Справа № 823/1499/17
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року справа № 823/1499/17

13 год. 50 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Рідзеля О.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Мельникової О.М.,

позивача ОСОБА_1 (особисто),

представника позивача ОСОБА_2 (за ордером),

представника відповідача 1 ОСОБА_3 (за довіреністю),

представника відповідача 2 ОСОБА_4 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Державної міграційної служби в Черкаській області, управління Служби безпеки України в Черкаській області про скасування подання та рішення,

ВСТАНОВИВ:

29.09.2017 у Черкаський окружний адміністративний суд звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) до управління Державної міграційної служби в Черкаській області (далі відповідач 1), управління Служби безпеки України в Черкаській області (далі відповідач 2) з адміністративним позовом, в якому просить:

скасувати подання відповідача 2 про скасування дозволу на імміграцію відносно позивача;

скасувати рішення відповідача 1 від 22.09.2015 №08-06/189 про скасування дозволу на імміграцію позивача в Україну.

У позовній заяві позивач зазначає, що оскаржуване рішення відповідача 1 про скасування дозволу на імміграцію позивача в Україну прийняте на підставі подання відповідача 2, в якому зазначено, що вина позивача у вчинення адміністративного правопорушення підтверджена постановою Придніпровського районного суду м.Черкаси, однак, вказаною постановою позивача звільнено від адміністративної відповідальності у звязку з малозначністю. Крім того, позивач наголошує, що викладені у поданні обставини щодо здійснення сепаратистської діяльності та дестабілізації суспільно-політичної обстановки не підтверджені доказами. Тому просив задовольнити позов.

Відповідач 1 заперечував проти позову з тих підстав, що спірне рішення від 22.09.2015 №08-06/189 прийняте ним з огляду на подання управління СБУ в Черкаській області, у звязку з накладенням на нього адміністративного стягнення та порушення правил перебування іноземців в Україні.

Відповідач 2 у запереченнях на позов вказував, що за результатами здійснення контррозвідувальної діяльності встановлено, що позивач поширював на території України ідеї сепаратизму, висловлював наміри щодо створення угрупування проросійського напрямку для дестабілізації суспільно-політичної ситуації. Крім того, наголошував, що позивач вчинив діяння, які порушують законодавство України про охорону громадського порядку, у чому його було визнано винним постановою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23.04.2015. Оскільки вказані обставини є підставою скасування дозволу на імміграцію, просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення та доводи учасників справи. дослідивши наявні в справі документи, всебічно й повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд дійшов висновків відмовити у задоволенні позову, з огляду на таке.

Суд встановив, що 21.06.2006 ОСОБА_1 отримав дозвіл на імміграцію в Україну №10/3-4-5320 разом із своєю матірю ОСОБА_5.

На підставі заяви ОСОБА_1 09.03.2010 він отримав посвідку на постійне проживання в Україні від 05.03.2010 серії ЧР №14951.

07.08.2015 т.в.о начальника управління Служби безпеки України в Черкаській області ОСОБА_6 складено та направлено начальнику УДМС України в Черкаській області подання №5/13403 щодо скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину РФ ОСОБА_1

За результатами розгляду вказаного подання головним спеціалістом відділу у справах іноземців, осіб без громадянства та протидії нелегальної міграції УДМС України в Черкаській області І.Г Білан складено висновок від 22.09.2015 щодо доцільності скасування ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну та визнати недійсною посвідку на постійне проживання в Україні від 05.03.2010 серії ЧР №14951.

Згідно з даними листа від 11.09.2015 №8.1/4996-15 проект вказаного висновку підтриманий Департаментом у справах іноземців та осіб без громадянства ДМС України.

22.09.2015 управлінням Державної міграційної служби в Черкаській області прийнято рішення №09-06/189 про скасування ОСОБА_1 дозвіл на імміграцію в Україну, виданий 21.06.2006.

Надаючи оцінку спірним рішенням в контексті позовних вимог, суд врахував таке.

У розумінні пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року №3773-VI (далі Закон №3773-VI) іноземцем є особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Згідно з частиною 1 статті 3 вказаного Закону іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

На підставі ч.3 ст.3 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини 15 статті 4 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Згідно зі статтею 5 вказаного Закону іноземці та особи без громадянства отримують посвідку на постійне проживання або посвідку на тимчасове проживання в залежності від підстав перебування на території України, які визначені в статті 4 Закону.

Закон України «Про імміграцію» від 07.06.2001 №2491-III визначає умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства (далі Закон №2491-III).

У розумінні статті 1 вказаного Закону іммігрантом є іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; дозвіл на імміграцію рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Згідно з положеннями частини 1 та 2 статті 4 зазначеного Закону дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції. Квота імміграції встановлюється Кабінетом Міністрів України у визначеному ним порядку по категоріях іммігрантів, зокрема, особи, які є повнорідними братом чи сестрою, дідом чи бабою, онуком чи онукою громадян України.

Статтею 6 Закону №2491-ІІІ визначено, що Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції:

1) організовує роботу з прийняття заяв разом із визначеними цим Законом документами щодо надання дозволу на імміграцію від осіб, які перебувають в Україні на законних підставах;

2) організовує роботу з перевірки правильності оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію, виконання умов для надання такого дозволу, відсутності підстав для відмови у його наданні;

3) організовує роботу з прийняття рішень про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видання копій цих рішень особам, яких вони стосуються;

4) організовує роботу з видання та вилучення у випадках, передбачених цим Законом, посвідок на постійне проживання;

5) забезпечує ведення обліку осіб, які подали заяви про надання дозволу на імміграцію, та осіб, яким надано такий дозвіл.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 9 Закону №2491-ІІІ заяви про надання дозволу на імміграцію подаються особами, які перебувають в Україні на законних підставах, до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції.

Статтею 12 Закону №2491-ІІІ визначені підставі для скасування дозволу на імміграцію. Так, дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо:

1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність;

2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили;

3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні;

4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України;

5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

6) в інших випадках, передбачених законами України.

Відповідно до ст.2 Закону України від 25.03.1992 І2229-ХІІ «Про Службу безпеки України» на Службу безпеки України покладається у межах визначеної законодавством компетенції захист державного суверенітету, конституційного ладу, територіальної цілісності, економічного, науково-технічного і оборонного потенціалу України, законних інтересів держави та прав громадян від розвідувально-підривної діяльності іноземних спеціальних служб, посягань з боку окремих організацій, груп та осіб, а також забезпечення охорони державної таємниці.

До завдань Служби безпеки України також входить попередження, виявлення, припинення та розкриття злочинів проти миру і безпеки людства, тероризму, корупції та організованої злочинної діяльності у сфері управління і економіки та інших протиправних дій, які безпосередньо створюють загрозу життєво важливим інтересам України.

Суд врахував, що згідно зі ст.4 Закону України від 19.06.2003 №961-IV «Про основи національної безпеки України» Служба безпеки України віднесена до суб'єкта забезпечення національної безпеки, на яких покладено своєчасне виявлення, запобігання і нейтралізація реальних та потенційних загроз національним інтересам.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 07.08.2015 т.в.о начальника управління Служби безпеки України в Черкаській області ОСОБА_6 складено та направлено начальнику УДМС України в Черкаській області подання №5/13403 щодо скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину РФ ОСОБА_1

Так, вказане подання прийняте з огляду на те, що 22.04.2015 позивач був затриманий працівниками патрульно-постової служби УМВС України в Черкаській області за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодекс України про адміністративні правопорушення (дрібне хуліганство) та доставлений до Придніпровського РВ у м. Черкаси УМВС України в Черкаській області для складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення, від 22.04.2015 серії ЧК №003315 близько 17 год. 15 хв. 22 квітня 2015 року за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, - на першому поверсі офісного приміщення ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство, а саме: виражався нецензурною лайкою та вчинив штовханину.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.04.2015 у справі №711/3611/15-п встановлено, що ОСОБА_1 в громадському місці порушив громадський порядок, у результаті чого суд дійшов висновку, що вказана особа скоїла правопорушення, передбачене ст.173 Кодекс України про адміністративні правопорушення дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем дійсно порушено громадський порядок, що підтверджено постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.04.2015, яка набрала законної сили.

Посилання позивача на ту обставину, що вказаним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси його звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю, суд не вважає обґрунтованим, оскільки у мотивувальній частині цієї постанови суд дійшов висновку про наявність у діях позивача порушення громадського порядку.

З урахуванням викладеного, суд вважає казані обставини достатніми для звернення УСБУ в Черкаській області до міграційної служби з вищевказаним поданням.

Крім того, суд врахував, що під час вчинення вищевказаного правопорушення працівниками Придніпровського РВ УМВС у Черкаській області вилучено у позивача для тимчасового зберігання, серед іншого, прапор псевдодержавного утворення «новоросія».

Згідно з відібраними працівником УСБУ в Черкаській області у громадянина ОСОБА_7 поясненнями у березні 2015 року до нього звернувся раніше невідомий ОСОБА_1 з проханням допомогти йому у розбудові в м. Черкаси молодіжної організації, основними позиціями якої було протистояння ідеям ОСОБА_8. Також, ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_7, що символом цієї організації буде прапор так званої «новоросії».

Допитаний у судовому засіданні під кримінальну відповідальність, як свідок, ОСОБА_7 пояснив, що дійсно приблизно у березні 2015 року ОСОБА_1 неодноразово звертався до нього з пропозиціями допомоги у створення молодіжної організації проросійського спрямування, після чого ОСОБА_7 повідомив про даний факт УСБУ в Черкаській області.

Частиною 1 ст.1 Закону України від 19.06.2003 №961-IV «Про основи національної безпеки України» визначено, що національна безпека це захищеність життєво важливих інтересів людини і громадянина, суспільства і держави, за якої забезпечуються сталий розвиток суспільства, своєчасне виявлення, запобігання і нейтралізація реальних та потенційних загроз національним інтересам.

Загрозою національній безпеці визначено наявні та потенційно можливі явища і чинники, що створюють небезпеку життєво важливим національним інтересам України.

На підставі ст.7 вказаного Закону основними реальними та потенційними загрозами національній безпеці України, стабільності в суспільстві є, зокрема, загроза посягань з боку окремих груп та осіб на державний суверенітет, територіальну цілісність, а також загроза проявів сепаратизму в окремих регіонах України.

Врахувавши викладене, суд дійшов висновку про наявність у діях позивача загрози національній безпеці.

Враховуючи встановлені обставини, а також визначені вищенаведеними нормами повноваження Служби безпеки України. Суд дійшов висновку, що оскаржуване подання від 07.08.2015 №5/13403 про скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну винесене за наявності достатніх підстав та в межах наданих повноважень, а тому відповідна позовна вимога є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Оцінюючи правомірність рішення Державної міграційної служби в Черкаській області від 22.09.2015 №08-06/189 про скасування дозволу на імміграцію позивача в Україну, суд врахував таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року №1983 затверджений, зокрема, Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) (далі Порядок №1983).

Положеннями пунктів 21 - 23 вказаного Порядку передбачено, що дозвіл на імміграцію скасовується органом за місцем його видачі.

Питання щодо скасування дозволу вправі порушити орган внутрішніх справ, інший орган виконавчої влади, який у межах наданих йому повноважень забезпечує виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Для започаткування процедури розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію відповідне подання надсилається до органу за місцем прийняття рішення про надання такого дозволу.

ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.

Як судом зазначено вище за результатами розгляду подання УСБУ в Черкаській області службовою особою УДМС України в Черкаській області висновок від 22.09.2015 щодо доцільності скасування ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну та визнати недійсною посвідку на постійне проживання в Україні від 05.03.2010 серії ЧР №14951.

Згідно з даними листа від 11.09.2015 №8.1/4996-15 проект вказаного висновку підтриманий Департаментом у справах іноземців та осіб без громадянства ДМС України.

У звязку з цим, з огляду на встановлену судом наявність у діях ОСОБА_1 порушення громадського порядку та загрози національній безпеці, що на підставі пункту 3 статті 12 Закону №2491-ІІІ є підставою для скасування дозволу на імміграцію, суд дійшов висновку що оскаржуване рішення Державної міграційної служби в Черкаській області від 22.09.2015 №08-06/189 про скасування дозволу на імміграцію позивача в Україну є правомірним та не підлягає скасуванню.

Абз.2 п.23, п.24 Порядку №1983 встановлено, що про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти.

Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України «Про імміграцію». Копія рішення надсилається Держприкордонслужбі.

З даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається отримання позивачем 01.10.2015 вищевказаного рішення.

Суд врахував, що згідно з даними листа від 06.10.2015 Черкаського районного сектору УДМС України в Черкаській області службовою особою вказаного органу здійснено виїзд за адресою місця реєстрації ОСОБА_1 (Черкаська обл., с. Руська Поляна, вул. Хутірська, 47) під час якого зясовано, що за вказаною адресою позивач не проживає. При цьому, відповідно до пояснень матері позивача ОСОБА_5 вищенаведене рішення вручене працівником поштового відділення 01.10.2015.

У подальшому, 28.10.2015 під час спроби вручити ОСОБА_1 копію рішення про скасування йому дозволу на імміграцію останній відмовився від її отримання, про що складено акт «Про відмову в отриманні копії рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну та здачі, визнаної недійсною, посвідки на постійне проживання в Україні» від 28.10.2015.

У звязку з цим, судом не враховані, як обґрунтовані, доводи позивача про те, що йому не було відомо про оскаржуване рішення щодо скасування йому дозволу на імміграцію.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених судом під час розгляду справи обставин та викладених норм законодавства, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення прийняті в межах та у спосіб, передбачені чинним законодавством України, у звязку з виявленими фактами порушення позивачем вимог Закону, що має наслідком скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Рідзель

Рішення складене у повному обсязі 09.02.2018.