Справа № 800/508/17
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2018 м. Київ П/9901/88/18 800/508/17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів - Бевзенка В. М.,

Шарапи В.М.,

Білоуса О.В.,

Желтобрюх І.Л.,

при секретарі - Шевчук К.В.,

за участю

позивача - ОСОБА_5,

представника відповідача - Погребняка С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_5

до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів

про визнання протиправним та скасування рішення щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Вищого адміністративного суду України перебувала адміністративна справа №800/508/17 (П/800/508/17) за позовом ОСОБА_5 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі - Комісія) про визнання протиправним та скасування рішення від 18 жовтня 2017 року №209дп-17 про притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що рішенням відповідача від 18 жовтня 2017 року №209дп-17 ОСОБА_5 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, а також одноразове грубе порушення правил прокурорської етики. Однак, позивач вважає таке рішення незаконним, необґрунтованим, необ'єктивним та таким, що прийняте з порушенням чинного законодавства. Позивач зазначає, що зі складеними патрульними декількома протоколами він був ознайомлений лише згодом. Також через тривалий час дізнався про існування рішення Голосіївського районного суду м. Києва про притягнення його до адміністративної відповідальності. Позивач вважає, що при виборі стягнення Комісія загалі не врахувала його характеристики. Також позивач зазначає, що повідомлення про час та місце проведення засідання Комісії він отримав після виходу з відпустки 11 жовтня 2017 року, тобто лише за 7 днів до засідання, яке відбулось 18 жовтня 2017 року. Крім того, вказує на те, що для дачі пояснень член Комісії викликав його в той момент, коли він перебував у відпустці. Також позивач вказує на порушення Комісією засадів змагальності. До того ж позивач зазначає, що в поданій дисциплінарній скарзі прокурор міста Києва пропонував застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани, а не звільнення зі служби. Посилаючись на норми Конституції України, Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, позивач просив скасувати спірне рішення Комісії.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав до суду заперечення проти позову, в обґрунтування яких зазначив, що оцінку обставинам скоєння позивачем правопорушення повною мірою надано судовими інстанціями, а тому підстав для проведення Комісією повторної перевірки вже встановлених фактів не існувало. Відповідач вказує на те, що при прийнятті рішення Комісією враховано характер проступку, його наслідки, особу прокурора, ступень його вини та інші обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення. Також відповідач зазначає, що повідомлення про час та місце проведення засідання Комісії було надіслано позивачеві за п'ятнадцять днів до засідання. Крім того, зауважує, що обов'язку у члена Комісії звертатись з клопотанням про відсторонення прокурора від посади законом не передбачено. Щодо доводів позивача про неодноразове притягнення його до дисциплінарної відповідальності за ті ж самі дії відповідач зазначає, що відповідно до норм діючого законодавства притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності не виключає можливості притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності. При цьому, як вказує відповідач, позбавлення премії не є видом дисциплінарної відповідальності. Таким чином, просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

05 лютого 2018 року відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву ОСОБА_5, в якому викладено доводи, аналогічні тим, що зазначались в запереченнях проти позову.

Разом із позовною заявою позивачем до суду подано клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення Комісії та припинення дії наказу виконувача обов'язків прокурора міста Києва №2268к від 13 листопада 2017 року про звільнення ОСОБА_5 з посади в органах прокуратури.

Ухвалою суду від 29 листопада 2017 року у задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову відмовлено.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Надав Суду пояснення, в яких зауважив на доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до наказу Прокуратури міста Києва від 31 серпня 2016 року №2153к юриста 1 класу ОСОБА_5 призначено на посаду прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури міста Києва.

09 червня 2017 року на адресу Прокуратури міста Києва надійшов лист Генеральної прокуратури України №25/2-33715-17, в якому зазначалось, що Генеральною інспекцією виявлено факт складання 24 жовтня 2016 року протоколів про вчинення адміністративних правопорушень стосовно прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_5 Генеральною інспекцією в даному листі запропоновано розглянути питання про проведення за даним фактом службової перевірки та проінформувати генеральну інспекцію Генеральної прокуратури України про результати її проведення.

Наказом Прокуратури міста Києва від 16 червня 2017 року №93 вирішено провести службову перевірку за фактами можливих грубих порушень прокурором ОСОБА_5 Присяги працівника прокуратури і Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури.

16 серпня 2017 року Прокурором міста Києва затверджено висновок службової перевірки стосовно прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури міста Києва ОСОБА_5 за інформацією про складання відносно нього працівниками поліції протоколів за ст.ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, яким, зокрема, встановлено факт порушення останнім Присяги працівника прокуратури та Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 28 листопада 2012 року №123 (діючого на момент вчинення проступку), що виразилось у використанні посвідчення прокурора з метою впливу на працівників правоохоронного органу та зухвалому невиконанні законних вимог та розпоряджень працівника поліції. Також зроблено висновок про необхідність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

16 серпня 2017 року Прокурором міста Києва на адресу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів направлено дисциплінарну скаргу про вчинення прокурором ОСОБА_5 дисциплінарного проступку.

Наказом Прокуратури міста Києва №1837к від 28 серпня 2017 року позивачу надано невикористану частину щорічної відпустки з 11 вересня 2017 року по 10 жовтня 2017 року включно.

30 серпня 2017 року Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів прийнято рішення №315дс-17, яким відкрито дисциплінарне провадження стосовно прокурора ОСОБА_5.

02 жовтня 2017 року членом Комісії складено висновок №11/2/4-315дс-139дп-17, яким запропоновано притягнути прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури міста Києва ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності та накласти на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

18 жовтня 2017 року Комісією прийнято рішення №209дп-17, яким прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури міста Києва ОСОБА_5 вирішено притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

Наказом Прокуратури міста Києва №2268к від 13 листопада 2017 року молодшого радника юстиції ОСОБА_5 звільнено з посади прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури міста Києва за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, а також одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.

Предметом доказування в цій справі є правомірність застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів прокуратури.

Правовідносини, пов'язані з проходженням служби працівниками органів прокуратури, регулюються Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, Кодексом професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затвердженим наказом Генерального прокурора України від 28.11.2012 року №123.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі - Закон №1697-VII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Частиною 1 ст. 4 Закону №1697-VII передбачено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 43 цього Закону прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження за систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.

Згідно ч. 2 цієї статті притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності не виключає можливості притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом.

Як встановлено ч. 1 ст. 44 Закону №1697-VII дисциплінарне провадження здійснюється Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів.

У відповідності до ч. 1 ст. 45 Закону №1697-VII дисциплінарне провадження - це процедура розгляду Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.

Рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу можуть бути оскаржені виключно в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Якщо за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу встановлено факти порушення прокурором прав осіб або вимог закону, таке рішення може бути підставою для дисциплінарного провадження.

Стаття 46 Закону №1697-VII регламентує порядок відкриття дисциплінарного провадження та проведення перевірки дисциплінарної скарги.

Після відкриття дисциплінарного провадження член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів за результатами перевірки (ч. 4).

Під час здійснення перевірки член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів має право ознайомлюватися з документами, що стосуються предмета перевірки, отримувати їх копії, опитувати прокурорів та інших осіб, яким відомі обставини вчинення діяння, що має ознаки дисциплінарного проступку, отримувати за письмовим запитом від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадян, громадських об'єднань необхідну для проведення перевірки інформацію. Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, має право надавати пояснення або відмовитися від їх надання стосовно себе (ч. 6).

Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, керівники державних підприємств, установ, організацій, яким надіслано запит члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, зобов'язані протягом десяти днів з дня його отримання надати відповідь на запит і наявну в них інформацію. У разі необхідності строк для надання інформації може бути продовжений до 30 днів, про що член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів повідомляє особу, яка направила клопотання про продовження строку для надання інформації (ч. 7).

Перевірка відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності проводиться у строк, який не перевищує двох місяців із дня реєстрації дисциплінарної скарги, а в разі неможливості завершення перевірки протягом цього строку він може бути продовжений Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів, але не більш як на місяць.

До завершення дисциплінарного провадження прокурор не може бути звільнений з посади прокурора у зв'язку з поданням заяви про звільнення за власним бажанням (ч. 9).

Член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується. Якщо за результатами перевірки член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів встановив наявність дисциплінарного проступку, у висновку додатково зазначається характер проступку, його наслідки, відомості про особу прокурора, ступінь його вини, інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення, а також пропозиція члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів щодо конкретного виду дисциплінарного стягнення (ч. 10).

Висновок та зібрані у процесі перевірки матеріали передаються на розгляд Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та мають бути отримані його членами не пізніш як за п'ять днів до засідання, на якому такий висновок розглядатиметься (ч. 11).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 47 Закону №1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а у разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів має бути надіслано не пізніш як за десять днів до дня проведення засідання.

До повідомлення про час та місце проведення засідання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, яке надсилається прокурору, додаються копія дисциплінарної скарги та висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.

У відповідності до ч. 3 цієї статті висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора розглядається за його участю і може бути розглянутий без нього лише у випадках, коли належним чином повідомлений прокурор:

1) повідомив про згоду на розгляд висновку за його відсутності;

2) не з'явився на засідання, не повідомивши про причини неявки;

3) не з'явився на засідання повторно.

Рішення про можливість розгляду висновку за відсутності відповідного прокурора приймає Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів.

Частиною 4 даної статті передбачено, що прокурор, який не братиме участі в засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, вправі надіслати письмові пояснення щодо висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку, які оголошуються на засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів заслуховуються пояснення члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб (ч. 5).

Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представник мають право давати пояснення, відмовитися від їх надання, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, заявляти клопотання, а також за наявності сумнівів у неупередженості та об'єктивності члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів подавати заяву про його відвід (ч. 6).

Приписами ст. 48 Закону №1697-VII передбачений порядок прийняття рішення Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів у дисциплінарному провадженні стосовно прокурора.

Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів приймає рішення в дисциплінарному провадженні більшістю голосів від свого загального складу. Перед прийняттям рішення Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів за відсутності прокурора, стосовно якого здійснюється провадження, і запрошених осіб обговорює результати розгляду висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.

Член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, який проводив перевірку та готував висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора, не має права брати участі у голосуванні при прийнятті рішення за результатами розгляду зазначеного висновку та бути присутнім під час проведення такого голосування.

При прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.

Рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора може бути прийнято не пізніше ніж через рік із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці.

Копія рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів вручається прокуророві, стосовно якого воно прийнято, або у семиденний строк надсилається йому поштою рекомендованим листом із повідомленням про вручення. У цей же строк копія рішення надсилається керівникові органу прокуратури, в якому прокурор, стосовно якого воно прийнято, обіймає посаду.

Рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, прийняте за результатами розгляду дисциплінарного провадження, оприлюднюється на її веб-сайті у семиденний строк.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону №1697-VII на прокурора може бути накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 51 Закону №1697-VII повноваження прокурора припиняються у зв'язку з рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів спірного рішення слугували обставини встановлення під час проведення службової перевірки порушень ОСОБА_5 правил прокурорської етики.

Так, проведеною Прокуратурою міста Києва службовою перевіркою у відношенні позивача, встановлено, що останній 24 жовтня 2016 року о 00 год. 20 хв. в м. Києві, по пр. Науки, буд. № 139, керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, не дотримався безпечної дистанції в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що призвело до пошкодження двох транспортних засобів, після чого місце дорожньо-транспортної пригоди залишив. За даними приладу «Драгер», за допомогою якого у зазначену дату проводився огляд на стан сп'яніння ОСОБА_5, відсоток алкоголю в організмі останнього становив 1,78‰.

Зазначені обставини підтверджені отриманими під час проведення перевірки у відношенні позивача поясненнями інспекторів УПП у м. Києві ДПП ОСОБА_13 та ОСОБА_14, які були долучені відповідачем до матеріалів дисциплінарного провадження №11/2/4-315дс-139дп-17.

Також колегія суддів враховує те, що постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 09 грудня 2016 року у справі №752/17864/16-п, залишеною без змін постановою Апеляційного суду міста Києва, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП; піддано ОСОБА_5 адміністративному стягненню за ст.ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімуму доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік; стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп.

Так, в даному судовому рішенні зазначено, що 24 жовтня 2016 року о 00 год. 20 хв. в м. Києві, по пр. Науки, буд. № 139, ОСОБА_5 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, не дотримався безпечної дистанції в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що призвело до пошкодження двох транспортних засобів, після чого місце дорожньо-транспортної пригоди залишив.

Зазначеними рішенням суду першої інстанції встановлено, що вина ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення підтверджується даними, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення від 24 жовтня 2016 року та додатках до них.

Суд апеляційної інстанції під час розгляду даної справи встановив, що висновок про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні адміністративних правопорушень є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами. Такими доказами є дані, зафіксовані в:

- протоколах про адміністративне правопорушення, в яких детально викладено суть порушень, вчинених ОСОБА_5;

- схемі місця ДТП, на якій зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів поблизу перехрестя вул. Саперно-Слобідської та вул. Грінченка, розташування автомобіля "Toyota Carina" після пригоди і вказано перелік видимих пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП, - пошкодження заднього бампера, заднього лівого крила та ланжерона, кріплення задніх фар, вм'ятина задньої частини кузова;

- письмових поясненнях ОСОБА_1 про те, що коли 23 жовтня 2016 року о 23 годині він, керуючи автомобілем "Toyota", зупинився на перехресті з вул. Грінченка на червоний сигнал світлофора, почув потужний удар у задню частину автомобіля від зіткнення з автомобілем "Daewoo Lanos", номерний знак якого НОМЕР_4 відірвався і водій якого одразу почав рух з метою залишення місця пригоди. Він намагався забрати ключі, але їх заклинило в замку запалення, а на його вимогу зупинитися водій, від якого було чути характерний запах алкоголю, не реагував і поїхав;

- роздруківці результату огляду з використанням спеціального технічного засобу алкотеста «Драгер», згідно з яким за наслідками огляду порушника станом на 00 годин 35 хвилин 24 жовтня 2016 року рівень алкоголю у видихуваному повітрі становив 1,78 ‰;

- письмових поясненнях свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, у присутності яких проведено огляд.

Оцінюючи пояснення правопорушника, суд апеляційної інстанції зазначив, що версію про керування транспортним засобом іншою особою на момент ДТП і залишення нею ж місця пригоди ОСОБА_5 раніше не висловлював, хоча мав таку можливість, спілкуючись з поліцейськими після зупинки і, ознайомлюючись з протоколами про адміністративні правопорушення, за якими з'явився до Управління патрульної поліції 25 жовтня 2016 року і отримав їх копії. За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що пояснення правопорушника є неправдивими, і направлені на уникнення відповідальності за скоєне.

Суд враховує, що всі вищенаведені документи містяться в матеріалах дисциплінарного провадження №11/2/4-315дс-139дп-17.

Пунктом 2 розділу XII «Прикінцеві положення» Закону №1697-VII передбачено, що до затвердження всеукраїнською конференцією прокурорів Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів застосовуються положення Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, схваленого всеукраїнською конференцією працівників прокуратури 28 листопада 2012 року та затвердженого наказом Генерального прокурора України від 28 листопада 2012 року № 123.

У відповідності до преамбули Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури (діючого на час вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення, далі - Кодекс етики), затвердженого наказом Генерального прокурора України від 28 листопада 2012 року №123, виконання покладених на прокуратуру завдань потребує від її працівників високого професіоналізму, неупередженості, чесності, порядності та здатності протистояти намаганням неправомірного впливу на їхню службову діяльність. Сприяти утвердженню таких особистих та ділових якостей має Кодекс професійної етики та поведінки працівників прокуратури, метою якого є визначення основних принципів і моральних норм, якими повинні керуватися працівники прокуратури при виконанні своїх службових обов'язків та поза службою.

Статтею 1 Кодексу етики визначені завданнями Кодексу є:

- забезпечення ефективного здійснення працівниками прокуратури своїх професійних обов'язків на підставі додержання принципів верховенства права, законності, суспільної моралі та високої культури;

- підвищення авторитету органів прокуратури та сприяння зміцненню довіри громадян до них;

- створення умов для розвитку у працівників прокуратури почуття справедливості, відповідальності, відданості справі, додержання загальнолюдських моральних цінностей, запобігання проявам корупції;

- формування принципової морально-правової позиції у взаєминах з колегами по службі та керівництвом.

Відповідно до ст. 2 даного Кодексу дія цього Кодексу поширюється на всіх працівників органів прокуратури, науково-навчальних закладів та інших установ прокуратури, які мають класні чини, а також стажистів на посадах прокурорів прокуратури або слідчих.

Вимоги Кодексу є обов'язковими з моменту призначення на посаду та ознайомлення з його положеннями, про що робиться письмовий запис в особовій справі працівника прокуратури.

В статті 4 Кодексу етики закріплені основні принципи професійної етики та поведінки працівників прокуратури, до яких відносяться принципи:

- верховенства права та законності;

- поваги до прав і свобод людини і громадянина;

- незалежності та самостійності;

- політичної неупередженості та нейтральності;

- толерантності;

- рівності перед законом, презумпції невинуватості;

- справедливості та об'єктивності;

- професійної честі і гідності, формування довіри до прокуратури;

- конфіденційності;

- прозорості службової діяльності;

- утримання від виконання незаконних рішень чи доручень;

- недопущення конфлікту інтересів;

- компетентності та професіоналізму;

- зразковості поведінки та дисциплінованості.

Статтею 18 Кодексу етики передбачено, що працівник прокуратури не має права використовувати своє службове становище в особистих інтересах або в інтересах інших осіб.

Працівнику прокуратури слід уникати особистих зв'язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об'єктивність виконання професійних обов'язків, скомпрометувати високе звання працівника прокуратури, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс.

Поза службою поводити себе коректно і пристойно. При з'ясуванні будь-яких обставин з представниками правоохоронних і контролюючих органів не використовувати свій службовий статус, у тому числі посвідчення працівника прокуратури, з метою ухилення від відповідальності.

З аналізу наведених норм вбачається, що вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов'язків працівників органів прокуратури. Приймаючи присягу прокурор ОСОБА_5 зобов'язався присвятити свою діяльність служінню Українському народові і Україні та урочисто присягнув неухильно додержуватися Конституції та законів України, сумлінним виконанням своїх службових обов'язків сприяти утвердженню верховенства права, законності та правопорядку, захищати права і свободи людини і громадянина, інтереси суспільства і держави, постійно вдосконалювати свою професійну майстерність, бути принциповим, чесно, сумлінно і неупереджено виконувати свої обов'язки, з гідністю нести високе звання прокурора.

Позивач в судовому засіданні надав пояснення, в яких зазначив, що з місця ДТП він поїхав, оскільки відшкодував водію автомобілю «Toyota Carina» нанесені збитки у розмірі 200 доларів США, втім розписку про це складено не було.

Однак, вказані твердження та інші доводи позивача стосовно невідповідності подій, описаних в судових рішеннях у справі №752/17864/16-п, фактичним обставинам та посилання позивача на порушення судом норм процесуального права, а саме ст. 268 КУпАП в частині його інформування про місце і час розгляду справи, колегія суддів оцінює критично, оскільки такі доводи вже оцінені судом апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 на постанову суду першої інстанції з наданням їм належної правової оцінки.

Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 6 зазначеної статті передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на зазначені норми, колегія суддів вважає, що рішення судів у справі №752/17864/16-п є належними та допустимими доказами факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Зазначені судові рішення в повній мірі підтверджують обставини, що стали наслідком притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Позивач в якості одного з доводів протиправності спірного рішення відповідача посилається на порушення Комісією порядку дисциплінарного провадженні у його відношенні в частині недотримання строку для надіслання повідомлення про час та місце проведення засідання Комісії.

Як вже зазначалось судом, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 47 Закону №1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а у разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів має бути надіслано не пізніш як за десять днів до дня проведення засідання.

З матеріалів дисциплінарного провадження №11/2/4-315дс-139дп-17 вбачається, що листом від 03 жовтня 2017 року №11/2/4-315дс-139дп-17-2052вих-17 позивача повідомлено про дату та час засідання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, на якому здійснюватиметься розгляд складеного членом Комісії висновку. В даному листі позивачеві роз'яснено надані йому права як учаснику дисциплінарного провадження. Разом із зазначеним листом на адресу позивача направлено копію дисциплінарної скарги на 2 арк. та висновок про наявність дисциплінарного проступку прокурора на 9 арк.

Таким чином, відповідачем дотримано передбачений законом строк повідомлення учасника дисциплінарного провадження про час та місце проведення засідання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, оскільки вищезазначеною нормою передбачається десятиденний термін саме для надіслання прокурору, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, повідомлення про час та місце проведення засідання Комісії, а не отримання ним даного повідомлення за десять днів до такого засідання.

Колегія суддів зазначає, що отримання повідомлення про час та місце проведення засідання Комісії 11 жовтня 2017 року жодним чином не завадило йому скористатись правом прийняти участь у засіданні Комісії. З наданого до суду витягу з Протоколу №15 Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів вбачається, що ОСОБА_5 під час засідання Комісії надавав пояснення щодо обставин дисциплінарного проступку, проте не заявляв клопотань або зауважень.

Щодо доводів ОСОБА_5 в частині невирішення Комісією питання про його відсторонення від посади на час проведення перевірки суд підтримує позицію відповідача, викладену в запереченнях проти позову, та вважає, що безпосереднього обов'язку у члена Комісії звертатись з клопотанням про відсторонення прокурора від посади законом не передбачено.

Стосовно співрозмірності обраного Комісією у відношенні позивача виду дисциплінарного стягнення із вчиненим ним проступком Суд зазначає наступне.

Унікальність ознак діяльності органів прокуратури випливає з ролі і місця прокуратури в державному механізмі і юридичній системі, зі специфіки її функцій, особливостей правового статусу прокурора. Опанування засад професійної етики є особливо важливим для молодих фахівців, яким бракує життєвого досвіду, професійних вмінь та навичок етичної поведінки, психологічної стійкості до стресових ситуацій та труднощів у робочому процесі. Значна частина норм Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури має як морально-етичний, так і правовий характер, а їх додержання може забезпечуватися застосуванням засобів як морального, так і юридичного впливу.

Порушення норм Кодексу професійної етики може бути наслідком професійної деформації прокурорів. Результатом деформації є неповноцінне виконання ними своїх професійних обов'язків з об'єктивних причин, або через свідоме несумлінне виконання службових обов'язків.

В даному випадку позивач, скоївши адміністративне правопорушення, порушив норми професійної етики в частині додержання обов'язку недопущення дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс.

Суд погоджує позицію відповідача щодо того, що факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення в стані алкогольного сп'яніння (що підтверджено відповідним судовим рішенням) викликає негативне ставлення громадськості до співробітників органів прокуратури та, відповідно, підриває авторитет органів прокуратури в цілому і викликає значний громадський резонанс, та вважає, що Комісією обрано такий вид дисциплінарного стягнення, який в повній мірі узгоджується зі значимістю вчиненого позивачем проступку.

До того ж, слід зазначити, що Комісія відповідно до діючого законодавства наділена дискреційними повноваженнями під час здійснення дисциплінарного провадження, що дозволяє вказаному органу на власний розсуд визначати вид дисциплінарного стягнення в залежності від скоєного прокурором дисциплінарного проступку та застосовувати до прокурорів обране ним дисциплінарне стягнення.

Суд зазначає, що у відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Беручи до уваги приписи зазначених норм, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що рішення від 18 жовтня 2017 року №209дп-17 "Про накладання дисциплінарного стягнення на прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури міста Києва ОСОБА_5» прийнято Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені діючим законодавством.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 не підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись ст.ст. 139, 244-250, 255, 266, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3, АДРЕСА_1) до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (, 04050, м. Київ, вул. Мельникова, б. 81-Б) про визнання протиправним та скасування рішення щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності - відмовити.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 06 лютого 2018 року.

Повний текст рішення складено 12 лютого 2018 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Великої Палати Верховного Суду через Верховний суд як суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Н.А. Данилевич

Судді В. М. Бевзенко

В.М. Шарапа

О.В. Білоус

І.Л. Желтобрюх