Справа № 823/546/18
Суддя: Л.В.Трофімова
Дата ухвалення: 2018-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

09 лютого 2018 року справа № 823/546/18

м. Черкаси

Суддею Черкаського окружного адміністративного суду Трофімовою Л.В. перевірено матеріали адміністративного позову у справі № 823/546/18

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаській області

третя особа комунальна установа «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи»

про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії, прийнято ухвалу.

07.02.2018 ОСОБА_1, звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, просить:

- визнати протиправною бездіяльність УПФУ в м. Черкасах Черкаської області щодо неприйняття рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії у звязку із установленням з 01.01.2017 нових розмірів посадових окладів на посадах державної служби та зобовязати відповідача здійснити ОСОБА_1 з 02.02.2018 на підставі п.4 постанови КМУ від 31.05.2000 №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) та пп.2 п.6 Порядку та умов визнання заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця, затвердженого Постановою КМУ від 19.06.2013 №426 у редакції, що діяла на момент підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішення КМУ перерахунок та виплату пенсії, як державному службовцю, призначеної відповідно до Закону України від 25.12.1994 №4038-ХІІ «Про судову експертизу» та ст. 37-1 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 90 відсотків заробітної плати на момент виходу на пенсію, виходячи із розміру посадового окладу 6800 грн. за 4 групою оплати праці, визначеного постановою КМУ від 18.01.2017 №15 «Питання оплати праці працівників державних органів», що прирівняна до посади позивача (остання посада на державні службі, з якої призначено пенсію), провести нарахування та здійснити виплату заборгованості, що виникне внаслідок такого перерахунку, з урахуванням раніше проведених виплат;

- стягнути з відповідача витрати на правову допомогу згідно Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 № 4191-VI, повязаних з наданням правової допомоги у сумі 1500 грн. на користь позивача;

- рішення виконати у порядку ст.371 КАС України у межах суми платежу за один місяць;

- зобовязати відповідача у порядку ст.382 КАС України подати протягом місячного строку звіт про виконання судового рішення.

Вивчивши матеріали позовної заяви, варто зазначити, що вона не відповідає вимогам ст.160, ст.161 КАС України, а тому повинна бути залишена без руху для усунення недоліків, виходячи з такого.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч.2 ст.5 КАС України).

Позивачеві варто уточнити позовні вимоги у контексті зрозумілості та чинності нормативно-правових актів.

Про залежність розмірів соціальних виплат особі від економічних чинників Конституційний Суд України у Рішенні від 19.06.2001 у справі № 9-рп/2001 зазначив, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов'язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів. У Рішенні від 08.10.2008 №20-рп/2008 у справі про страхові виплати Конституційний Суд України вказав, що види і розміри соціальних послуг та виплат встановлюються державою з урахуванням фінансових можливостей.

Необхідно зазначити, що відповідно до КАС України суд у конкретній справі вирішує спір, предмет якого існує на час розгляду справи, і не може приймати рішення на майбутнє.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до п.5 ч.5 ст.160 КАС України у позовній заяві зазначається виклад обставин, якими позивач обґрунтовує вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини та згідно ч.9 ст.160 КАС України у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору. Натомість, позивач не зазначає про не виконання яких саме норм актів законодавства йдеться чи допущено свавільне втручання у правомірні законні очікування (сподівання) позивача з боку відповідача, не надає обґрунтування у контексті пропорційності додаткової соціальної захищеності щодо результату перерахунку без звязку виплат від наявності коштів з огляду на те, що право соціального забезпечення не є абсолютним, користування яким може бути повязано з низкою ширше сформульованих конфліктуючих інтересів держави та особи, наприклад ст.1 Першого Протоколу ЄКПЛ, де частиною другою передбачено відповідні умови або підстави для обмеження прав.

Одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства (рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 № 20-рп/2011).

ЄСПЛ у рішенні у справі Velikoda проти України, 03.06.2014, 43331/12, п. 28 зазначено про те, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу Першого ЄКПЛ, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акта, яким встановлено таке право власності. ЄСПЛ зазначив, що першою і найважливішою вимогою ст.1 Протоколу Першого є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Зменшення розміру пенсії могло бути обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася Україна.

Масовий перерахунок пенсій проводиться з метою підвищення їх розміру у звязку з (ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»): ростом величини індексу споживчих цін (подорожчанням споживчих товарів та послуг); у звязку із зростанням середньої заробітної плати в Україні з якої сплачено страхові внески, за минулий рік; збільшенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Дію ч.2 ст. 42 Закону зупинено до стабілізації економічної ситуації в країні згідно із Законом України від 27.03.2014 № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні».

У позові не йдеться про захист якого порушеного права позивач просить. Індивідуальні акти можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушено.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.1 ст.2 КАС України).

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, встановлено, що позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області 19.01.2018. Оскільки йдеться про очікування, що позивачеві повідомлять про ситуацію з проведення перерахунку, то не зазначено про рішення відмову як індивідуального акту. Натомість, обґрунтованого розрахунку у контексті вимоги «провести перерахунок пенсії і здійснити виплату» позивачем не надано. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, здійснюється у спосіб, що не суперечить закону і забезпечує ефективність поновлення. Вимога щодо виплати має бути конкретизована певною сумою і періодом, не може бути передчасною у контексті втручання у майнові права особи, а момент виникнення права на перерахунок потребує уточнення у контексті бездіяльності саме відповідача.

У рішенні Кечко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «власності» в ч.1 ст.1 Протоколу Першого, має автономне значення, що не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність» в цілях наведеного положення. Питання, що потребує зясування: чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений ст.1 цього Протоколу. У визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, що можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення (рішення у справах Handyside проти Сполученого Королівства від 07.12.1976, James та інші проти Сполученого Королівства від 21.01.1986).

Пенсії в Україні виплачують із різних джерел (власні кошти Пенсійного фонду України, що переважно формуються з відрахувань від єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, кошти державного бюджету за бюджетними програмами, позики Пенсійному фонду з єдиного казначейського рахунку), то позивач, отримавши лист УПФУ на звернення, не ставить під сумнів достовірність і повноту відомостей зазначених у ньому, не зазначає про зміст порушеного права у звязку із отриманням відповіді від відповідача.

Актом державного чи іншого органу є юридична форма рішень органів офіційний письмовий документ, що породжує наслідки, спрямовані на регулювання тих чи інших відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів відносин. Рішення суб'єкта владних повноважень у контексті положень КАСУ необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії. Згідно п.19 ч.1 ст.4 КАС України правові акти індивідуальної дії рішення, що є актом одноразового застосування норм права і дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації, за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, скеровані окремим особам, застосовуються одноразово, після реалізації вичерпують дію. Усі рішення суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законом. Лист фіксує певні обставини та не є остаточним документом, зобов'язуючим до вчинення будь-яких дій, не породжує певних правових наслідків, його висновки не мають обов'язкового характеру для позивача. Листи не можна визначити як документи, що містять норми права загальної або індивідуальної дії. Вони не можуть створювати нових правових норм, доповнювати чи змінювати чинне законодавство та не мають обов'язкового характеру для суб'єкта, до якого вони адресовані. Листи не мають обов'язкового характеру і не набувають статусу рішення в розумінні КАС України, внаслідок чого не можуть бути оскаржені в адміністративному суді в порядку адміністративного судочинства.

Згідно із вимогами Бюджетного кодексу України та законів України про Державний бюджет України на відповідний рік органи Державного казначейства України здійснюють облік зобов'язань розпорядників бюджетних коштів у порядку, визначеному Державним казначейством України, та відображають їх у звітності про виконання Державного бюджету України і місцевих бюджетів. Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Вимога законності у розумінні ЄКПЛ вимагає дотримання національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі Hentrich проти Франції, 22.09.1994, п. 42, Kushoglu проти Болгарії, № 48191/99, 10.05.2007, пп. 49 - 62).

Відповідно до Закону України від 28.12.2014 № 76-VIIІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» з 01.01.2015 скасовано законодавчі норми, що передбачали право на перерахунок призначених пенсій державних службовців у зв'язку з підвищенням окладів. Позивач не обґрунтовує позовні вимоги нормативно-правовим актом з урахуванням умов і порядку якого відповідачем не проведено перерахунку пенсії позивача.

Пунктом 4 та 5 постанови КМУ від 31.05.2000 №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (у редакції, чинній до 15.12.2015) було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень КМУ (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16.01.2003 № 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (набрав чинності з 01.01.2015) ст.37-1 Закону № 3723-XII викладено у новій редакції, а саме встановлено, що «умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються КМУ».

З набранням чинності Постанови КМУ № 1013 з постанови Кабінету ОСОБА_2 України від 31.05.2000 № 865 виключено п.4 (щодо умов перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом № 3723-XII), а п.5 цієї постанови (щодо форми довідки для перерахунку) змінено в іншій редакції.

Постанова КМУ від 19.06.2013 № 426 «Про затвердження Порядку та умов визначення заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця» (п.10 перерахунок пенсій, призначених до набрання чинності Законом, здійснюється відповідно до п. 6 Порядку та умов з урахуванням віднесення посад, які займали особи з числа колишніх державних службовців, до відповідних груп та підгруп посад державної служби, передбачених Законом) втратила чинність на підставі постанови КМУ від 22.07.2016 № 465 (втратили чинність, зокрема постанова КМУ від 31.05.2000 №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії»).

З 15.12.2015 питання щодо умов і порядку перерахунку пенсій державних службовців визначається Кабінетом ОСОБА_2 України. Постановою КМУ від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» регламентовано питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено умов і механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (набрав чинності 01.05.2016) пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Позивач не обґрунтовує бездіяльність відповідача з підстав невиконання повноважень з перерахунку пенсії у звязку із «підвищення заробітної плати державним службовцям» з урахуванням правової позиції (висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 07.11.2017 у справі №398/4332/16) Верховного Суду у справах № 640/13719/16-а та № 711/6468/16-а (ЄДРСР 71938661, 71789774).

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок №22-1). Відповідно до п. 4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Позивачем не зазначено про те, що за результатами розгляду заяви прийнято рішення про відмову.

Орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення ЄСПЛ у справі Suominen проти Фінляндії, № 37801/97, п.36, від 01.07.2003). Оскільки у позові йдеться про обовязок доказування, то позивачеві необхідно надати обґрунтований розрахунок очікуваних виплат, оскільки лист від 29.01.2018 №11/Ш-10 як матеріальний носій інформації не є індивідуальним актом стосовно прав та інтересів позивача.

Згідно п. 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Порядком №22-1 визначено (п. 4.3), що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Позивачеві необхідно надати докази звернення до відповідача із заявою встановленої Порядком №22-1 форми.

Відповідно до ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Зі змісту Рекомендації Комітету ОСОБА_2 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_2 11.03.1980, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень адміністративний суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, передбаченими ч.2 ст. 2 КАС України.

Законом України «Про судовий збір» передбачено (ст.9), що суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. КАС України встановлено (ч.3 ст.161), що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідчені копії, якщо інше не визначено КАС України. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (ч.2 ст.94 КАС України). Позивачем надано до суду не засвідчені фото(ксеро)копії документів, у тому числі довідки до акту огляду МСЕК від 02.09.2013, що не дає можливості встановити наявність підстав звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

КАС України (ч.4, ч.5 ст.94) передбачено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, що знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Позивач просить зобовязати відповідача у порядку ст.382 КАС України подати протягом місячного строку звіт про виконання судового рішення. Відповідно до ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є диспозитивним правом суду, що може використовуватись залежно від наявності об'єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами. Позивачем не наведено аргументованих доводів та не надано доказів того, що постанова суду буде відповідачем тривалий час не виконана, у зв'язку з чим своєчасно у межах розумних строків не будуть поновлені його права.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу згідно Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 № 4191-VI, повязаних з наданням правової допомоги у сумі 1500 грн., на користь позивача. Варто зазначити, що Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» втратив чинність на підставі Закону від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Згідно ст.134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Адвокат ОСОБА_3 у квитанції до прибуткового касового ордеру від 06.02.2018 № 3 як підставу надходження коштів зазначив оформлення адміністративного позову від 06.02.2018, проте у документі не йдеться і до матеріалів справи не долучено договору про надання правничої допомоги, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.160, ст.161 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 5, 8, 160, 168, 169, 241, 293, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаській області, третя особа Комунальна установа «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити дії залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 для усунення вказаних вище недоліків позовної заяви десять днів з моменту отримання копії даної ухвали.

У разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та не оскаржується.

Суддя Л.В.Трофімова