Справа № 826/14579/17
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 січня 2018 року 12:40 № 826/14579/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі Аверкової В.В., при секретарі судового засідання Галаган І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Державної служби геології та надр України

до Приватного акціонерного товариства "Агрофос"

про анулювання спеціального дозволу на користування надрами від 22.03.2000

№2158,

за участі представників сторін:

представник позивача - Грицак А.В. (довіреність від 02.01.2018 №7);

представник відповідача - Пахомов Ю.О. (довіреність від 20.12.2017 вих. №98-12/17);

представник відповідача - Чернікова Ю.О. (договір про надання правової допомоги №Адв-1/2018),

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна служба геології та надр України (далі по тексту - позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Приватного акціонерного товариства "Агрофос" (далі по тексту - відповідач, ПрАТ "Агрофос") в якому просить припинити право користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами №2158 від 22.03.2000, виданого ПрАТ "Агрофос".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/14579/17, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 21 грудня 2017 року, яке було відкладено на 10 січня 2018 року, за клопотанням представника відповідача.

Судове засідання 10 січня 2018 року було відкладено у зв'язку з клопотанням представника позивача для надання часу подачі пояснень на відзив.

У судовому засіданні 30 січня 2018 року представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його.

Представник відповідача у судовому засіданні 30 січня 2018 року просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Оцінивши надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ "Агрофос" зареєстровано як юридична особа 23 квітня 1997 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Основним видом його діяльності є виробництво інших основних неорганічних хімічних речовин.

Як підтверджено матеріалами справи, 22 березня 2000 року ПрАТ "Агрофос" надано Дозвіл з метою видобування сировини, придатної для виробництва добрив, Карпівського родовища, Амвросіївського району, Донецької області, терміном дії 20 років (далі - Дозвіл).

19 червня 2012 року між позивачем та ПрАТ "Агрофос" укладено угоду №б/н про умови користування надрами з метою видобування корисних копалин, яка є невід'ємною частиною спеціального Дозволу.

Листом Державного науково-виробничого підприємства "Державний інформаційний геологічний фонд України" (далі - Підприємство) від 26 квітня 2016 року №02/302-1493 надано Інформаційний звіт про результати аналізу стану виконання особливих умов спеціальних дозволів на користування надрами в частині звітності надрокористувачів щодо руху запасів за 2015 рік, яким, зокрема, повідомлено про суб'єктів господарювання, які протягом 2014, 2015 років не проводили видобуток корисних копалин, серед яких зазначено, також ПрАТ "Агрофос".

Наказом Державної служби геології та надр України від 16 серпня 2016 року №255 ПрАТ "Агрофос" зупинено дію Дозволу та встановлено термін для усунення порушень законодавства про надра 30 календарних днів для усунення порушень, про що в свою чергу повідомлено ПрАТ "Агрофос" листом від 29 серпня 2016 року №15248/13/14-16, яке згідно рекомендованого повідомлення (штрих-код №03 0) вручено відповідачу 01 вересня 2016 року.

У зв'язку з ненадходженням від ПрАТ "Агрофос" відповіді на вищевказаний лист, наказом Державної служби геології та надр України від 30 грудня 2016 року №505 "Щодо анулювання, зупинення та поновлення дії спеціальних дозволів на користування надрами та встановлення термінів для усунення порушень", зокрема, надано ПрАТ "Агрофос", встановлено термін для усунення порушень до 01 лютого 2017 року, про що повідомлено ПрАТ "Агрофос" листом від 20 січня 2017 року №1188/13/14-17, яке згідно рекомендованого повідомлення (штрих-код №03 1) вручено відповідачу 26 січня 2017 року.

Позивач зазначає, що до Державної служби геології та надр України не надходили від відповідача пояснення щодо усунення порушень вимог законодавства, які були підставою для зупинення дії Дозволу (дані твердження не спростовані відповідачем).

Відтак, 16 травня 2017 року відповідачу направлено лист (штрих-код №04 7, отримано 17 травня 2017 року) за №10677/13/14-17 від 13 травня 2017 року з проханням надати у 15-денний строк інформацію про згоду/незгоду на припинення права користування надрами Карпівського родовища та згідно Дозволу.

ПрАТ "Агрофос" не відреагувало на вказаний лист та згоди чи незгоди на припинення права користування надрами не висловило.

Керуючись частиною другою статті 26 Кодексу України про надра (далі - КУпН), яка встановлює, що право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, - у судовому порядку та враховуючи неусунення відповідачем порушень та ненадіслання відповіді щодо припинення права користування надрами, позивач звернувся з даним адміністративним позовом.

Не погоджуючись із даним позовом, відповідач зазначає, що судовий порядок вирішення питання припинення права користування надрами можливий лише у разі незгоди користувача з анулюванням спеціального дозволу, проте на момент подання адміністративного позову до Служби від ПрАТ «Агрофос» листів щодо незгоди на припинення права користування надрами не надходило, що свідчить про відсутність спору та унеможливлює вирішення даного питання в судовому порядку. Також, відповідач звертав увагу на Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та Розпорядження Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015, №1053 від 30.10.2014, №1079 від 05.11.2014.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Надра є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Угоди або дії, які в прямій або прихованій формі порушують право власності Українського народу на надра, є недійсними. Український народ здійснює право власності на надра через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві ради (ч.1 ст.4 КУпН).

Згідно з частиною першою статті 11 КУпН державне управління у галузі геологічного вивчення, використання і охорони надр здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, органи влади Автономної Республіки Крим, місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи та органи місцевого самоврядування відповідно до законодавства України.

Відповідно до Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 року № 1174 (далі - Положення №1174) Державна служба геології та надр України (Держгеонадра) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Надра, відповідно до статті 14 КУпН, надаються у користування для геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення; видобування корисних копалин; будівництва та експлуатації підземних споруд, не пов'язаних з видобуванням корисних копалин, у тому числі споруд для підземного зберігання нафти, газу та інших речовин і матеріалів, захоронення шкідливих речовин і відходів виробництва, скидання стічних вод; створення геологічних територій та об'єктів, що мають важливе наукове, культурне, санітарно-оздоровче значення (наукові полігони, геологічні заповідники, заказники, пам'ятки природи, лікувальні, оздоровчі заклади та ін.); виконання робіт (здійснення діяльності), передбачених угодою про розподіл продукції; задоволення інших потреб.

Відповідно до статті 19 КУпН, Надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Питання надання спеціальних дозволів на користування надрами (далі - дозволи) у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також визначає процедуру продовження строку дії, переоформлення, видачі дубліката, зупинення дії чи анулювання дозволу та внесення до нього змін врегульовані Порядком надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року №615 (далі - Порядок №615).

Держгеонадра відповідно до покладених на неї завдань: видає в установленому порядку спеціальні дозволи на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами); зупиняє та анулює в установленому порядку дію спеціальних дозволів на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами), поновлює їх дію у разі зупинення (підпункти 9, 10 п.4 Положення №1174).

Відповідно до пункту 22 Порядку №615 дія дозволу може бути зупинена органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері здійснення державного гірничого нагляду, епідеміологічного нагляду (спостереження), державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, органів місцевого самоврядування, органів ДФС у разі: 1) порушення надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр; 2) виникнення внаслідок проведення робіт, пов'язаних з користуванням ділянкою надр, безпосередньої загрози життю чи здоров'ю працівників або населення; 4) невиконання в установлений строк приписів уповноважених органів щодо усунення порушень законодавства у сфері надрокористування або охорони навколишнього природного середовища.

Пунктом 23 Порядку №615 встановлено, що право користування надрами припиняється з підстав та у порядку, передбаченому Кодексом України про надра та Законом України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" (далі - Закон №2806-IV).

Відповідно до статті 26 КУпН право користування надрами припиняється у разі:

1) якщо відпала потреба у користуванні надрами;

2) закінчення встановленого строку користування надрами;

3) припинення діяльності користувачів надр, яким їх було надано у користування;

4) користування надрами з застосуванням методів і способів, що негативно впливають на стан надр, призводять до забруднення навколишнього природного середовища або шкідливих наслідків для здоров'я населення;

5) використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр;

6) якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу - 180 календарних днів не приступив до користування надрами;

7) вилучення у встановленому законодавством порядку наданої у користування ділянки надр.

Як встановлено у частині сьомій статті 4-1 Закону №2806-IV дозвільний орган, що видав документ дозвільного характеру, може звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) встановлення факту надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації; 2) здійснення суб'єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення. Законом можуть передбачатися інші підстави для анулювання документа дозвільного характеру.

З метою виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр Державна служба геології та надр України та її територіальні органи здійснюють державний геологічний контроль, механізм проведення якого регулюється Порядком здійснення державного геологічного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 грудня 2011 року №1294 (далі - Порядок №1294, який втратив чинність згідно постанови Кабінету Міністрів України від 10 березня 2017 року №239, проте діяв на момент зупинення відповідачу дії Дозволу станом на 16 серпня 2016 року) та Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон №877-V).

Згідно з пунктом 4 Порядку №1294 органи державного геологічного контролю відповідно до покладених на них завдань здійснюють державний геологічний контроль за своєчасністю і правильністю державної реєстрації робіт з геологічного вивчення та використання надр, наявністю спеціальних дозволів на користування надрами і виконання передбачених ними умов.

Пунктом 5 Порядку №1294 визначено, що державний геологічний контроль здійснюється шляхом проведення органами державного геологічного контролю планових і позапланових перевірок надрокористувачів.

За результатами проведення планової або позапланової перевірки надрокористувача посадовими особами органу державного геологічного контролю складається акт перевірки за формою, затвердженою Держгеонадрами (п.15 Порядку №1294).

Відповідно до пункту 16 Порядку №1294, у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр на підставі акта перевірки протягом п'яти робочих днів з дати її завершення складається припис або розпорядження за формою, затвердженою Держгеонадрами. Аналогічного змісту повноваження випливають із частини сьомої статті 7 Закону № 877-V.

В розумінні частини восьмої статті 7 Закону № 877-V припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутній акт перевірки відповідача, який свідчив би про допущене ним порушення, а саме, що він без поважних причин протягом двох років не приступив до користування надрами (враховуючи, що в матеріалах справи відповідач значиться у переліку суб'єктів господарювання, які протягом 2014 - 2015 років не проводили видобуток корисних копалин, а також це було підставою для зупинення дії Дозволу, згідно наказу від 16 серпня 2016 року №255). Як наслідок, приписи та розпорядження про допущене порушення також не складались. Відтак, листування позивача до ПрАТ "Агрофос", на які посилається позивач, а також неподання ПрАТ "Агрофос" щорічної звітності за формою 5-гр не доказом того, що відповідач без поважних причин протягом двох років не приступив до користування надрами.

Така підстава для анулювання спеціального дозволу на користування надрами як подання чи неподання щорічної звітності форми 5-гр або повідомлення Підприємства чинним законодавством не передбачена.

Суд звертає увагу, що єдиним і належними доказом порушення у сфері використання надр повинен бути акт перевірки, припис або розпорядження, складені на підставі акта перевірки, які у даній справі відсутні.

Крім цього, відповідно до частини другої статті 26 КУпН право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, - у судовому порядку. При цьому питання про припинення права користування земельною ділянкою вирішується у встановленому земельним законодавством порядку.

Аналіз наведеної норми права дає підстави вважати, що право користування надрами припиняється органом, який надав надра в користування, самостійно або в судовому порядку.

У разі відсутності спору відповідач має право у випадках, передбачених пунктами 1, 2, 3, 7 частини першої статті 26 КУпН, самостійно припиняти право користування надрами, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, це право припиняється у судовому порядку.

Тобто, в судовому порядку право користування надрами припиняється лише у випадках:

- якщо користування надрами з застосуванням методів і способів, що негативно впливають на стан надр, призводять до забруднення навколишнього природного середовища або шкідливих наслідків для здоров'я населення;

- якщо використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр;

- якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу - 180 календарних днів не приступив до користування надрами - у разі незгоди користувачів.

При цьому, важливо, що суд може припинити право користування надрами лише у разі незгоди користувачів в указаних вище випадках. Таким чином, судовий порядок вирішення питання припинення права користування надрами передбачений у разі незгоди користувача з анулюванням спеціального дозволу на користування надрами, тобто у разі наявності спору з цього приводу.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 27 жовтня 2015 року у справі №826/8596/14.

Крім того, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, розглянувши у порядку письмового провадження за винятковими обставинами за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранітний кар'єр" справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколос" до Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, в постанові від 19 серпня 2008 року також дійшла висновку, що припинення права користування надрами за відсутності згоди користувача можливе лише у судовому порядку.

Тобто, якщо Державною службою геології та надр України від суб'єкта господарювання не отримано згоду на припинення права користування надрами, то Державна служба геології та надр України не може самостійно припинити таке право, а зобов'язана звернутися до суду з позовом, тобто ненадання відповідачем незгоди на припинення права користування надрами не свідчить про відсутність спору, оскільки відсутність спору випливає виключно із надання суб'єктом господарювання згоди.

У запереченнях на позовну заяву, ПрАТ "Агрофос" зазначає, що дійсно були наявні поважні причини, за наявності яких відповідач не мав можливості приступити до користування надрами. Зокрема, це пов'язано з тим, що Карпівське родовище знаходиться в Амвросіївському районі Донецької області.

Розпорядженнями Кабінету Міністрів України №1275-р від 02 грудня 2015 року, №1053-р від 30 жовтня 2014 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, в таких переліках міститься і Амвросіївський район Донецької області.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014.

Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Зокрема, статтею 3 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" встановлений мораторій на проведення перевірок органами і посадовими особами, уповноваженими законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, а саме: органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, крім позапланових перевірок суб'єктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до суб'єктів господарювання з високим ступенем ризику.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем безпідставно зроблено передчасний висновок про відсутність поважних причин, з огляду на які ПрАТ "Агрофос" протягом двох років не приступило до користування надрами.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги викладене, суд вказує про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 77, 78, 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Державної служби геології та надр України відмовити.

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова

повний текст рішення виготовлений 06.02.2018