Справа № 588/1466/17
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2018-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Линник О.С.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

14 лютого 2018 р. м. ХарківСправа № 588/1466/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Спаскіна О.А. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області на постанову Тростянецького районного суду Сумської області від 30.11.2017, суддя Линник О.С., вул. Миру 9, м. Тростянець, Сумської обл., 42600, по справі № 588/1466/17

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області

про визнання незаконним зупинення виплати пенсії та зобовязання поновити пенсійні виплати,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 30.11.2017 задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 (далі позивач, ОСОБА_2М.) до Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області (далі відповідач, УПФУ в Тростянецькому р-ні Сумської обл.).

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2.

Зобовязано УПФУ в Тростянецькому р-ні Сумської обл. поновити ОСОБА_2 виплату пенсії по інвалідності 3 групи внаслідок захворювання, повязаного з виконанням військових обовязків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 01.09.2017.

Не погодившись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач послався на постанову Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365, зазначивши, що призначення та здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюється за наявності відповідної довідки. На момент розгляду справи довідку позивача від 20.11.2014 № НОМЕР_1 про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу скасовано. Для відновлення виплати пенсії управлінню необхідно рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (при наданні довідки внутрішньо переміщеної особи) або рішення про відмову у видачі такої довідки (при наданні довідки про фактичне місце проживання). Отже, управління діяло правомірно.

На адресу суду надійшло клопотання від учасників справи про розгляд справи без їх участі.

Сторони в судове засідання не зявилися про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до положень ч.2 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства (далі -КАС України) справа розглянута без участі сторін.

Суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі.<…>

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції з даним висновком суду погоджується з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач є інвалідом третьої групи внаслідок ліквідації наслідків на ЧАЕС, з 01.08.2014 перебуває на обліку в управлінні ПФУ в Тростянецькому р-ні та одержує пенсію по інвалідності 3 групи внаслідок захворювання повязаного з виконанням військових обовязків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно довідки №5916/000002552 від 20.11.2014 ОСОБА_2 був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, його фактичне місце проживання було зареєстроване в ІНФОРМАЦІЯ_1. Термін дії вказаної довідки було продовжено на наступні шість місяців з 04.06.2015 по 04.12.2015.

Згідно з довідкою УСЗН від 02.09.2016 термін дії довідки про взяття на облік ОСОБА_2, як особи яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, закінчився 04.12.2015.

Рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичних операцій (протокол №4) від 11.08.2016 ОСОБА_2 було припинено виплату пенсії.

Фактичною підставою для прийняття вищезазначеного рішення комісії слугувало скасування дії довідки про взяття на облік ОСОБА_2 як внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_1 від 20 листопада 2014 року, оскільки згідно довідки Ницахської сільської ради від 15.04.2016 №136-02-14 ОСОБА_2 із лютого 2016 року не проживав у будинку свого брата ОСОБА_3 за адресою: вул.Партизанська,43, с.Ницаха Тростянецького району Сумської області.

Згідно листа УСЗН Тростянецької РДА від 27.09.2016 ОСОБА_2 знятий з обліку як внутрішньо переміщена особа на підставі п.3 ст.12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», оскільки в результаті обміну інформацією з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування є інформація, яка дає підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця проживання.

Судовим розглядом встановлено, що позивач надав до УПФ довідку про склад сімї ОСОБА_2 за адресою по вул.Польова,3а у с.Ницаха Тростянецького району Сумської області від 29.09.2016, де він фактично проживає із родиною сватів Ващенків.

30 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся з письмовою заявою до УПФ України в Тростянецькому р-ні про поновлення виплати йому пенсії згідно довідки №03-09/2988 від 27.09.2016 за його адресою: вул.Польова, 3 а, с.Ницаха.

У вересні 2016 року УПФ в Тростянецькому р-ні відновив виплату пенсії ОСОБА_2, яку виплачував до вересня 2017 року.

29 серпня 2017 року ОСОБА_2 був повідомлений відповідачем про припинення йому з 01.09.2017 виплати пенсії, для відновлення якої йому необхідно надати довідку про взяття його на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, згідно постанови КМУ №509 від 01.10.2014 або надати з УСЗН письмову відмову у взятті на облік в порядку, встановленому постановою №509.

Позивач 27.09.2017 надав до УПФ України в Тростянецькому р-ні заяву, в якій просив долучити до його пенсійної справи довідку про його фактичне місце проживання, відповідно до якої позивач проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

26 вересня 2017 року позивач звернувся з письмовою заявою до УПФ України в Тростянецькому р-ні Сумської обл. про поновлення йому пенсійних виплат.

Згідно листа вд 06.10.2017 відповідачем було надано відповідь про те, що виплата пенсії позивачу буде поновлена на підставі рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (при наданні довідки внутрішньо переміщеної особи) або на підставі рішення про відмову у видачі довідки внутрішньо переміщеній особі (при наданні довідки про фактичне місце проживання на території Сумської області до 01.04.2014) в порядку, встановленому постановою №509.

Перевіряючи правомірність доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Враховуючи вищезазначені положення, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 № 1706-VII, згідно ст. 7 якого, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до Преамбули Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон України № 1058-IV) цей Закон, зокрема, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Статтею 4 Закону України № 1058-IV встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною 3 статті 4 Закону України № 1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України № 1058-IV передбачено, що цей Закон регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України № 1058-IV, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

З урахуанням вищенаведеного, правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон України № 1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом України № 1058-IV, можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону, положення якого є пріоритетними в питаннях виплати пенсій.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України № 1058-IV, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст.49 Закону України № 1058-IV.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України № 1058-IV, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст.49 Закону України № 1058-IV.

Під час судового розгляду справи встановлено, що рішення органом Пенсійного фонду щодо припинення виплати пенсії позивачу не приймалося.

Відповідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 54 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Пічкур проти України" зазначено про порушення статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі "Ілашку та інші проти Молдови та Росії", Європейський суд з прав людини визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем Молдавської Республіки Придністров'я (МРП). Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобовязання за ст. 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Як зазначено в п. 333 цього рішення: "Суд вважає, що коли держава не може забезпечити дію своєї влади на частині своєї території відповідно фактичній ситуації (наприклад, сепаратиський режим, військова окупація), держава не перестає нести відповідальність та здійснювати юрисдикцію. Воно повинно усіма доступними дипломатичними та правовими засобами із залученням іноземних держав та міжнародних організацій продовжувати гарантувати права та свободи, передбачені Конвенцією".

На підставі вищевикладеного, за відсутності факту прийняття відповідного рішення, суд прийшов до висновку про відсутність у відповідача правових підстав для невиплати позивачу пенсії.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи дії відповідача на відповідність критеріям, зазначеним в ч. 2 ст. 2 КАС України, суд прийшов до висновку про протиправність дій відповідача з приводу припинення позивачу нарахування та виплати пенсії.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об'єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

З урахуванням встановлених у справі обставин, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо припинення з серпня 2017 року виплати пенсії позивачу та зобовязання відповідача поновити виплату пенсії позивачу з моменту її припинення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області залишити без задоволення .

Постанову Тростянецького районного суду Сумської області від 30 листопада 2017 року по справі № 588/1466/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст постанови складено 19.02.2018