Справа № 348/2383/17
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2018-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/118/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів: Хобор Р.Б., Носа С.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області, ухвалену суддею Міськевич О.Я., 01 грудня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобовязання провести перерахунок пенсії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся з позовом в суд до Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та просив визнати дії відповідача протиправними і зобовязати провести нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання з збільшенням на 20 відсотків, як жителю гірського населеного пункту та включенням до перерахунку пенсії отримуваної допомоги на оздоровлення.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що постійно проживає в гірському населеному пункті і отримав посвідчення громадянина, який постійно проживає на території гірського населеного пункту, що дає йому право на отримання пільг, передбачених Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні». Крім того, при наданні щорічної основної відпустки згідно п.1 ст.136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» йому виплачувалась матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу, який складав 16000 грн. і на неї нараховувались внески по соціальному страхуванні та проводились відповідні відрахування до Пенсійного фонду, а тому зазначена допомога теж повинна братись для розрахунку розміру довічного грошового утримання.

У запереченні на позов відповідач зазначає, що допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2017 року в справі №348/2383/17 адміністративний позов було задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Надвірнянським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2017 року в справі №348/2383/17 та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Справу відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України розглянуто за відсутності учасників справи в порядку письмового провадження, оскільки сторони по справі не заявили бажання взяти участь в розгляді справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Надвірнянському обєднаному управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та отримує довічне грошове утримання судді у відставці з 06.10.2017 року відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області з заявою про перерахунок пенсії з включенням допомоги на оздоровлення та 20% як жителю гірського населеного пункту.

На звернення позивача, відповідач листом від 25.10.2017 року за №346/М-15 повідомив його про те, що йому було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». При призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді до основного розміру не нараховано підвищення за проживання в гірському населеному пункті, оскільки статтею 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» не передбачено збільшення на 20% розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів та допомоги на оздоровлення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010, який втратив чинність, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 розділу XII Закону № 1402-VIII від 02.06.2016, (далі - Закон №2453-VI) та згідно з ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016, в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу, (далі - Закон №1402-VIII) суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (ч.2 ст.135 Закону №1402-VIII).

Перелік зазначених складових суддівської винагороди є сталим та вичерпним, а розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов'язаний із розміром суддівської винагороди.

Статтею 136 Закону №1402-VIII встановлено, що суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу.

Виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу при наданні щорічної оплачуваної відпустки передбачалась і статтею 134 Закону №2453-VI.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Пунктом 25 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII, який набрав чинності з 30 вересня 2016 року встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 80 відсотків (у максимальному розмірі 90%) суддівської винагороди, обчисленої з посадового окладу та доплат за вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; наукового ступеня; роботи, що передбачає доступ до державної таємниці. Матеріальна допомога на оздоровлення законодавцем не віднесена до складових, що входять в обчислення суддівської винагороди та відповідно щомісячного довічного грошового утримання судді.

Суд апеляційної інстанції вважає помилковим посилання суду першої інстанції на рішення Конституційного Суду України №4-рп/2016 від 08.06.2016 року.

Так, рішенням Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №4-рп/2016 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини 3, абз. 1, 2, 4, 6 ч. 5 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень пункту 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення, зокрема, частини 3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.10.2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213- VIII.

Відповідно до вказаного рішення, частина 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Згідно з п.3 рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №4-рп/2016 щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Крім того, зазначене рішення не стосується питання включення матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної оплачуваної відпустки у складову суддівської винагороди та розрахунку довічного грошового утримання судді.

Щодо покликань позивача на ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до положень якої отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, то суд апеляційної інстанції зауважує, що врахування цих положень можливе у разі призначення позивачу пенсії, а не довічного грошового утримання.

Порядок обчислення довічного грошового утримання не регулюється зазначеними законами, а чітко визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII, який є спеціальним і не пов'язує розмір складових суддівської винагороди, що враховуються при обчисленні щомісячного грошового утримання судді із сплатою страхових внесків.

Стаття 5 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» передбачає, що статус особи, яка проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, надається громадянам, що постійно проживають, постійно працюють або навчаються на денних відділеннях навчальних закладів у цьому населеному пункті, про що громадянам виконавчим органом відповідної місцевої ради видається посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується на 20 відсотків.

Зазначена правова норма не містить вичерпного переліку видів державної матеріальної допомоги, які підлягають збільшенню на 20 відсотків. У цій нормі не приведено також переліку будь-яких виплат, що фінансуються за рахунок державного бюджету України, збільшення яких на зазначені 20 відсотків не допускається.

Таким чином, судом першої інстанції в цій частині зроблено вірний висновок, що усі державні пенсії, стипендії, інші види державної матеріальної допомоги, у тому числі і щомісячне довічне грошове утримання суддів, для осіб, які проживають на території населеного пункту, якому надано статус гірського, підлягають збільшенню на 20 відсотків.

Отже, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а постанова суду першої інстанції частковому скасуванню.

Крім того, оскільки позовні вимоги задоволені частково, то до стягнення підлягає сума судового збору 320 грн. 00 коп.

Керуючись ч.4 ст.229, ст.243, ст.308, ст.310, п.2.ч.1 ст.315, ст.317, ст.321, ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області задовольнити частково.

Постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2017 року в справі №348/2383/17 скасувати частково.

Адміністративний позов в частині позовної вимоги про визнання відмови Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення - залишити без задоволення.

Адміністративний позов в частині позовної вимоги про зобовязання Надвірнянське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80% суддівської винагороди, з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення залишити без задоволення.

В решті постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2017 року в справі №348/2383/17 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської на користь ОСОБА_1 320 грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Головуючий суддя І.О. Яворський

Судді Р.Б. Хобор

ОСОБА_2

Повний текст виготовлено 16.12.2017 року