2 енергетичні системи» по операціях з надання послуг з розвантажувально-навантажувальних робіт автомобільним краном АС-100;
- ТОВ «Романсон» по операціях з придбання засобу для видалення накипу Мастер Бойлер;
- ТОВ «ОСОБА_2 - Медіа» по операціях з розміщення рекламної інформації про позивача як постачальника газу на спецпільних конструкціях.
На виконання господарських операцій з вищевказаними постачальниками учасниками було укладено відповідні договори, за фактом поставки товарів та послуг сторонами було складено видаткові накладні, акти прийому-передачі виконаних робіт, постачальниками було оформлено податкові накладні. Жодних зауважень до змісту та/або форми складених документів в ОСОБА_2 перевірки не вказано. Учасниками правовідносин було належним чином задекларовано та відображено податкові зобовязання та податковий кредит, витрати. Розрахунки з постачальниками та виконавцями по господарським операціям проводились у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахункові рахунки компаній.
Щодо правовідносин ТОВ "ЛІМІК" з ТОВ «Газове обладнання» по операціях з придбання комплектуючих в березні-квітні 2014 року, то на виконання господарських операцій були складені податкові та видаткові накладні, які детально описані на с. 6-7 ОСОБА_2 перевірки. Відповідно виписаним податковим накладним ТОВ «Газове обладнання» ТОВ "ЛІМІК" віднесено до податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 7543,07 грн. за березень 2014 року та 3394 грн. за квітень 2014 року. Крім цього, витрати на придбання комплектуючих включено до собівартості наданих послуг.
Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Альфа-Медіа», то позивач уклав з ТОВ «Альфа-Медіа» договір від 15.10.2015 № 15/10-01 про проведення рекламної кампанії на спеціальній конструкції. Розрахунки між субєктами господарювання проводилися в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «Альфа-Медіа». Станом на 31.12.2016 дебіторська або кредиторська заборгованість по взаємовідносинам із ТОВ «Альфа-Медіа» відсутня.
При цьому, як випливає з акта перевірки, всі необхідні первинні документи, що підтверджують фактичне виконання вказаних вище правочинів були досліджені в ході перевірки.
Надаючи правову оцінку матеріалам справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.п. 14.1.181. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до пп. «а» п.198.1, п.198.2., п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з п. 198.6. ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
З огляду на викладені норми Податкового кодексу України можна дійти висновку про існування декількох підстав для формування податкового кредиту з ПДВ, а саме: наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, використання придбаного товару (послуги) у власній господарській діяльності, а також фактичне виконання господарської операції за наслідками якої виникає право на податковий кредит з ПДВ.
Крім того, для віднесення відповідних сум податків, сплачених в ціні товару до податкового кредиту, в розумінні Податкового кодексу України, не передбачається обовязкова умова про сплату цих сум до бюджету контрагентами. Якщо контрагент не виконав своїх зобов'язань по належному формуванню первинних документів для підтвердження податкового кредиту або зобовязання з ПДВ, то це не може тягнути відповідальності та негативних наслідків саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо формування податкового кредиту з ПДВ та має всі документальні підтвердження його розміру.
Даний висновок також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобовязань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.
Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Пункт 201.1 ст.201 Податкового кодексу України визначає перелік обов'язкових реквізитів податкової накладної.
Згідно з п. 201.8 ст.201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
Пунктом 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
В свою чергу, відповідно до п.п. 200.1, 200.2, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
При відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Щодо донарахування позивачеві податку на прибуток за вищенаведеними господарськими операціями, варто зазначити наступне.
Відповідно до п.п. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 ПК України, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
З урахуванням викладених вище обставин справи, враховуючи зазначені норми Податкового кодексу, суд дійшов висновку про безпідставність висновків посадових осіб податкового органу щодо завищення позивачем податкового кредиту з ПДВ та необхідність збільшення фінансового результату з податку на прибуток.
Згідно ч. 1,2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у сумі 158861,25 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №1015 від 17.08.2017, №1014 від 17.08.2017 та №2003 від 09.11.2017 (т.1 а.с.3-5).
Таким чином, ТОВ "ЛІМІК" необхідно відшкодувати витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Сумській області в сумі 158861,25 грн.
Керуючись ст. ст. 139, 143, 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІМІК" до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, треті особи - товариство з обмеженою відповідальністю "Модуль проект", товариство з обмеженою відповідальністю "Буднафтогазпром", товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа-Медіа" про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Соколов

Повний текст рішення складено 08.02.2018 року.