Справа № 826/13601/17
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 лютого 2018 року 13:29 № 826/13601/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К. при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі позивача, представника відповідача Шевченко І.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_2
до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві.
провизнання протиправними та скасування податкових вимог №Ф-1030 від 15.11.2016р., №Ф-1030 від 10.08.2017р. , стягнення

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - ОСОБА_2 звернувся зо Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просив суд :

«1. Скасувати вимогу Головного управління ДФС у м. Києві № Ф-1030 від 15 листопаду 2016 року на суму 15 642. 24 грн. про сплату боргу (недоїмки) по Єдиному соціальному внеску .

2. Скасувати вимогу Головного управління ДФС у м. Києві № Ф-1030 від 10 серпня 2017 року на суму 20856,24 грн. про сплату борту (недоїмки) по Єдиному соціальному внеску.

3. Припинити виконавче провадження ВП № 53916942 від 16.5.2017 року Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про примусове виконання вимоги № Ф-1030 від 15 листопаду 2016 року на суму 15 642, 24 грн. та стягнення виконавчого збору/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 1564,22 грн.

4. Повернути мені кошти, які були утримані та сплачені згідно вимоги Головного управління ДФС у м. Києві № Ф-1030 від 15 листопаду 2016 року про сплату боргу (недоїмки) по Єдиному соціальному внеску та п.3 постанови про відкриття виконавчого провадження 1311 № 53916942 від 16.05.2017 року відповідно наказу Міністерства доходів і зборів України № 450 від 09 вересня 2013 року.»

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач не є платником Єдиного соціального внеску, оскільки є пенсіонером.

Представником Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві позовні вимоги заперечуються з огляду на те, що вимоги сформовано автоматично, у відповідності до даних облікової картки позивача.

В процесі судового розгляду справи до участі в якості відповідачів було залучено Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві та Головне управління Державної казначейської служби України в місті Києві.

Представники вказаних відповідачів до суду не з'явились, заперечень на позов на надано.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований в якості фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності та платника єдиного податку, про що свідчить копія свідоцтва про державну реєстрацію та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Позивач є пенсіонером та був звільнений зі Служби безпеки України 3 квітня 1994 року за ч. 65 п. "в" Тимчасового положення про проходження військової службі особами офіцерського складу, що підтверджується копією наказу Голови СБУ № 152ос від 17.03.1994 року.

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 29.01.2018р. позивач отримує пенсію за вислугу років.

Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15 листопада 2016 року №Ф-1030, якою, відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, висунуто позивачу вимогу про сплату 15642,24грн. недоїмки.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10 серпня 2017 року №Ф-1030, якою, відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, висунуто позивачу вимогу про сплату 20856,24грн. недоїмки.

Винесення оскаржуваних вимог мотивовано тим, що позивачу пенсію призначено не за віком, тому позивач має сплачувати єдиний внесок на загальних підставах.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Верховний Суд України висловив правову позицію у даній категорії справ, яка має враховуватись при застосуванні норми права у подібних правовідносинах, відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної в справах цієї категорії, зокрема, в постановах від 21 квітня 2015 року (№ 21-90а15), від 26 травня 2015 року (№ 21-228а15) та від 26 січня 2016 року (№ 21-2971а15) п. 4 статті 4 Закону № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" не поширюються на осіб, які отримують пенсію за вислугу років призначену на підставі Закону № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Суд вважає за доцільне відступити від правової позиції, викладеної у вищезазначених постановах Верховного Суду України, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач :

- є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та має посвідчення 2 категорії;

- є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, та має посвідчення 1 категорії;

- досяг 60 років.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно з частиною 4 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в редакції, яка діяла на момент прийняття оспорюваних вимог від 15.11.2016р. та 10.08.2017р., особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

При цьому, зазначена правова норма не містила визначення «..отримують відповідно до закону пенсію за віком або соціальну допомогу».

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.

Таким чином, позивач досяг віку, з якого має право на призначення пенсії за віком.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 2 червня 2016 року № 1401-VIII, статтю 129 Конституції України викладено в новій редакції, згідно з якою суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Згідно з частиною 1 статті 24 Конституції України, не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні, … пенсіонер - це особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Отже, обмеження визначення позивача, як пенсіонера, за рахунок визначення терміну з Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", можливе лише в межах саме зазначеного Закону, натомість, норми Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" такого обмеження не містять.

Суд доходить висновків, що обмеження кола осіб, щодо яких можливе застосування положень частини 4 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" в редакції, яка діяла на момент винесення оспорюваних рішень, за ознакою підстави призначення пенсії, яку отримує особа, є безпідставним, та може бути визнано дискримінацією.

Так, позивач має право на призначення пенсії за віком, оскільки досяг віку, встановленого частиною 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

При цьому, в редакції вищезазначеної правової норми ч. 4 ст.4, яка діє на момент розгляду справи, законодавець усунув правову колізію, зазначивши, що особи, зазначені у пунктах 4 та 5 1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, станом на момент розгляду справи зазначена частина 4 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачає звільнення особи від сплати за себе єдиного внеску за себе, за умови досягнення встановленого віку.

У зв'язку з викладеним, суд погоджується з обґрунтованістю позовних вимог в частині скасування оскаржуваних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено: платіжним дорученням №149 від 19.09.2017р. - 12713,39грн.; платіжним дорученням №155 від 25.09.2017р. -1000грн.; платіжним дорученням №157 від 26.09.2017р. -1000грн.

Як вбачається з довідки Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 29.01.2018р. з позивача стягнуто 9430,01 гривень внеску та 899,87грн. виконавчого збору.

Суд вважає суми, стягнені на підставі вимог - такими, що підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь позивача, виходячи з такого.

Згідно з абзацом другим частини третьої статті 26 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", суми коштів, безпідставно стягнені територіальними органами доходів і зборів з юридичних і фізичних осіб, підлягають поверненню з рахунків органу доходів і зборів в триденний строк з дня прийняття рішення територіальним органом доходів і зборів або судом про безпідставність їх стягнення з одночасною сплатою нарахованої на ці суми пені, що визначається виходячи з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України.

З огляду на вищезазначену правову норму, суд доходить висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення сум коштів, безпідставно стягнутих з позивача.

Проте, вимоги про закриття виконавчого провадження суд вважає безпідставними, з огляду на приписи пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати вимоги Головного Державної фіскальної служби у м. Києві від 15.11.2016р. № Ф-1030, від 10.08.2017р. №Ф-1030 про сплату боргу (недоїмки) з Єдиного соціального внеску.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 25043,27грн., стягнутих з нього в межах виконавчого провадження №ВП 53916942.

4. В решті позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян