Справа № 826/5921/16
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 січня 2018 року №826/5921/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Шрамко Ю.Т., суддів Вєкуа Н.Г., Костенка Д.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінжинірбуд» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними та скасування акту, протоколу, припису та постанови,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), з урахуванням уточнень, надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінжинірбуд», (далі - позивач), до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, (далі - відповідач, Держархбудінспекція), з урахуванням заяви про уточнення позовних вимг, про визнання протиправними та скасування:

- акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 10.03.2016 р.;

- протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 10.03.2016 р.;

- припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 10.03.2016 р.;

- постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 24.03.2016 р. №020/40-212-10/2332, (далі - оскаржувана постанова).

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що висновки, зроблені за результатами проведення перевірки, не відповідають фактичним обставинам. Позивач як генеральний підрядник не наділений повноваженнями щодо визначення класу наслідків та розрахунку або перевірки розрахунку категорії складності об'єкта будівництва. Надання замовником декларації про початок виконання будівельних робіт дає підстави генеральному підряднику для виконання будівельних робіт. Акт перевірки, припис та протокол позивачу не надавалися, у зв'язку з чим він був позбавлений можливості надати певні пояснення та зауваження.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю. На обґрунтування своєї позиції відповідач у письмових запереченнях проти позову зауважив, що при проведенні перевірки та складенні за її результатами акту, протоколу, припису та постанови відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Позивачем жодним чином не спростовано факт наявності виявлених у ході перевірки порушень.

Представники сторін у відповідне судове засідання не прибули, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи сторони повідомлені належним чином. При цьому, у матеріалах справи містяться клопотання сторін про розгляд справи за їх відсутності.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України від 06.07.2005 р. №2747-IV у редакції, що діяла до 15.12.2017 р.), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

При прийнятті судового рішення по суті судом враховано вимоги п. 10 ч. 1 Перехідних положень КАС України (тут і надалі у редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 р. №2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017 р.), яким установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Держархбудінспекцією 10.03.2016 р. проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил Товариством з обмеженою відповідальністю «Приват-Інбуд», (далі - ТОВ «Приват-Інбуд»), Житлово-будівельним кооперативом «Місто-сад восьмий будівельний 4Б», (далі - ЖБК «Місто-сад восьмий будівельний 4Б»), позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Три-пілля Проект» на об'єкті «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення на вул. Свердлова, 116 (будинок №1)» по вул. Свердлова (Князів Коріатовичів, 116) у м. Вінниці, (далі - об'єкт будівництва), за результатами якої складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 10.03.2016 р.

Також посадовими особами відповідача відповідно до п. 17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 р. №553, (далі - Порядок №533), складено протоколи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та приписи про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 10.03.2016 р.

Зокрема, стосовно позивача складено протокол, згідно з яким, останнього притягнуто до відповідальності за встановлене у ході проведення перевірки правопорушення відповідно до абз. 2 п. 5 ч. 3 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Оскаржуваним приписом позивача, з метою усунення виявлених порушень, зобов'язано у строк до 10.06.2016 р. усунути допущені порушення.

24.03.2016 р., за результатами розгляду матеріалів справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (акту, протоколу), прийнято оскаржувану постанову, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз. 2 п. 5 ч. 3 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», та накладено на нього штраф у розмірі 509860,00 грн.

Вважаючи перелічені вище акт, протокол, припис та постанову протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду із позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Як з'ясовано у ході судового розгляду справи та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, на підставі письмового колективного звернення Держархбудінспекцією видано наказ від 09.02.2016 р. №62, відповідно до якого необхідно провести позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт з будівництва багатоповерхових житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення, зокрема у м. Вінниці по вул. Князів Коріатовичів (колишня Свердлова), 116.

Так, головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органу державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Лук'яновим Андрієм Олександровичем та головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органу державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві Багнюком Андрієм Яковичем у присутності інженера технічного нагляду Теслі Володимира Володимировича, начальника будівельної дільниці Цопа Юрія Миколайовича та головного архітектора проекту Гончаренка Максима Едуардовича проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, назва та місце об'єкта будівництва: «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення на вул. Свердлова, 116 (будинок №1)» на вул. Свердлова, 116 (вул. Князів Коріатовичів, 116), у м. Вінниці.

За результатами перевірки складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 10.03.2016 р., у якому зафіксовано виявлені у ході проведення перевірки порушення.

Зокрема, під час перевірки з виїздом на місце встановлено, що на вул. Свердлова, 116 у м. Вінниця генеральною підрядною організацією - позивачем, (далі - підрядник), на замовлення ЖБК «Місто-сад восьмий будівельний 4Б», (далі - замовник» 2), побудована одна 12-ти поверхова секція багатоповерхового багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення, який прийнятий в експлуатацію.

На зазначений об'єкт будівництва Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, (далі - Департамент), зареєстровано подану ТОВ «Приват-Інбуд», (далі - замовник №1), декларацію про початок виконання будівельних робіт від 21.11.2014 р. №ВН37, (далі - декларація №1).

В подальшому Департамент зареєстрував подане замовником №2 повідомлення про зміну даних у зареєстрованій декларації №1, а саме право на будівництво передано замовнику №2.

Згодом Департаментом зареєстровано подану замовником №2 декларацію про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності від 29.12.2015 р. №ВН95.

У ході перевірки виявлено, що об'єкт будівництва є однією з черг будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення на вул. Свердлова, 116. А тому, проектувальником та замовником №1 розроблено на затверджено проектну документацію з порушенням ч. 1 ст. 31, ст. 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», (далі - Закон у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Враховуючи основні показники об'єкта будівництва в цілому, відповідно до положень ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об'єктів будівництва», об'єкт будівництва має бути віднесений до категорії складності не нижче ніж IV.

Право на виконання будівельних робіт на об'єктах будівництва, що належать до IV і V категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику на генеральному підряднику після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Отже, замовником №2 та підрядником виконувалися будівельні роботи без дозволу на виконання будівельних робіт.

З викладеного вбачається, що позивача до відповідальності притягнуто внаслідок виконання будівельних робіт без дозволу на їх виконання.

На підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що позивач є генеральним підрядником об'єкту будівництва на підставі договору генерального підряду на капітальне будівництво від 28.11.2014 р. №1.

Позовні вимоги позивача обґрунтовуються тим, що він, як генеральний підрядник, не може нести відповідальність за те, що категорія складності об'єкту будівництва визначена неправильно, адже генеральний підрядник виконує будівельні роботи на підставі отриманої від замовника декларації про початок виконання будівельних робіт та не уповноважений визначати чи перевіряти встановлену категорію складності об'єкту будівництва.

Оцінивши твердження позивача суд зазначає, що позивач є генеральним підрядником, отже є суб'єктом містобудування у розумінні Закону та Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Так, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону, суб'єктами містобудування є органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи.

Нормами Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а саме п. 5 ч. 3 ст. 2 визначено, що суб'єкти містобудування, які виконують будівельні роботи, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення: виконання будівельних робіт без отримання дозволу на їх виконання.

У ході судового розгляду справи правомірність визначення вищої категорії складності позивачем не оскаржувалася, а тому, зважаючи на встановлений відповідачем факт заниження категорії складності об'єкту будівництва та, як наслідок, виконання позивачем будівельних робіт без отримання дозволу на їх виконання, суд приходить до висновку, що твердження позивача про неможливість притягнення його до відповідальності є помилковими. Суд зауважує, що позивача притягнуто до відповідальності не за неправильне визначення категорії складності, а саме за виконання будівельних робіт без дозволу на їх виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону, право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах будівництва, що належать до ІV і V категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Положеннями ст. 32 Закону передбачено таке поняття як категорія складності об'єктів будівництва. На такі категорії поділяються усі об'єкти будівництва. Категорій існує п'ять, де I - найнижча складність об'єкта, а V - найвища.

Категорія складності об'єкта будівництва приймається на підставі визначеного класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва (відповідно до таблиці А.1 додатку, А ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013). Клас наслідків (відповідальності), в свою чергу, встановлюється відповідно до будівельних норм та державних стандартів.

Стосовно доводів позивача про процедурні порушення проведення перевірки та складення документів за її результатами суд зазначає наступне.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються, у тому числі Порядком №553 та Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженим постаново Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 р. №294, (далі - Положення №294).

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону, державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), справи про правопорушення, передбачені цим Законом, розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Накладати штраф від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, мають право його керівник та уповноважені ним посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Положенням №294 встановлено, що основними завданнями Держархбудінспекції є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, а саме: внесення на розгляд Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства пропозицій щодо забезпечення формування державної політики з питань, що належать до сфери діяльності Держархбудінспекції; здійснення державного контролю та нагляду за дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил; виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування у визначених законодавством випадках.

У відповідності до п. 5 Порядку №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Відповідно до п. 7 Порядку №553, позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції.

Підставами для проведення позапланової перевірки є: подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об'єкта; перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів органу державного архітектурно-будівельного контролю; вимога Держархбудінспекції про проведення перевірки; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Так, п.п. 16, 18, 19 Порядку №553 встановлено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. Акт перевірки складається у двох примірниках. Один примірник надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а другий залишається в інспекції. Акт перевірки підписується посадовою особою інспекції, яка провела перевірку та суб'єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. Припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в інспекції, а інший надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

Відповідно до п. 9 Порядку №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

Про вчинення правопорушення у сфері містобудівної діяльності посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю, які згідно з функціональними обов'язками здійснюють державний архітектурно-будівельний контроль (далі - уповноважена посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю), складають протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (п. 9 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 р. №244, далі - Порядок №244).

Згідно п. 13 Порядку №244, протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності підписується особою, яка його склала, суб'єктом містобудування, який притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а також свідками (у разі наявності). У разі відмови суб'єкта містобудування, який притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, від підписання протоколу або ознайомлення з ним уповноважена посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, що складає протокол, робить про це відповідну відмітку в ньому. Суб'єкт містобудування, який притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які є його невід'ємною частиною, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

Відповідно до п. 14 Порядку №244, під час складання протоколу уповноважена посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, що складає протокол, роз'яснює суб'єкту містобудування, який притягається до відповідальності, його права та обов'язки, передбачені Законом та цим Порядком. До протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності можуть додаватися оригінали або копії документів, фотоматеріали, які підтверджують факт вчинення правопорушення у сфері містобудівної діяльності, винність суб'єкта містобудування в його вчиненні та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Пунктом 17 Порядку №244 передбачено, що справа може розглядатися за участю суб'єкта містобудування, який притягається до відповідальності, або його уповноваженого представника, експертів, інших осіб. Відомості про час і місце розгляду справи повідомляються суб'єкту містобудування, який притягається до відповідальності, та іншим особам, які беруть участь у розгляді справи, не пізніше як за три доби до дня розгляду справи. Неприбуття суб'єкта містобудування у визначений час і місце не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п. 13 Порядку №553, участь суб'єкта містобудування у разі здійснення перевірки є виключно його правом, а не обов'язком, суд не приймає до уваги зауваження позивача в цій частині.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 02.10.2014 р. у справі №К/800/34906/13.

Слід зазначити, що посилання позивача на порушення процедури проведення перевірки не визнаються судом достатніми обставинами для скасування оскаржуваних протоколу, припису та постанови, оскільки посадові особи, які здійснювали перевірку, були допущені до проведення перевірки об'єкта будівництва, відповідальними особами позивача була надана будівельна документація для огляду, про що свідчать матеріали перевірки, зокрема, висновки акту перевірки і фотофіксація виявлених порушень, а тому за умови такого допуску підставою для скасування рішення (прийнятого за результатами перевірки) може бути лише неправильність його прийняття по суті, а не власне процедурні порушення, на чому наполягає позивач.

Отже, суб'єкт містобудування, який вважає порушеним порядок та підстави призначення позапланової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб Держархбудінспекції до такої перевірки, однак позивач таким правом не скористався.

Посилання позивача в позові на те, що він не мав можливості надати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акту перевірки, складеного за результатами перевірки, судом відхиляються, оскільки як вбачається з протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 10.03.2016 р., позивача повідомлено, що розгляд справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відбудеться 24.03.2016 р. у приміщенні Держархбудінспекції. Позивач самостійно зазначив в адміністративному позові про отримання 17.03.2016 р. листа Держархбудінспекції з примірником, зокрема, вказаного вище протоколу.

А відтак, з викладеного вбачається, що позивач мав можливість до 24.03.2016 р. та у цей день під час розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності надати пояснення, зауваження або заперечення до акту перевірки, складеного за результатами перевірки, однак таких дій позивачем вчинено не було, хоча позивач завчасно був повідомлений про дату час та місце розгляду справи.

Враховуючи зазначене, посилання позивача в обґрунтування позовних вимог на те, що він був позбавлений можливості надати спростування щодо виявлених порушень на об'єкті будівництва, судом відхиляються як такі, що спростовуються матеріалами справи.

Посилання позивача на рішення, прийняті за результатами розгляду адміністративної справи №822/676/16 судом також не вважаються такими, що свідчать про обґрунтованість вимог позивача, оскільки у межах вказаної справи встановлено порушення процедури відносно конкретного суб'єкта містобудування, оцінка виявленим у ході проведення перевірки порушенням не надавалася. Позивач участі у справі №822/676/16 не приймав.

Таким чином, підсумовуючи усе викладене вище суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 72, ч. 2 ст. 73, ст. 76, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінжинірбуд» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними та скасування акту, протоколу, припису та постанови є таким, що не підлягає задоволенню.

Зважаючи, що у задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, - судові витрати не підлягають розподілу відповідно до ст. 139 КАС України.

Суд зазначає, що відповідно до норм КАС України у редакції, що діяла до 15.12.2017 р., розгляд справи здійснювався колегією суддів, а тому і рішення у даній справі прийнято колегією у складі трьох суддів.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 143, 243-246, 255 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити повністю у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінжинірбуд».

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя Ю.Т. Шрамко

Суддя Н.Г. Вєкуа

Суддя Д.А. Костенко