Справа № 820/6318/17
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2018-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2018 р. № 820/6318/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Заічко О.В.,

при секретареві судового засідання - Мараєвій О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково виробниче підприємства «Укрінтех» про накладення арешту на кошти,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: накласти арешт на кошти, які перебувають на рахунках відповідача відкритих в банківських установах.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що платником податків всупереч вимогам закону фактично відмовлено контролюючому органу у проведенні документальної позапланової виїзної перевірки, у звязку з чим, заступником начальника Головного управління ДФС у Харківській області 14.12.2017 р. було прийнято рішення про застосування до платника податків умовного адміністративного арешту його майна, а тому, у відповідності до приписів ст. 94 ПК України, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом та просив суд накласти арешт на кошти, які перебувають на рахунках відповідача.

Від представників сторін надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі.

Також, від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому представник просив суд у задоволенні позову відмовити, оскільки , в силу положень ПК України, обґрунтованість накладеного рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу арешту (повного, умовного) на майно платника податків має бути перевірена та підтверджена судом протягом 96 годин.

Суд, відповідно до вимог ст.205, 229 КАС України, вважає можливим розглянути вказану справу у письмовому провадженні без здійснення фіксації судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що 10.10.2017 року ГУ ДФС у Харківській області було видано наказ № 5516, яким наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Науково виробниче підприємства «Укрінтех» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства щодо господарських правовідносин з ТОВ "Компані ПЛАЗМА" за липень 2016 року, за жовтень та листопад 2015 року та ТОВ "Пейсмен" за вересень 2015 року. Документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Науково виробниче підприємства «Укрінтех» провести з 10.10.2017 тривалістю 5 робочих днів ( а.с.30-31).

Вказаний наказ контролюючим органом було видано на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 41.1 ст. 41, п. 61.1, п. 61.2 ст. 61, п.п.62.1.3 п. 62.1 ст. 62, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України з огляду на ненадання ТОВ "НВП Укрінтех" у запитуваному обсязі пояснень та їх документального підтвердження на обов'язкові письмові запити ГУ ДФС у Харківської області ( а.с. 12-14, 21-23).

Посадовій особі контролюючого органу було виписано направлення на перевірку № 7923 від 10.10.2017 року ( а.с.32) та останньою 10.10.2017 року було здійснено вихід на адресу ТОВ "Науково виробниче підприємство "Укрінтех" для проведення перевірки.

У свою чергу, ТОВ "НВП Укрінтех" було відмовлено у допуску уповноваженої особи контролюючого органу до перевірки, про що нею було складено відповідний акт від 10.10.2017 р. № 3570/20-40-14-11-11( а.с.33).

Вказана відмова, в силу приписів ст.94 ПК України, стала підставою видання 14.12.2017 р. заступником начальника Головного управління ДФС у Харківській області рішення № 27873/10/20-40-14-11-18 про застосування адміністративного арешту майна платника податків, яким було вирішено: 1. застосувати умовний адміністративний арешт майна платника податків ТОВ "НВП Укрінтех" за адресою: 61064, АДРЕСА_1; 2. надіслати рішення з вимогою тимчасового зупинення відчуження майна ТОВ "НВП Укрінтех" ( а.с.38).

У свою чергу, ТОВ "НВП Укрінтех", не погодившись з наказом ГУ ДФС у Харківській області від 10.10.2017 року № 5516, подало 13.10.2017 р. до Харківського окружного адміністративного суду позовну заяву про його скасування та оскарження відповідних дій посадовця контролюючого органу.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2017 року було відкрито провадження у справі № 820/4803/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "УКРІНТЕХ" до Головного управління ДФС у Харківській області, Головного державного ревізора-інспектора відділу позапланових перевіркою ризикових платників управління аудиту ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу,-

Судом встановлено, що позивач не звертався до Харківського окружного адміністративного суду в порядку ст. 183-3 КАС України ( в редакції, яка була чинна до 15.12.2017 року) та в порядку ст. 283 нині чинної редакції КАС України з поданням про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна ТОВ "НВП Укрінтех", застосованого на підставі рішення заступника начальника Головного управління ДФС у Харківській області від 14.12.2017 року № 27873/10/20-40-14-11-18. Доказів протилежного суду не надано.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.11.2017 року по справі № 820/4803/17 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробниче підприємство "Укрінтех" до Головного управління ДФС у Харківській області, Головного державного ревізора-інспектора відділу позапланових перевіркою ризикових платників управління аудиту ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу було задоволено частково, а саме: було скасовано наказ Головного управління ДФС України у Харківській області № 5516 від 10.10.2017, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд зазначає, що наразі справа перебуває в провадженні Харківського апеляційного адміністративного суду, де розглядається апеляційна скаргу ГУ ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.11.2017 року по справі № 820/4803/17.

Вирішуючи вказаний спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити субєкта (прізвище, імя, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса обєкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

В силу приписів п.94.1 ст. 94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Згідно положень п. 94.2 ст. 94 ПК України, арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин: 94.2.1. платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі; 94.2.2. фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; 94.2.3. платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу;94.2.4. відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством; 94.2.5. відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов'язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам; 94.2.6. платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; 94.2.7. платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу; 94.2.8. платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).

Тобто, арешт майна може бути застосований за наявністю хоча б однієї з визначених статтею 94 ПК України обставин, у свою чергу, як свідчать матеріали адміністративної справи, позивачем як підставу для винесення рішення та накладення адміністративного арешту майна зазначено про відмову платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення у відношенні нього документальної перевірки.

Відповідно до п. 81.2 ст. 81 ПК України, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

З приводу винесення контролюючим органом, в результаті недопуску до проведення перевірки його посадових осіб , рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків, слід вказати наступне.

Відповідно до положень пунктів 94.4 - 94.6 статті 94 Податкового кодексу України, арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків. Арешт майна може бути повним або умовним. Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов'язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення. Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження. Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Положеннями даної статті поняття "умовного арешту майна" визначено як обмеження реалізації платника податків прав власності на відповідне майно.

З аналізу положень вказаної статті також випливає, що накладенню умовного арешту майна передує обов'язок попереднього отримання відповідного дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном.

У свою чергу, відповідний дозвіл на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном видається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу тільки за наявності висновку податкового керуючого, який буде свідчити та підтвердить, що здійснення платником податків окремої операції не зможе призвести до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Як вже зазначалось раніше, 14.12.2017 р. заступником начальника Головного управління ДФС у Харківській області рішення № 27873/10/20-40-14-11-18 про застосування адміністративного арешту майна платника податків, яким було вирішено: 1. застосувати умовний адміністративний арешт майна платника податків ТОВ "НВП Укрінтех" за адресою: 61064, АДРЕСА_1; 2. надіслати рішення з вимогою тимчасового зупинення відчуження майна ТОВ "НВП Укрінтех", разом з тим, матеріали адміністративної справи не містять та представником позивача не надано до канцелярії суду відповідних копій дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном, разом з відповідним висновком податкового керуючого, що здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення, лише на підставі яких, в силу положень ст. 94 ПК України, посадові особи мають право застосовувати умовний адміністративний арешт майна платника податків.

Крім того, в силу положень п.94.10 статті 94 ПК України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено). У цих випадках таке майно перебуває під режимом адміністративного арешту протягом строку, визначеного законом для визнання його безхазяйним, або у разі якщо майно є таким, що швидко псується, - протягом граничного строку, визначеного законодавством. Порядок операцій з майном, власника якого не встановлено, визначається законодавством з питань поводження з безхазяйним майном. Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Відповідно до абз. 6 ОСОБА_2 ВАСУ від 29.04.2013 за № 642/12/13-13, Адміністративний арешт майна платника податків відповідно до пункту 94.10 статті 94 Податкового кодексу України накладається за рішенням керівника органу державної податкової служби, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Суд зазначає, що позивач не звертався до Харківського окружного адміністративного суду в порядку ст. 183-3 КАС України ( в редакції, яка була чинна до 15.12.2017 року) та в порядку ст. 283 нині чинної редакції КАС України з поданням про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна ТОВ "НВП Укрінтех", застосованого на підставі рішення заступника начальника Головного управління ДФС у Харківській області від 14.12.2017 року № 27873/10/20-40-14-11-18, доказів протилежного суду не надано, натомість із зазначеним ГУ ДФС в Харківській області звернулось у загальному порядку, отже, у суду були відсутні підстави для застосування скорочених строків розгляду, передбачених ст. 183-3 КАС України ( в редакції, яка була чинна до 15.12.2017 року) та в порядку ст. 283 нині чинної редакції КАС України, а тому, було застосовано загальні процесуальні строки, передбачені КАС України, в рамках розгляду даної справи.

Ухвалою від 19.12.2017 року було відкрито провадження у справі за означеним позовом та призначено підготовче засідання на 16.01.2018 р. Ухвалою від 16.01.2018 року було відкладено підготовче засідання на 30.01.2018 р. Ухвалою від 30.01.2018 року було відкладено підготовче засідання на 08.02.2018 р. Ухвалою від 08.02.2018 року було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті невідкладно після закінчення підготовчого провадження.

Враховуючи викладене, фактично, розгляд даної справи здійснювався вже після спливу 96 годин на підтвердження обґрунтованості накладення арешту. При цьому, суд акцентує увагу, що така ситуація склалась за подання початково позивачем даного позову в загальному порядку.

Таким чином, на час розгляду справи, рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна відповідача фактично припинило свою дію, у зв'язку із спливом 96 годин для визнання арешту обґрунтованим.

Розглядаючи вказаний позов та беручи до уваги зміст заявлених вимог суд зауважує, що арешт коштів на рахунку платника податків є різновидом адміністративного арешту, який застосовуються виключно на підставі рішення суду (на відміну від адміністративного арешту іншого майна, який здійснюється за рішенням керівника податкового органу).

Відповідно до п.п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Разом з тим, арешту коштів та інших цінностей такого платника податків, що знаходяться в банку, передує ряд заходів, визначених Главою 9 ПК України, які слід вжити податковому органу з метою забезпечення виконання платником податків свої зобов'язань, в тому числі встановлення майна та інших цінностей такого платника податків, що можуть стати джерелами погашення податкових зобов'язань платника податків, передача такого майна у податкову заставу та накладення адміністративного арешту на майно.

Позивачем не надано доказів вжиття заходів щодо встановлення майна позивача, яке може слугувати джерелом погашення податкового боргу.

Отже, зважаючи на вищевикладене, та, беручи до уваги, що строк, унормований п.94.10 статті 94 ПК України, не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, а також, враховуючи, що, всупереч ст. 94 ПК України, позивачем не було надано суду відповідних копій дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном, разом з відповідним висновком податкового керуючого, що здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення, лише на підставі яких, в силу положень ст. 94 ПК України, посадові особи мають право застосовувати умовний адміністративний арешт майна платника податків, а також, з огляду на факт ненадання доказів вжиття заходів щодо встановлення майна позивача, яке може слугувати джерелом погашення податкового боргу, за таких обставин, у правовідносинах, з приводу яких подано позов, відсутні підстави для арешту коштів, які перебувають на рахунках позивача.

Суд зауважує, що взагалі позивач, в силу положень ПК України наділений правом звернення до суду з позовом про накладення арешту на кошти платника податків у разі відсутності в останнього майна, достатнього для погашення податкового боргу. Водночас, така недостатність повинна бути встановлена не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання податкової вимоги, відповідно до п. 95.2 ст. 95 ПКУ, оскільки саме з цього моменту податковий орган уповноважений оцінювати майновий стан платника податків з огляду на наявність у нього джерел для погашення податкового боргу.

Позивачем не надано доказів наявності за позивачем податкового боргу, про що є відповідна податкова вимога, та настали строки, унормовані п.95.2 ст. 95 ПК України та взагалі, позовні вимоги обґрунтовані іншими обставинами, а саме: наявністю рішення про застосування адміністративного арешту, чому суду було надано оцінку, яка викладена вище за текстом зазначеного рішення.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 205, 243-246, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В

У задоволенні адміністративного позову Головного управління ДФС у Харківській області ( 61057, м. Харків, вул. Пушкінська,46, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково виробниче підприємства «Укрінтех» ( 61064, АДРЕСА_2, ) про накладення арешту на кошти - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, як передбачено п.15 Перехідних положень КАС України; після початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи - безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 09 лютого 2018 року.

Суддя Заічко О.В.