Справа № 152/1925/17
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 лютого 2018 р. Справа № 152/1925/17

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання незаконним рішень про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

11.01.2018 р. на адресу Вінницького окружного адміністративного суду з Шаргородського районного суду Вінницької області надійшла справа №152/1925 /17 за позовом ОСОБА_1 (далі -ОСОБА_1, позивач) до Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (далі - Шаргородське ОУПФУ Вінницької області, управління пенсійного фонду, відповідач), яким просив:

- визнати незаконним і скасувати рішення у формі протоколу №1228 від 12.10.2017 р. та рішення від 12.10.2017 р. про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за п. "в" ст. 55 ЗУ „Про пенсійне забезпечення", зі зниженням пенсійного віку відповідно до Списку професій і посад працівників підприємств лісової промисловості та лісового господарства, постійно діючих лісопунктів, лісництв, лісозаготівельних дільниць, зайнятих на заготівлі лісу, лісогосподарських роботах, підсочці лісу та лісосплаві, робота на яких дає право пенсію за вислугу років, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України 12.10. 1992 року № 583, як особі, яка досягла віку 55 років та має понад 28 років загального роботи і з них понад 12 років 6 місяців стажу роботи на посадах тракториста на підготовці лісосік, трелюванні та вивезенні лісу і лісоруба;

- зобов'язати призначити пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту "в" ст. 55 ЗУ „Про пенсійне забезпечення", починаючи з 03 жовтня 2017 р., як особі, яка досягла віку 55 років та має понад 28 років загального роботи і з них понад 12 років 6 місяців стажу роботи на посадах тракториста на підготовці лісосік, трелюванні та вивезенні лісу і лісоруба.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за пунктом «в» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як особа, що досягла 55 років і має стаж роботи понад 12 років і 6 місяців на посаді з шкідливими умовами праці відповідно до Списку професій і посад працівників підприємств лісової промисловості та лісового господарства, постійно діючих лісопунктів, лісництв, лісозаготівельних дільниць, зайнятих на заготівлі лісу, лісогосподарськиї роботах, підсочці лісу та лісосплаві, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №583 від 12.10.1992 р.

Однак, звернувшись із відповідною заявою до відповідача про призначення пільгової пенсії отримав дві відмови, оформлені протоколами №1228 від 12.10.17 р. та № 26 від 12.10.17 р. Першим протоколом відмовлено у призначені пенсії на пільгових умовах на підставі п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Другим - відмовлено в призначені пенсії за вислугу років, як робітнику, який зайнятий на лісозаготівлях, згідно п. «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв'язку з відсутністю 12 років 6 місяців стажу роботи на посаді тракториста на підготовці лісосік, трелюванні та вивезені лісу.

Не погоджуючись із даними рішеннями та вказуючи, що факт зайнятості на роботах із шкідливими і важкими умовами праці підтверджується наданими документами та є підстави для призначення пенсії саме на підставі статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», вважає, що рішення відповідача є протиправними, у зв'язку з чим звернувся з цим позовом до суду.

Вказаний позов надійшов на адресу Шаргородського районного суду Вінницької області 6.12.2017р. та 7.12.2017 відповідною ухвалою відкрито скорочене провадження у справі № 152/1925/17.

Ухвалою суду від 14 грудня 2017 року прийнято рішення про розгляд справи за загальними правилами і призначено судове засідання на 19.12.2017 р.

19 грудня 2017 р. відповідною ухвалою суду прийнято рішення про передачу справи до Вінницького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 15.01.2018 р. справа прийнята судом до провадження та призначено її до розгляду на 15.02.2018 р. за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені) в порядку статті 263 КАС України.

01.02.2018 р. на адресу суду надійшов відзив (вх.№3563 від 01.02.2018 р.), в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову мотивуючи наступним.

При визначенні права на призначення пільгової пенсії було встановлено, що згідно записів трудової книжки, позивач в період з 01.06.1996 р. працював в Могилів - Подільському держлісгоспі трактористом, з 23.06.2009 переведений лісорубом і в подальшому 07.06.2010 р. переведений трактористом та звільнений 23.11.2015 р. Назви посад в Могилів - Подільському держлісгоспі трактористом не відповідають Списку посад, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України 12.10. 1992 року № 583, крім лісоруба. В матеріалах справи містяться довідки, які видані ДП "Могилів - Подільське лісове господарства", якими дійсно підтверджується , що ОСОБА_1 в період з 01.06.1996 р. по 22.06.2009 р. та з 07.06.2010 р. по 23.11. 2015 р. здійснював роботу тракториста на підготовці лісосік, трелюванні та вивезенні лісу. Однак, посада «тракторист лісового господарства» - не приведена у відповідність до Списку посад, затверджених постановою КМУ. Відтак, такий стаж не враховується при обчисленні пільгової пенсії.

Відповідач вказує, що за відсутності пільгового стажу необхідного для призначення пенсії, а саме 12 років та 6 місяців, така пенсія не призначається. Таким чином, враховуючи, що у ОСОБА_1 на момент звернення за пенсією не було достатньо пільгового стажу необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах, йому правомірно відмовлено у її призначенні.

12.02.2018 р. позивачем надіслано відповідь на відзив, у якій вказано про безпідставність посилань відповідача на відсутність пільгового стажу необхідного для призначення пенсії, оскільки такий підтверджено рядом документів, зокрема актами виконаних робіт, картами умов праці.

Одночасно, надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач просить не приймати до уваги доводи позивача викладені у відповіді на відзив, вказуючи, що спеціальний стаж підтверджується лише первинними документами та трудовою книжкою.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне.

03.10.2017 р. позивач звернувся до Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.

За наслідком розгляду даної заяви, прийнято рішення, оформлене протоколом №1228 від 12.10.2017 р. про відмову в призначенні пенсії на підставі п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»

Окрім того, також прийнято рішення, оформлене протоколом №26 від 12.10.2017 р., про відмову у призначення пенсії на пільгових умовах, мотивоване наступним.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 працював в Могилів - Подільському держлісгоспі з 01.07.1993 року водієм автомобіля УАЗ -452 Івашковеького лісництва, з 01.06.1996 р. переведений трактористом цього ж лісництва, з 23.06.2009 переведений лісорубом III розряду цього ж лісництва, з 07.06.2010 р. переведений трактористом де пропрацював до 23.11.2015 р. Назви посад в Могилів - Подільському держлісгоспі, на яких працював ОСОБА_1 не відповідають Списку посад, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України 12.10. 1992 року № 583, крім лісоруба.

В матеріалах пенсійної справи знаходиться копія довідки №313 від 10.04.2017 р., яка видана ДП "Могилів - Подільське лісове господарства" на запит Могилів - Подільського об'єднаного управління ПФУ, якою підтверджується період роботи лісорубом та трактористом. В довідці №535 від 03.07.2017 року зазначено, що назва посади - тракторист лісового господарства не приведено у відповідність до Списку посад, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України 12.10. 1992 року № 583, тобто не змінена на тракторист на підготовці лісосік, трелюванні та вивезенні лісу. Відповідно зміни у первинні документи не внесені.

Тому до спеціального стажу роботи для призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 можливо зарахувати лише період роботи лісорубом. За матеріалами пенсійної справи загальний трудовий стаж ОСОБА_1 складає -28 років 5 місяців 2 дні, стаж роботи на лісозаготівлях складає - 11 місяців 14 днів.

Відтак, вирішено відмовити в призначені пенсії за вислугу років, як робітнику, який зайнятий на лісозаготівлях, згідно статті 13 пункту «в» Закону України «Про пенсійне забезпечення» за відсутності 12 років 6 місяців стажу роботи на посаді тракториста на підготовці лісосік, трелюванні та вивезені лісу.

Не погоджуючись з такою позицією суб'єкта владних повноважень та вказуючи, що претендує на пільгову пенсію саме на підставі пункту «в» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», позивач звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Згідно з пунктом "в" частини першої статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII), право на пенсію за вислугу років мають: робітники, майстри (у тому числі старші майстри), безпосередньо зайняті на лісозаготівлях і лісосплаві, включаючи зайнятих на обслуговуванні механізмів і обладнання, - за списком професій, посад і виробництв, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Так, згідно пункту «а» Списку професій і посад працівників підприємств лісової промисловості та лісового господарства, постійно діючих лісопунктів, лісництв, лісозаготівельних дільниць, зайнятих на заготівлі лісу, лісогосподарських роботах, підсочці лісу та лісосплаві, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 583 від 12.10.1992 р., до його переліку включено посади робітників:

- лісоруби;

- трактористи на підготовці лісосік, трелюванні та вивезенні лісу.

Водночас, процедура подання документів для оформлення пенсій визначається, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1 Порядку 22-1, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об'єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Згідно пункту 2.1 Порядку 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються, серед іншого, такі документи: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування та документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Положеннями пунктів 4.1, 4.2, 4.3 Порядку №22-1 визначено, що орган, який призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

4) видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (п.4.7 Порядку №22-1).

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку №22-1 дає підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "в" статті 55 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді робітника, зайнятого на лісозаготівлях і лісосплаві, включаючи лісорубів, трактористів на підготовці лісосік, трелюванні та вивезенні лісу. При цьому, стаж роботи на цих посадах не повинен бути меншим 12 років і 6 місяців.

Оцінюючи правомірність оскаржуваних рішень, суд зазначає про наступне.

Як зазначалась вище, разом із заявою про призначення пенсії подаються документи про підтвердження стажу, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 (далі - Порядок №637).

Так, пунктами 1, 3 Порядку №637, визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Із положень пунктів 20, 23, 24 Порядку №637 випливає, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена

довідка.

Документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

З аналізу наведеного видно, що у разі відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, які установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Так, судом встановлено, що відповідно до записів в трудовій книжці позивача та даними до його пенсійної справи документами, загальний стаж роботи станом на 03.10.2017 року становить 28 років, 5 місяці, 2 день; згідно паспортних даних позивач народився 31.03.1962 року, тобто станом на 03.10.2017 року йому вже виповнилося 55 років.

Загальний стаж позивача включає і пільговий стаж, зокрема, з 01.06.1996 року по 22.06.2009 року; з 07.06.2010 року до дня звільнення (23.11.2015 року) - на посаді тракториста та з 23.06. 2009 року по 06.06.2010 року - на посаді лісоруба, які згідно списку професій, посад і виробництв, затверджених Постановою КМУ від 12.10.1992 року №583 дають право на призначення пенсії за вислугою років.

Дані обставини підтверджуються:

- записами у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2, згідно яких: з 1.06.96 р. позивач переведений трактористом Могилів-Подільського держлісгоспу; з 23.06.2009 р. переведений лісорубом ІІІ розряду Могилів-Подільського державного лісового підприємства «Могилів-Подільське лісове господарство»; з 7.06.2010 р. переведений трактористом Могилів-Подільського державного лісового підприємства «Могилів-Подільське лісове господарство»; 23.11.15 р. - звільнений.

- наказом Вінницького державного л/господарське об'єднання "Вінницяліс" від 01.06.1996 року №127/к, згідно якого ОСОБА_1 переведений трактористом з 1.06.96 р.;

- наказом ДП "Могилів - Подільське лісове господарство" від 24.06.09 року №44-к, згідно якого ОСОБА_1, тракториста Івашковецького лісництва переведено з 23.06.09 р. за його згодою лісорубом 3-го розряду цього ж лісництва;

- наказом ДП "Могилів - Подільське лісове господарство" від 03.06.2010 року №52-К, згідно якого ОСОБА_1, лісоруба 3-го розряду Івашковецького лісництва переведено за його згодою трактористом цього ж лісництва;

- довідками ДП "Могилів - Подільське лісове господарство" від 22.05.2017 року №425, від 06.11.2017 р. №927 згідно яких ОСОБА_1 працював на підприємстві з 01.06.1996 року по 22.06.2009 року; з 07.06.2010 року до дня звільнення (23.11.2015 року) - трактористом на підготовці лісосік, трелюванню, вивезенні лісу .

- картами умов праці, актами виконаних робіт за період роботи з 2013 -2015 р., з яких вбачається, що ОСОБА_1 виконував роботи, зокрема, по трелюванню та вивезенню лісу;

- наказом ДП "Могилів - Подільське лісове господарство" від 23.11.2015 року, згідно якого ОСОБА_1 - тракториста Івашковецького лісництва звільнено з роботи за власним бажанням у зв'язку зі станом здоров'я згідно ст. 38 КЗпП України з 23.11.2015 року.

Отже, як видно із матеріалів справи, факт зайнятості позивача на посадах лісоруба і тракториста по вивезенню та трелюванню лісу підтверджено рядом документів, а тому, стаж роботи з 01.06.1996 року по 22.06.2009 року; з 07.06.2010 року до дня звільнення (23.11.2015 року) має бути зараховано до пільгового.

Проте, при прийнятті оскаржуваних рішень дані обставини відповідачем не взято до уваги.

Так, при визначені пільгового стажу, суб'єктом владних повноважень у протоколі №1228 від 12.10.2017 р. вказано лише 11 місяців 14 днів («лісозаготів., лісосплав). При цьому, відмовлено у призначені пенсії за пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З цього приводу суд зазначає, що законодавець розмежовує пенсії за віком на пільгових умовах призначених по ст. 13 Закону № 1788-XII та пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників інших галузей народного господарства, призначених по ст. 55 Закону № 1788-XII, умови їх призначення та посади. Зокрема, при призначені пенсії за статтею 13 Закону 1788-XII досліджується та є визначальним питання щодо атестації робочих місць (посад) за Списками № 1 та № 2. Тоді як атестація робочих місць/посад за статтею 55 Закону 1788-XII і Списком, затвердженим Постановою КМ України № 583 - не вимагається.

Отже, у досліджуваному рішенні визначено пільговий стаж по статті 55 Закону 1788-XII (робота на посаді лісоруба - 11 міс. 14 днів), без урахування роботи тракториста, що, на думку суду є необґрунтованим, тоді як відмовляється на підставі ст. 13 Закону № 1788-XII.

Стосовно оскаржуваного рішення, оформленого протоколом № 26 від 12.10.2017 р., то суд також акцентує увагу на тому, що за його змістом визначався стаж роботи, що дає право на пенсію згідно пункту «в» статті 55 Закону № 1788-XII, однак відмовлено в призначені пенсії на підставі пункту «в» статті 13 Закону № 1788-XII.

Отже, при вирішені цього спору суд керується частиною другою статті 2 КАС України, в силу якої, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, критерій "прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України" - за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України: "Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України".

"На підставі" означає, що суб'єкт владних повноважень:

- має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України;

- зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

Критерій "прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії" - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Встановлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

На думку суду, оскаржувані рішення прийнято без врахування розтлумачених критеріїв, а відтак є незаконними.

Окрім того, при вирішені цього спору, суд, відповідно до частин першої-другої статті 6 КАС України керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей

З огляду на вимоги Конвенції та практику Європейського суду з прав людини ("Спорронг та Льонрот проти Швеції") до правовідносин щодо отримання пенсії слід застосовувати засади юридичної визначеності, зокрема в частині права особи на розумні очікування "мирного володіння майном".

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

За сукупністю наведених обставин, суд дійшов висновку, що рішення, оформлені протоколами №26 від 12.10.2017 р. та № 1228 від 12.10.2017 р. підлягають скасуванню.

Визначаючись щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту "в" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" починаючи з 03.10.2017 р., то суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Як встановлено, судом саме до повноважень органу віднесено вирішення питання щодо призначення пенсії. Відтак, такі повноваження є дискреційними, тобто такими, які дають можливість на власний розсуд суб'єкту владних повноважень визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених нормативно-правовим актом.

Дискреційні повноваження, насамперед, це сукупність прав і обов'язків державних органів, їх посадових та службових осіб, що дають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених проектом акта.

Обмежуючим фактором для рішень представників влади згідно з визначенням дискреційних повноважень є закон і справедливість.

За таких обставин, враховуючи, що законодавець чітко визначив порядок розгляду питань про призначення пенсій та обов'язковість прийняття відповідного рішення, суд вважає, що відсутні підстави без дотримання такої процедури та за відсутності відповідного рішення зобов'язувати суб'єкта владних повноважень призначити ОСОБА_1 пенсію на віком на пільгових умовах та фактично підміняти державний орган. Відтак, в задоволені позову в цій частині слід відмовити.

Разом з цим, суд вважає за необхідне, керуючись статтею 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог, оскільки це є необхідним для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить.

Так, згідно частини першої вказаної норми, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина з боку суб'єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб'єктів владних повноважень, при цьому, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов'язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз'ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення".

Так, відповідно до пункту 3 цієї, Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Як вже встановлено судом та зазначалось вище, рішення про відмову у призначені пільгової пенсії є протиправними та підлягають скасуванню. Як наслідок, заява позивача вважається такою, що не розглянута по суті і по ній не прийнято рішення.

За таких обставин та керуючись положеннями частини четвертої статті 245 КАС України, суд вважає необхідним зобов'язати суб'єкта владних повноважень -Шаргородське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення щодо призначення позивачу пенсії на пільгових умовах на підставі статті 55 Закону №1788-ХІІ з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати протокол Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області №1228 від 12.10.2017 р. про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Визнати незаконним та скасувати протокол Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області №26 від 12.10.2017 р. про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Зобов'язати Шаргородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту "в" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

В задоволені позову в частині позовних вимог щодо зобов'язання призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту "в" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" починаючи з 9 жовтня 2017 року, як особі, яка досягла віку 55 років та має понад 28 років загального стажу роботи і з них понад 12 років 6 місяців стажу роботи на посадах тракториста на підготовці лісосік, трелюванні та вивезенні лісу і лісоруба - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1).

Відповідач: Шаргородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області (Вінницька область, м.Шаргород, вул. Героїв Майдану, 222, код 40352856).

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна