Справа № 826/12676/16
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 лютого 2018 року 08:50 № 826/12676/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1, ОСОБА_2
до третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет споруУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,
про представники сторін:визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, позивачів: ОСОБА_3 відповідача: не з'явився, третьої особи: не з'явився,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» (далі - відповідач, Уповноважена особа), в якому просять:

визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи про визнання нікчемними правочинів щодо переказу коштів (транзакції), здійсненої TOB «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016 в сумі 50000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-028-000001805 від 19.05.2016» на рахунок № НОМЕР_3, що належить ОСОБА_1, в сумі 100,00 грн. з призначенням платежу - оплата процентів по договору №980-028-000002805 від 19.05.2016;

зобов'язати Уповноважену особу подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів, за вкладом в ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду з належною сумою у розмірі 50100,00 грн. на підставі договору № 980-028-000002805 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» від 19.05.2016;

визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи про визнання нікчемними правочинів щодо переказу коштів (транзакція), яка здійснена TOB «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016 в сумі 100000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-028-000146856 від 06.11.2015р.» на рахунок № НОМЕР_4, що належить ОСОБА_2, в сумі 20000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-028-000226561 від 22.04.2016р.», в сумі 291,39 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-028-000146856 від 06.11.2015р.», в сумі 383,60 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-028-000226561 від 22.04.2016р.»;

зобов'язати Уповноважену особу подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_2, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду з належною сумою у розмірі 118600,73 грн. на підставі договору № 980-028-000001565 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» від 23.10.2015.

Незважаючи на належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, ні відповідач, ні третя особа не забезпечили явку своїх представників у судове засідання.

Зважаючи на викладене, адміністративна справа, відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції Закону України від 06.07.2005 № 2747-IV, розглядається у порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи те, що 15.12.2017 набрала чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII (далі - КАС України), слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, справа розглядається з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 250 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

21.04.2016 між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» № 980-028-000002805, відповідно до якого на ім'я позивача відкрито рахунок № НОМЕР_3 у ПАТ «Банк Михайлівський».

Того ж дня, між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» (далі - ТОВ «ІРЦ») укладено договір № 980-028-000242108 типу «Суперкапітал» (новий) (з виплатою процентів щомісячно) на суму позики у розмірі 50000,00 грн.

19.05.2016 ОСОБА_1 внесено готівку на свої поточні рахунки у ПАТ «Банк Михайлівський»: № НОМЕР_5 в сумі 100,00 грн. та № НОМЕР_3 в сумі 50000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про стан рахунків.

Водночас, на виконання умов договору № 980-028-000242108 кошти з рахунку ОСОБА_1 перераховані на рахунок ТОВ «ІРЦ» згідно з платіжним дорученням від 19.05.2016 № 4242958 на суму 50000,00 грн.

19.05.2016 ТОВ «ІРЦ» повернуло кошти у сумі 50000,00 грн. на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_3, відкритий у ПАТ «Банк Михайлівський», що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про стан рахунку.

Разом з тим, 23.10.2015 між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» № 980-028-000001565, відповідно до якого на ім'я позивача відкрито рахунок № НОМЕР_4 у ПАТ «Банк Михайлівський».

06.11.2015 між ОСОБА_2 (позикодавець) та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір позики № 980-028-000146856 на суму, з урахуванням додаткових угод, у розмірі 100000,00 грн.

Як видно з матеріалів справи, 06.11.2015 та 23.10.2015 ОСОБА_2 внесено готівку на свій поточний рахунок № НОМЕР_4 у ПАТ «Банк Михайлівський» в сумі 100000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями від 06.11.2015 № 1051083 та № 1051401, а також від 23.10.2015 № 3698840.

22.04.2016 між ОСОБА_2 та ТОВ «ІРЦ» укладено договір № 980-028-000226561 типу «Суперкапітал» (новий) (з виплатою процентів щомісячно) на суму позики у розмірі 20000,00 грн.

22.04.2016 на виконання умов договору № 980-028-000226561 кошти з рахунку ОСОБА_2 перераховані на рахунок ТОВ «ІРЦ» згідно з платіжним дорученням № 5515542 на суму 20000,00 грн.

19.05.2016 ТОВ «ІРЦ» повернуло кошти у сумі 120000,00 грн. на рахунок ОСОБА_2 № НОМЕР_4, відкритий у ПАТ «Банк Михайлівський», що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про стан рахунку.

В подальшому, на підставі рішення Правління Національного Банку України від 23.05.2016 № 14/БТ виконавчою дирекція Фонду прийнято рішення від 23.05.2016 № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» та від 13.06.2016 № 991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський».

Відповідно до рішення Правління Національного Банку України від 12.07.2016 № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12.07.2016 № 1213 про початок процедури ліквідації банку з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно та делегування повноважень ліквідатора банку ОСОБА_4, якого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 01.09.2016 № 1702 замінено на ОСОБА_5 з 05.09.2016.

З матеріалів справи видно, що листом № 1432/1 відповідачем повідомлено ОСОБА_2, що переказ коштів (транзакція), здійснений ТОВ «ІРЦ» 19.05.2016: в сумі 100000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-028-000146856 від 06.11.2015», в сумі 20000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-028-000226561 від 22.04.2016» на рахунок № НОМЕР_4, що належить ОСОБА_2, є нікчемними, а листом № 1433/1 відповідачем повідомлено ОСОБА_2, що переказ коштів (транзакція), здійснений ТОВ «ІРЦ» 19.05.2016: в сумі 383,60 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-028-000226561 від 22.04.2016», в сумі 291,39 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-028-000146856 від 06.11.2015» на рахунок № НОМЕР_4, що належить ОСОБА_2, також є нікчемним.

В свою чергу, листом № 1434/1, копія якого наявна в матеріалах справи, відповідачем повідомлено ОСОБА_1, що переказ коштів (транзакція), здійснений ТОВ «ІРЦ» 19.05.2016 в сумі 50000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-028-000242108 від 19.05.2016» на рахунок № НОМЕР_3, що належить ОСОБА_1, є нікчемним.

Позивачі, вважаючи протиправними такі рішення відповідача, звернулись з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1 та 2 ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до змісту ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

За змістом ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема: вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Відповідно до ч. 2, п.п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Таким чином, законодавчо визначено право відповідача на визнання правочинів неплатоспроможного банку такими, що порушують публічний порядок, у випадках, визначених у ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Разом з тим, за змістом наведених норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», право перевірки правочинів на предмет перевірки виявлення серед них нікчемних не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставин, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто самого твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1066 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України врегульовано Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Так, відповідно до п. 1.24 ст. 1 вказаного Закону переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Згідно з п.п. 1.15, 1.23 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціатором є особа, яка на законних підставах ініціює переказ коштів шляхом формування та/або подання відповідного документа на переказ або використання електронного платіжного засобу; отримувач - особа, на рахунок якої зараховується сума переказу або яка отримує суму переказу у готівковій формі.

За змістом п. 1.6 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за № 377/8976, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд.

При цьому, пунктом 1.7 вказаної Інструкції визначено, що кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Згідно з п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» відносини між суб'єктами переказу регулюються на підставі договорів, укладених між ними з урахуванням вимог законодавства України.

Як видно з наявного в матеріалах справи витягу з додатку № 2 до акту Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними від 01.06.2016 № 2, затвердженого наказом Уповноваженої особи від 01.06.2016 № 42/2 «Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними», у переліку фізичних осіб, на рахунки яких 19.05.2016 здійснені перерахування коштів з поточного рахунку № НОМЕР_6 ТОВ «ІРЦ» значяться: ОСОБА_1 з сумою перерахування 50000,00 грн. та ОСОБА_2 - 120674,99 грн.

При цьому, названим наказом Уповноваженої особи, на виконання вимог ч. 1 ст. 216 ЦК України, застосовано наслідки нікчемності правочинів (транзакцій) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ «ІРЦ» по перерахуванню коштів фізичним особам.

Разом з тим, з матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 отримав через банк-агент кошти вкладника ПАТ «Банк Михайлівський» у розмірі 2074,23 грн., тобто залишок невідшкодованої суми становить 118600,76 грн. (120674,99 грн.-2074,23 грн.).

Отже, як встановлено судом, ТОВ «ІРЦ» зі свого поточного рахунку, що відкритий у банку, ініціювало переказ коштів на повернення позик та процентів за ними фізичним особам, в тому числі й позивачам, відповідно до договорів, укладених між ними. За такими договорами позики сторонами виступали позивачі як позикодавці та ТОВ «ІРЦ» як позичальник. При цьому, банк, виконуючи розрахунковий документ на переказ коштів на користь позивачів, не був стороною договору, а виконував свої зобов'язання за договорами банківського рахунку перед клієнтом.

Також варто відмітити, що в розумінні ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивачі є вкладниками банку, а кошти, які надійшли для них як вкладників за вказаними договорами, в розумінні тієї ж статті, є вкладом, на який поширюються гарантії, передбачені ст. 26 цього Закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідачем не зазначено, за яких конкретних підстав дані правочини ним віднесено до нікчемних, доказів на підтвердження нікчемності зазначених правочинів, спрямованості їх на порушення публічного порядку чи на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави, відповідачем також не надано.

Враховуючи викладене у сукупності, суд прийшов до висновку, що наказ Уповноваженої особи від 01.06.2016 № 42/2 «Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними» в частині щодо застосування наслідків нікчемності до переказів коштів (транзакцій), здійснених ТОВ «ІРЦ» 19.05.2016: в сумі 100000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-028-000146856 від 06.11.2015», в сумі 20000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-028-000226561 від 22.04.2016», в сумі 383,60 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-028-000226561 від 22.04.2016», в сумі 291,39 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-028-000146856 від 06.11.2015» на рахунок № НОМЕР_4, що належить ОСОБА_2; в сумі 50000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-028-000242108 від 19.05.2016» на рахунок № НОМЕР_3, що належить ОСОБА_1, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Проте, позовна вимога в частині визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи про визнання нікчемним правочину щодо переказу коштів (транзакції), здійсненої TOB «ІРЦ» 19.05.2016 в сумі 100,00 грн. з призначенням платежу - оплата процентів по договору від 19.05.2016 № 980-028-000002805, задоволенню, за висновком суду, не підлягає, оскільки до такої транзакції, як видно з матеріалів справи, наслідки нікчемності вказаним наказом не застосовувались.

Водночас, за змістом п. 6 розділу II Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14 (у редакції рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016 № 823) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за № 1548/21860, протягом дії тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та/або доповнення до переліків рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо зобов'язання Уповноваженої особи подати до Фонду додаткову інформацію про позивачів, як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду у зазначених розмірах.

Таким чином, Уповноважена особа, як суб'єкт владних повноважень, не надала суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності своїх дій та рішення (наказу) в оскаржуваній частині.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Водночас, зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі, передбачений п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України, зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

З огляду на викладене, а також з метою повного та належного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне захистити порушені права позивача шляхом визнання протиправним та скасування наказу Уповноваженої особи від 01.06.2016 № 42/2 «Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними» в частині щодо застосування наслідків нікчемності до переказів коштів (транзакцій), здійснених ТОВ «ІРЦ» 19.05.2016: в сумі 100000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-028-000146856 від 06.11.2015», в сумі 20000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-028-000226561 від 22.04.2016», в сумі 383,60 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-028-000226561 від 22.04.2016», в сумі 291,39 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-028-000146856 від 06.11.2015» на рахунок № НОМЕР_4, що належить ОСОБА_2; в сумі 50000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-028-000242108 від 19.05.2016» на рахунок № НОМЕР_3, що належить ОСОБА_1, зобов'язання Уповноваженої особи подати до Фонду додаткову інформацію про ОСОБА_2, як вкладника банку, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк «Національні інвестиції» за рахунок Фонду у розмірі 118600,73 грн., зобов'язання Уповноваженої особи подати до Фонду додаткову інформацію про ОСОБА_1, як вкладника банку, яка має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк «Національні інвестиції» за рахунок Фонду у розмірі 50100,00 грн.

Поряд з цим, відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З наведеного випливає, що за правилами ч. 1 ст. 139 КАС України судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Таким чином, оскільки у межах спірних правовідносин Уповноважена особа виступає в якості посадова особа Фонду, то судові витрати, понесені особою, яка не є суб'єктом владних повноважень, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Фонду.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код: НОМЕР_2) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» від 01.06.2016 № 42/2 «Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними» в частині щодо застосування наслідків нікчемності до переказів коштів (транзакцій), здійснених ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016: в сумі 100000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-028-000146856 від 06.11.2015», в сумі 20000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-028-000226561 від 22.04.2016», в сумі 383,60 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-028-000226561 від 22.04.2016», в сумі 291,39 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-028-000146856 від 06.11.2015» на рахунок № НОМЕР_4, що належить ОСОБА_2.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» від 01.06.2016 № 42/2 «Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними» в частині щодо застосування наслідків нікчемності до переказу коштів (транзакції), здійсненої ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016: в сумі 50000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-028-000242108 від 19.05.2016» на рахунок № НОМЕР_3, що належить ОСОБА_1.

4. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_2, як вкладника банку, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 118600,73 грн. (сто вісімнадцять тисяч шістсот гривень 73 коп.).

5. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1, як вкладника банку, яка має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 50100,00 грн. (п'ятдесят тисяч сто гривень 00 коп.).

6. У решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

7. Стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1102,40 грн. (одна тисяча сто дві гривні 40 коп.).

8. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ) понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 1102,40 грн. (одна тисяча сто дві гривні 40 коп.).

Рішення відповідно до ст. 255 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Суддя К.С. Пащенко