Справа № 818/84/18
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2018-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 лютого 2018 р. Справа № 818/84/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Воловика С.В.,
розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/84/18
до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
про визнання протиправним та скасування рішення,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1В.) звернувся з позовною заявою до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі по тексту Департамент ДВС), в якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати повідомлення від 13.12.2017 року Головного державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року по справі №818/607/17.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач, ОСОБА_1, направив на адресу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України для виконання виконавчий лист Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року по справі №818/607/17.
03 січня 2018 року позивач отримав повідомлення від головного державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року по справі №818/607/17, оскільки в предявленому на виконання виконавчому документі не вказано прізвище, імя посадової особи, яким видано виконавчий лист.
Позивач вважає повідомлення від 13.12.2017 року незаконними та такими, що підлягають скасуванню.
Представник позивача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.37).
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив.
Згідно ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка діє з 15.12.2017), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Частиною 9 цієї статті встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
На виконання вимог ч. 13 ст. 10 та ч. 1 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).
Таким чином, враховуючи наведені обставини, фіксування судового засідання по справі не здійснювалось, справа розглянута в письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи та обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "ОСОБА_3 проти України і 572 інших заяв" зазначено, що "Держава виплатить вищезазначені кошти і виконає рішення національних судів, які ще підлягають виконанню протягом трьох місяців з дати повідомлення про прийняття Судом рішення відповідно до пункту 1 статті 37 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод".
Однак, в ході виконання вказаного рішення Суду допущено порушення тримісячного строку його виконання, в звязку з чим на суму заборгованості повинна була бути нарахована пеня та виплачена позивачу. Незважаючи на невиплату пені, державним виконавцем закінчено виконавче провадження № 49847591 постановою від 16.11.2016 року.
Не погодившись із такими діями державного виконавця, ОСОБА_1 звернувся до суду. Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 17.01.2017 року по справі № 818/1630/16 (а.с.9-11), залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.03.2017 року (а.с.13-15), позовні вимоги задоволено, зокрема, визнано незаконною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 про закінчення виконавчого провадження від 16.11.2016 року № 49847591 по виконанню рішення Європейського суду з прав людини "ОСОБА_3 проти України і 572 інших заяв".
21.11.2017 року позивач, на виконання постанови, направив на адресу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України для виконання виконавчий лист Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року по справі №818/607/17.
03 січня 2018 року ОСОБА_1 отримав повідомлення від головного державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року по справі №818/607/17, оскільки в предявленому на виконання виконавчому документі не вказано прізвище, імя посадової особи, яким видано виконавчий лист (а.с.32).
Проте, надаючи правову оцінку обставинам справи, суд не може погодитись з указаними доводами відповідача, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1,2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.
Частиною першою статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, в тому числі: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання.
Суд не може взяти до уваги посилання відповідача, як на підставу для прийняття повідомлення від 13.12.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року по справі №818/607/17, відсутність у предявленому на виконання виконавчому документі прізвища, імя посадової особи, яким видано виконавчий лист, оскільки, виконавчий лист від 10 жовтня 2017 року відповідає вимогам чинного законодавства та відповідно до ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» містить всі необхідні для його виконання реквізити.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що повідомлення від 13.12.2017 року Головного державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року по справі №818/607/17, не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, в звязку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати повідомлення від 13.12.2017 року Головного державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року по справі №818/607/17.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик

Повний текст рішення складений 12.02.2018