Справа № 556/1395/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Іванків О.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"13" лютого 2018 р. Справа № 556/1395/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

ОСОБА_2,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Житомирі апеляційну скаргу Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від "15" листопада 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 15.11.2017р. позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано протиправною відмову Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області у призначенні ОСОБА_3 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на вісім років.

Зобов'язано Володимирецьке об"єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області розглянути подану ОСОБА_3 заяву про призначення пенсії позивачу зі зменшенням пенсійного віку на вісім років, згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додані до неї документи та прийняти відповідне рішення з урахуванням того, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, має стаж, що дає право на призначення пенсії за віком 15 років та 15 днів, належить до осіб, потерпілих від Чорнобильської катастрофи, та має право на користування пільгами (в тому числі і правом на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на вісім років, з 27.02.2017 р.), встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Стягнуто в користь ОСОБА_3 судові витрати, понесені у зв'язку з розглядом справи в сумі 640 (шістсот) гривень за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Володимирецького об'єднаного управління ПФУ Рівненської області.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідачем у справі подано до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. В обгрунтування апеляційних вимог відповідач зазначив, що на момент звернення до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області ОСОБА_3, його стаж становив 13 років 07 місяців 12 днів. Позивачу було роз'яснено, що для отримання мінімального стажу, необхідного для призначення пенсії, він в вправі укласти договір про добровільну участь в системі загальнообов'язкового пенсійного страхування та сплатити внески, що було підтверджено позивачем ОСОБА_3 безпосередньо у судовому засіданні. Договір про добровільну участь в системі загальнообов'язкового пенсійного страхування укладено та внески сплачені лише 10.10.2017р.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є постраждалим від аварії на ЧАЕС 3 категорії, що підтверджується посвідченнями серії Б №399122.

23 листопада 2016 р. позивачу виповнилось 52 роки, що підтверджується оглянутим в судовому засіданні паспортом серії МЮ №361791.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 27.02.2017 року у встановленому законом порядку звернувся до Управління Пенсійного фонду з приводу призначення пенсії відповідно до вимог ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із зниженням пенсійного віку.

Відповідач відмовив у призначенні пенсії з тих підстав, що права на зниження пенсійного віку на вісім років позивач не набув.

Суд першої інстанції визнав така відмову відповідача неправомірною, з огляду на таке.

Судом встановив, що ОСОБА_3 з дня народження по 23 березня 1987 року, та з 28 березня 1987 року по 05 листопада 1990 року, постійно проживав у ІНФОРМАЦІЯ_2, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів Української РСР №106 від 23.07.1991 року віднесено до зони безумовного (обов'язкового) відселення, що підтверджується довідкою Прилісненської сільської ради №97 від 24.02.2017 року та рішенням Володимирецького районного суду №556/620/17 від 17.07.2017 року, яке набрало законної сили.

Таким чином, станом на момент аварії на ЧАЕС (26 квітня 1986 року) ОСОБА_3 проживав у зоні безумовного (обов'язкового) відселення, а всього станом на 01.01.1993 року прожив у цій зоні 4 роки 06 місяців та 04 дні, тобто набув право на зниження пенсійного віку на вісім років, тобто по досягненню 52 років.

Період проживання позивача в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, а саме в с.Галузія Маневицького району Волинської області підтверджується довідкою Прилісненської сільської ради, а також рішенням Володимирецького районного суду у справі №556/620/17 від 17.07.2017 року, яке набрало законної сили, і у відповідності до ст.129-1 Конституції України, ст.14 ЦПК України, є обов'язковим для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

З 06 листопада 1990 року позивач постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, у відповідності до довідки Більськовільської сільської ради №531 від 27.02.2017 року.

Таким чином, із досліджених судом письмових доказів вбачається, що ОСОБА_3 постійно проживав на території радіоактивного забруднення з 26.04.1986 року по даний час.

Заяву про призначення йому пенсії із зниженням пенсійного віку ОСОБА_3 подав до управління ПФУ у Володимирецькому районі 27.02.2017 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відмова управління ПФУ у призначенні позивачу пенсії не ґрунтується на законі, і є протиправною, оскільки позивач своєчасно та у встановленому порядку звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії із зниженням пенсійного віку, та надав на підтвердження такого права відповідні документи, а саме рішення суду про встановлення факту проживання, чорнобильське посвідчення та довідку місцевої ради, якою підтверджено періоди проживання на територіях радіологічного забруднення.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Стаття 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Статтею 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком встановлено ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Зокрема, право на пенсію за віком, чоловіки набувають при досягненні 60-річного віку та за наявності 15 років страхового стажу.

Згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше.

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Згідно зі ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування":

Зокрема, громадянам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов'язкового) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку на 4 роки та додатково на 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років. При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІУ від 09.07.2003 р. страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Аналогічне визначення поняття «страховий стаж» міститься і в абз.1 ч.1 ст.24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІУ від 09.07.2003р., а саме: страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

З вказаного вбачається, що для зарахування періоду роботи до страхового стажу необхідною та обов'язковою умовою є сплата страхових внесків за вказаний період.

Наведене кореспондується положенням ч.2 ст.24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІУ від 09.07.2003 р. за якими страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Тобто, обчислення страхового стажу провадиться на підставі даних системи персоніфікованого обліку, що містить помісячні відомості про сплату (або несплату) страхових внесків.

У системному взаємозв'язку наведені законодавчі положення покликані реалізувати один із найголовніших принципів пенсійного забезпечення України - його здійснення на засадах страхування. Вказаний принцип закріплено у абз.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІУ від 09.07.2003 р., за якою: загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється, зокрема, за принципом обов'язковості страхування осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) та інших підставах, передбачених законодавством, а також осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб підприємців.

При зверненні позивача до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про призначення пенсії стаж позивача становив 13 років 07 місяців 12 днів.

Враховуючи те, що відповідно до договору про добровільну участь в системі загальнообов'язкового пенсійного страхування та внески сплачені 10.10.2017р. (після звернення до суду), таким чином у позивача на момент звернення з заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - 27.02.2017р. був відсутній страховий стаж в 15 років.

Суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені обставини та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають матеріалам справи тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню як така, що прийнята з порушенням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області задовольнити.

Постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від "15" листопада 2017 р. скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

ОСОБА_2

Повне судове рішення складено "15" лютого 2018 р.