Справа № 522/11032/17
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2018-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

15 лютого 2018 р.м. ОдесаСправа № 522/11032/17

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції: Домусчі Л.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Осіпова Ю.В.

ОСОБА_1

За участю: секретаря Недашковської Я.О.

апелянта ОСОБА_2

апелянта ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 7 вересня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до слідчого СУ Головного управління національної поліції в Одеській області ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду першої інстанції з позовом, в якому просили визнати, що слідчий СУ Головного управління національної поліції в Одеській області ОСОБА_4 незаконно піддає їх тортурам, нелюдському поводженню, принижуючому поводженню у порушення ст. 28 Конституції України та ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з 24.11.2016 року по теперішній час; заборонити слідчому порушувати ст. 28 Конституції України, ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та піддавати їх тортурам, нелюдському поводженню, принижуючому гідність поводженню.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 7 вересня 2017 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3. Також, суд розяснив позивачам право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку кримінально-процесуального законодавства.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, наголошуючи на порушенні судом норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення суду першої інстанції, справу направити на продовження розгляду.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України (в редакції, яка діяла на момент ухвалення рішення суду першої інстанції) справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із ч. 2 ст. 4 КАС України (в редакції, яка діяла на момент ухвалення рішення суду першої інстанції) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Судом першої інстанції вірно враховано те, що відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 17 КАС України (в редакції, яка діяла на момент ухвалення рішення суду першої інстанції) юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Також, судом першої інстанції правильно враховано, що відповідно до ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст. 24 Кримінального процесуального кодексу України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що аналіз наведених норм права показав, що до завдань кримінального провадження належить охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження і кожному гарантовано право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Наведені норми кримінального процесуального законодавства кореспондуються із приписами ст. 303 Кримінального процесуального кодексу України, згідно яких на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.

Отже, головною ознакою належності розгляду спору щодо неправомірних рішень чи дій слідчого в порядку кримінального судочинства є те, що із відповідною заявою (скаргою) звернувся учасник кримінального провадження.

Водночас, під час визначення судом першої інстанції необхідності вирішення спору у цій справі за правилами кримінального процесуального законодавства залишилось не зясованим судом питання щодо статусу позивачів у кримінальному провадженні, дії слідчого в якому оскаржуються позивачами за цим позовом.

Оскільки матеріали адміністративної справи цих відомостей не місять, колегія суддів не може вважати висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі відповідно п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України (в редакції, яка діяла на момент ухвалення рішення суду першої інстанції) таким, що зроблений на підставі повного та всебічного зясування обставин, що мають суттєве значення на правильного вирішення цього питання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про те, що на цей спір не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 320 КАС України (в редакції з 15.12.2017 року) підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 312, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 320, ст. 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 7 вересня 2017 року скасувати.

Справу направити до Приморського районного суду м. Одеси для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено та підписано 19.02.2018 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: Ю.В. Осіпов

ОСОБА_1