Справа № 815/3914/17
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/3914/17

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача - Осіпова Ю.В.,

суддів - Бойка А.В., Скрипченка В.О.,

при секретарі Гончаровій О.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_2 та представника відповідача Моргун Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року (м. Одеса, дата складання повного тексту рішення - 13.11.2017р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

26.07.2017 року ОСОБА_4 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Одеської митниці ДФС ОСОБА_5 від 26.06.2017 року №637-о «Про звільнення ОСОБА_4.»;

- поновити його на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення №6 митного поста «Котовськ» Одеської митниці ДФС з 27.06.2017 року;

- стягнути з Одеської митниці ДФС на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний наказ начальника митниці є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки його було прийнято з грубими порушеннями норм діючого трудового законодавства. Також, позивач зазначив, що фактично при його протиправному звільненні зі служби, Митницею не було запропоновано йому усіх наявних вакантних посад в цій же установі, які він міг обіймати відповідно до своєї кваліфікації та стажу роботи.

Постановою Одеського окружного адміністративно суду від 07 листопада 2017 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 - відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, ОСОБА_4 22.11.2017 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07.11.2017 року та прийняти нову, якою задовольнити усі позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача підтримала апеляційну скаргу та наполягала на її задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні суду 2-ї інстанції апеляційну скаргу не визнала та мотивовано наполягала на залишенні її без задоволення, а оскаржуваної постанови суду 1-ї інстанції - без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, виступи сторін та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1.), проходив службу в митних органах України з 1992 року. За 25 років служби в митних органах мав заохочення та ніколи не притягувався до дисциплінарної відповідальності.

28.02.2017 року наказом Одеської митниці ДФС №100 «Про введення в дію організаційної структури та штатного розпису», з урахуванням наказу ДФС від 25.01.2017 року №34 «Про умови оплати праці працівників ДФС та її територіальних органів» та у зв'язку із затвердженням 16.01.2017 року організаційної структури Одеської митниці ДФС на 2017 рік та затвердженням 21.02.2017 року штатного розпису Одеської митниці ДФС на 2017 рік, було введено в дію затверджені Головою ДФС України з 01.01.2017 року Організаційну структуру Одеської митниці ДФС, а також новий Штатний розпис Одеської митниці ДФС на 2017 рік.

У зв'язку з введенням в дію вказаного вище наказу Одеської митниці ДФС від 28.02.2017 року №100, штатна чисельність митниці зменшилася з 1417 до 1187 штатних одиниць.

01.02.2017 року наказом Одеської митниці ДФС №48 «Про затвердження складу Ради з кадрових питань Одеської митниці ДФС», з метою ефективного управління персоналом, забезпечення високого рівня професійної компетентності посадових осіб митниці, вдосконалення роботи з кадрового забезпечення шляхом здійснення якісного добору та розстановки персоналу, в Одеській митниці створено Раду з кадрових питань

Радою з кадрових питань Одеської митниці проведено засідання, за результатами якого складено Протокол №3.

Порядком денним засідання зазначено розгляд питання щодо попередження про наступне вивільнення посадових осіб митних постів «Одеса-порт», «Чорноморськ», «Одеса-аеропорт», «Одеса-спеціалізований», «Григорівка», «Котовськ», «Білгород- Дністровський» управління адміністрування митних платежів, управління боротьби з митними правопорушеннями Одеської митниці ДФС, посади яких скорочено у зв'язку з введенням в дію наказом Одеської митниці ДФС від 28.02.2017 року №100, затверджених ГУ ДФС України організаційної структури та штатного розпису Одеської митниці ДФС на 2017 рік.

Під час засідання Ради начальник митного поста «Котовськ» Одеської митниці ДФС ОСОБА_6 повідомив, що серед посадових осіб митного поста «Котовськ», які обіймають посади старшого державного інспектора на посаду до митного поста «Подільськ» Одеської митниці ДФС не призначено ОСОБА_4

Враховуючи скорочення чисельності митного поста «Котовськ» Одеської митниці ДФС, Радою з кадрових питань було вирішено рекомендувати керівнику Одеської Митниці попередити ОСОБА_4 про можливе наступне вивільнення з урахуванням наявних вакантних посад.

19.04.2017 року ОСОБА_4 у зв'язку з введенням в дію наказом Одеської митниці ДФС від 28.02.2017 року №100 та штатного розпису на 2017 рік Одеської митниці ДФС, керуючись законодавством про працю, ст.43 Закону України від 10.12.2015р. №889-УІІІ «Про державну службу» попереджено про скорочення чисельності митного поста «Котовськ» Одеської митниці ДФС, зміну істотних умов державної служби та можливе наступне вивільнення

Одночасно позивачеві, на підставі ч.3 ст.49-2 Кодексу законів про працю України, запропоновано посаду старшого державного інспектора ВМО №1 митного поста «Ізмаїльський» Одеської митниці ДФС тимчасово, на період відсутності основного працівника ОСОБА_7

Позивач ОСОБА_4 ознайомився із вказаним попередженням та погодився із запропонованою йому посадою, про що свідчить його власноручний запис «З запропонованою посадою згоден» та підпис, проставлений ним на бланку Попередження 19.04.2017 року.

Того ж дня, т.б. 19.04.2017 року, ОСОБА_4 також було подано заяву про переведення його на посаду старшого державного інспектора сектору митного оформлення №1 митного поста «Ізмаїльський» Одеської митниці ДФС тимчасово, на період відсутності основного працівника ОСОБА_7, яка перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею 6-ти річного віку, до дня її фактичного виходу на роботу.

Також, цією заявою позивач одночасно просив керівництво Митниці здійснити його переведення на посаду старшого державного інспектора сектору №1 митного поста «Ізмаїльський» Одеської митниці ДФС раніше строку, встановленого ст.43 Закону України «Про державну службу».

При цьому, ОСОБА_4 в цій же заяві зазначив, що з умовами служби на цій посаді він ознайомлений.

27.04.2017р. начальник Одеської митниці ДФС виніс наказ №369-0, згідно п.1.9 якого, позивача було переведено з 28.04.2017 року з посади старшого державного інспектора відділу митного оформлення №6 митного поста «Котовськ» Одеської митниці ДФС на аналогічну посаду старшого державного інспектора сектору митного оформлення №1 митного поста «Ізмаїльський» Одеської митниці ДФС, тимчасово, на період відсутності основного працівника ОСОБА_7 (яка перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею 6-річного віку, до дня її фактичного виходу на роботу).

Однак, в той же день, т.б. 27.04.2017 року, ОСОБА_4 подав керівництву митниці заяву про те, що у зв'язку з сімейними обставинами він відмовляється від запропонованої на засіданні ради з кадрових питань Одеської митниці ДФС посади старшого державного інспектора сектору митного оформлення №1 митного поста «Ізмаїльський» Одеської митниці ДФС, тимчасово на період відсутності основного працівника ОСОБА_7

При цьому, ОСОБА_4 зазначив, що будь-яких зауважень у нього не має.

27.04.2017 року Одеська митниця ДФС своїм наказом №370-о скасувала п.1.9 свого наказу від 27.04.2017р. №369-0 про переведення з 28.04.2017 року ст. державного інспектора відділу митного оформлення №6 митного поста «Котовськ» ОСОБА_4 на посаду ст.державного інспектора сектору митного оформлення №1 митного поста «Ізмаїльський».

В подальшому, після спливу встановленого законодавством 60-ти денного строку з моменту попередження про наступне вивільнення, начальником Одеської митниці ДФС було видано наказ від 26.06.2017 року №637-0, яким ОСОБА_4 було звільнено зі служби у зв'язку зі скороченням чисельності Одеської митниці ДФС, т.б. за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Не погоджуюсь з такими діями та наказами відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог, а також відповідно, з правомірності дій та наказів митного органу.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, правовий статус позивача, як державного службовця, а також правовідносини, що виникають у зв'язку із вступом, проходженням і припиненням державної служби врегульовані Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015р. №889-УІІІ, який набув чинності з 01 травня 2016 року.

Статтею 83 цього Закону №889-УІІІ встановлено конкретні підстави для припинення державної служби, серед яких, є в тому числі і припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення.

Як слідує зі змісту положень п.1 ч.1 ст.87 Закону №889-УІІІ, підставами для припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення, зокрема, є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 ч.1 цієї статті безпосередньо регулюється законодавством про працю. Так, звільнення на підставі пункту 1 ч.1 цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення (абз. 1,2 ч.3 ст.87 3акону №889-УІІІ).

У свою чергу, за приписами ст.51 КЗпП України, які кореспондуються зі ст.43 Конституції України, однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Як зазначалося вище, підставами припинення трудового договору, згідно з положеннями п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України, є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст.ст.38,39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (ст.ст.40,41) або на вимогу профспілкового, чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (ст.45).

Частиною 4 ст.36 КЗпП України визначено, що у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (п.1 ч.1 ст.40).

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

А згідно із ч.ч.2,3 ст.40 цього ж Кодексу, звільнення з підстав, зазначених у п.п.1,2,6 цієї статті, допускається лише якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

При цьому, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п.5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Крім того, нормами ст.49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 2 (два) місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством (ч.2 ст.49-2 КЗпП України).

При цьому, слід зазначити, що одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган повинен запропонувати працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності ж роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Отже, виходячи з системного аналізу наведених вище положень КЗпП України, слід дійти висновку, що власник або уповноважений ним орган зобов'язані повідомити працівника про наступне вивільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці не пізніше ніж за два місяці та одночасно запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади в цій же установі, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації, а також у випадку масового вивільнення довести до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Так, як вже зазначалося вище, фактичні обставини свідчать справи про те, що у зв'язку з введенням в дію наказу Одеської митниці ДФС від 28.02.2017р. №100 штатна чисельність Одеської митниці фактично зменшилася з 1417 до 1187 штатних одиниць.

Як наголошувалося вище, 19.04.2017р. на засіданні Ради з кадрових питань Одеської митниці ДФС станом на день проведення засідання в Одеській митниці ДФС були наявні наступні рівнозначні або нижчі вакантні інспекторські посади: 1) старший державний інспектор юридичного відділу; 2) старший державний інспектор відділу митного оформлення №3 митного поста "Аккерман", тимчасово, на період відсутності основного працівника ОСОБА_8; 3) старший державний інспектор сектору митного оформлення №1 митного поста "Ізмаїльский", тимчасово, на період відсутності основного працівника ОСОБА_7; 4) державний інспектор відділу митного оформлення №1 митного поста "Подільськ".

Як встановлено матеріалами справи та вже вказувалося вище, позивач ОСОБА_4 добровільно погодився та письмово дав згоду на призначення його на посаду старшого державного інспектора митного поста "Ізмаїльський", а також подав додаткову власноручну заяву, в якій одночасно просив керівництво Митниці здійснити його переведення на запропоновану посаду раніше строку, встановленого ст.43 Закону України «Про державну службу».

На підставі даних заяв позивача, Одеською митницею було видано наказ №369 від 27.04.2017р. (п.1.9) про переведення позивача з 28.04.2017р. на посаду старшого державного інспектора митного поста "Ізмаїльський".

Однак, в подальшому, як встановлено судовою колегією, від вказаних вище заяв позивач згодом, т.б. через 8 днів, фактично відмовився з посиланням на сімейні обставини, в зв'язку із чим, Одеською митницею було видано новий наказ №370 від 27.04.2017р. про скасування п.1.19 наказу №369 від 27.04.2017р.

Далі, після спливу встановленого законодавством 60-ти денного строку з моменту попередження про наступне вивільнення, начальником Одеської митниці ДФС видано наказ від 26.06.2017р. №637-0 про звільнення ОСОБА_4 з займаної посади старшого державного інспектора відділу митного оформлення №6 митного поста "Котовськ" у зв'язку зі скороченням чисельності Одеської митниці відповідно до п.1 ч.1 та ч.3 ст.87 Закону України "Про державну службу" та п.1 ст.40 КЗпП України.

Отже, враховуючи вказані вище обставини та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, судова колегія вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що звільнення позивача з займаної посади у зв'язку із скороченням чисельності працівників було здійснено Одеською митницею ДФС правомірно, у межах компетенції та з дотриманням норм чинного законодавства.

Позицію ж представника позивача про те, що Одеська митниця при звільнені ОСОБА_4 у зв'язку із скороченням чисельності, відповідно до вимог ст.40 та ст.49-2 КЗпП України, повинна була запропонувати усі вакантні посади, а не одну (як було запропоновано в даному випадку), апеляційний суд вважає необґрунтованою та помилковою, оскільки ч.3 ст.49-2 КЗпП України встановлений обов'язок власника або уповноваженого ним органу лише запропонувати працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, що, в свою чергу, по суті і було зроблено відповідачем за згоди позивача, але останній через 8 днів відмовився від запропонованої посади (т.б. від аналогічної роботи на тому ж підприємстві) у зв'язку із сімейними обставинами.

При цьому, одночасно необхідно зазначити, що аналогічної правової позиції з цього спірного питання дотримувався як ВАС України, зокрема в своїй ухвалі від 15.11.2017р. (справа №К/800/10631/16), так і Верховний суд України, зокрема в своїй постанові від 09.08.2017р. (а.с.87).

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 12.02.2018р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В.Осіпов

Судді: А.В.Бойко

В.О. Скрипченко

: .