Справа № 816/2084/17
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

13 лютого 2018 рокум. ПолтаваСправа № 816/2084/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Довгопол М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Гнітько О.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Гонжак К.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

23 листопада 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого листом від 11 вересня 2017 року № 12896/6-17, та зобов'язання повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про надання у тимчасове платне користування на умовах оренди земельної ділянки земельну ділянку строком на 7 років та розміром орендної плати 12% від нормативної грошової оцінки, площею 38,8623 га для ведення фермерського господарства (код КВЦПЗ - 01.02) за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення (рілля), яка розташована за межами населеного пункту на території Сухинівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області (відстань до найближчого населеного пункту м. Кобеляки складає 3500 м), кадастровий номер НОМЕР_1 з урахуванням висновків суду.

Ухвалою суду 27 листопада 2017 року відкрито провадження у справі.

В ході розгляду справи судом з'ясовано, що рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, викладене у листі від 11.09.2017 № 12896/6-17 /а.с. 11/, яке є предметом спору у справі, прийнято за результатами розгляду клопотання позивача про надання у тимчасове платне користування на умовах оренди земельної ділянки площею 38,8623 га для ведення фермерського господарства за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення (рілля), яка розташована за межами населеного пункту на території Сухинівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, кадастровий номер НОМЕР_1 /а.с. 33/.

При цьому матеріалами справи підтверджено, що розпорядженням Кобеляцької районної державної адміністрації від 25.10.2012 № 658 затверджено гр. ОСОБА_3 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 38,8623 га (ріллі), для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів Сухинівської сільської ради (п. 1); передано гр. ОСОБА_3 у тимчасове користування на умовах оренди, земельну ділянку сільськогосподарського призначення із земель державної власності, площею 38,8623 га (ріллі), для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів Сухинівської сільської ради, строком на 5 років (п. 2) /а.с. 60/.

Із пояснень представника позивача встановлено, що право на тимчасове користування вказаною земельною ділянкою позивачем не реалізовано, договір оренди земельної ділянки не укладено, у зв'язку з чим позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із клопотанням про надання земельної ділянки у тимчасове користування на умовах оренди.

При цьому згідно із поясненнями представника відповідача, під час розгляду відповідного клопотання позивача Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області не вирішувалося питання щодо затвердження документації із землеустрою, з огляду на наявність у позивача затвердженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, натомість з'ясовувалося питання можливості укладення договору оренди земельної ділянки.

Враховуючи встановлені судом обставини у справі, судом поставлено на обговорення питання щодо поширення юрисдикції адміністративного суду на дану справу.

Представник позивача у судовому засіданні зазначила, що справа підсудна адміністративному суду, зважаючи на те, що відповідач є суб'єктом владних повноважень.

Представник відповідача зауважила, що, враховуючи те, що спірне рішення прийнято за результатами розгляду питання про укладення договору оренди земельної ділянки, юрисдикція адміністративного суду на вказану справу не поширюється.

Заслухавши думку представників сторін, вирішуючи питання про юрисдикцію справи, що розглядається, суд виходить з наступного.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

У свою чергу пунктом 2 частини 1 статті 4 Кодексу встановлено, що публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено категорії справ, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Із змісту позовної заяви вбачається, що спір виник у зв'язку із не здійсненням Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області дій щодо укладення договору оренди земельної ділянки площею 38,8623 га (ріллі), проект землеустрою щодо відведення якої затверджено розпорядженням Кобеляцької районної державної адміністрації від 25.10.2012 № 658 та яку передано позивачу у тимчасове користування на умовах оренди вказаним розпорядженням.

Суд бере до уваги, що відповідно до вимог Закону України від 06 вересня 2012 року № 5245- VI (далі Закон 5245- VI) «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набрав чинності з 01 січня 2013 року, повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності надано центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам.

Відповідно до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час спірних правовідносин) центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно із положеннями частин 1, 2 статті 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Статтею 80 Земельного кодексу України визначено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Відповідно до частин 1, 2 статті 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

За приписами частини 1 статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно із частиною 8 статті 93 Земельного кодексу України орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області в даній справі є суб'єктом господарських правовідносин і має такий самий правовий статус, що й інші учасники цих відносин. Реалізуючи право розпорядження земельними ділянками, відповідач має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими він вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки. Тобто, при здійсненні повноважень відповідач є рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію права розпоряджатися землею, не здійснюючи владних управлінських функцій.

У випадку ж, якщо суб'єкт у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак адміністративної справи та, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

У той же час, правовідносини, що склались між сторонами, є правовідносинами, що пов'язані із укладенням договору оренди землі, тобто, відповідач у спірних правовідносинах не здійснював публічно-владних управлінських повноважень відносно позивача.

Згідно із частиною 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За суб'єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду місцевими загальними судами у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12.10.1978 вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Беручи до уваги викладене, суд вважає за необхідне закрити провадження в адміністративній справі.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись статтями 238, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії закрити.

Роз'яснити позивачеві, що справа підлягає розгляду місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Повний текст ухвали складено 19 лютого 2018 року.

Суддя М.В. Довгопол