Справа № 823/1982/17
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року справа № 823/1982/17

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Руденко А.В.,

при секретарі Сачинській В.С.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 (за довіреністю),

представника відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в скороченому позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та зобовязання повторно розглянути заяву та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_3 з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення від 01.06.2017 №4968/6-17 про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Ямпільської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області (за межами населеного пункту) із земель запасу, сільськогосподарських угідь багаторічних насаджень (сад) та зобовязати повторно розглянути заяву (клопотання) від 03.05.2017 №6262/0/5-17-СГ і надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність вказаної земельної ділянки.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначила, що відповідач відмовив їй у наданні дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з тих підстав, що згідно з пунктом 21 Методики уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 №177, багаторічні насадження віднесено до переліку майна, яке обліковується на балансі деяких підприємств з числа реорганізованих КСП або відносяться до майнових паїв бувших членів КСП, тому земельна ділянка, яку позивач має отримати у власність, відноситься до колективної власності.

Вважає відмову незаконною, оскільки згідно з довідкою Ямпільської сільської ради №26/02-25 від 26.01.2017 угіддя (сад) перебувають на балансі Ямпільської сільської ради та не розпайовані між членами колишнього КСП «Правда», яке на даний час ліквідоване. Також згідно з довідкою з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями №31-28-0.3-1855/2-16 від 28.10.2016 земельна ділянка площею 2 га відноситься до земель державної власності, земель запасу, категорія земель землі сільськогосподарського призначення, угіддя багаторічні насадження (сад) і обмеження щодо цієї земельної ділянки відсутні.

Крім цього, Конституцією України, Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України не передбачено таку форму власності на землю, як колективна. Відтак, земельна ділянка відноситься до державної власності.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив. У наданих до суду 27.12.2017 письмових запереченнях вказав, що підставою відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту із землеустрою на земельну ділянку площею 2 га є те, що спірна земельна ділянка перебуває у колективній власності КСП «Правда», що посвідчується Державним актом на право колективної власності на землю серії ЧР №8-14, виданого на підставі рішення Катеринопільської районної Ради народних депутатів від 09.02.1996 №44. Згідно з вказаним Державним актом земельну ділянку площею 1104 га передано у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва, а згідно з проектом роздержавлення земель КСП «Правда» багаторічні насадження передано в колективну власність. Пунктом 5 Порядку паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, затвердженого Указом Президента України від 08.08.1995 №720/95 установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам; видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією (пункт 5); субєктами колективної власності на землю є, зокрема, колективні сільськогосподарські підприємства; розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Нормами Земельного кодексу України не визначено правовий режим земель, які належали недержавним сільськогосподарським підприємствам на праві колективної власності, а чинне законодавство не враховує особливості ліквідації таких підприємств у разі припинення їх діяльності, проте, при такій ліквідації переважне право на отримання земельних ділянок поруч з населеними пунктами мають власники земельних часток (паїв), які проживають у цих населених пунктах. Листом від 16.09.2013 №22-28-0.13-16472/2-12 Державне агентство земельних ресурсів України розяснило, якщо землі колективної власності не повернуті до земель державної чи комунальної власності і право на них підтверджується державним актом, розпорядження зазначеними землями не належить до компетенції жодного органу місцевого самоврядування чи виконавчої влади, а землі залишаються у колективній власності. З наведених норм вбачається, що відповідач не має права розпоряджатись спірною земельною ділянкою.

Стосовно довідки з державної статистичної звітності, на яку посилається позивач, вказав, що у державній статистичній звітності форми 6-зем визначення землі як колективної власності відсутнє, а міститься лише визначення земель запасу, резервного фонду державної власності.

Представник відповідача у судовому засіданні просив у позові відмовити з вказаних підстав.

Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, дослідивши подані письмові докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що згідно з пояснювальною запискою до проекту роздержавлення земель колективного сільськогосподарського підприємства «Правда» Ямпільської сільської ради народних депутатів Катеринопільського району Черкаської області згідно рішення Катеринопільської районної ради народних депутатів на території Ямпільської сільської ради виділено 199,0 га земель запасу, з них ріллі- 147,7 га, пасовищ 34.4 га, під будівлями та спорудами 0,3 га, під господарськими шляхами 1,7 га, лісових площ 11,1 га, ярів 0,9 га, камянистих місць 2,9 га.

Також площа земель, що підлягає роздержавленню, складає 1519,5 га, з яких площа земель, що передається в колективну власність, складає 1104 га; в державній власності залишається 415,5 га.

Згідно з розподілом земель за угіддями до складу земель колективної власності 1104 га входять 28,5 га багаторічних насаджень.

Згідно з планом роздержавлення, який є складовою частиною проекту роздержавлення земель КСГП «Правда» та технічною документацією до вказаного проекту багаторічні насадження, які передаються у колективну власність, складаються з двох земельних ділянок площею 15 га та 13.5 га.

Згідно з Державним актом на право колективної власності на землю серії ЧР №8-14 від 09.02.1996, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю №17, відповідно до рішення Катеринопільської районної Ради народних депутатів від 09.02.1996 №44 у колективну власність КСГП «Правда» для ведення сільськогосподарського виробництва були передані 1104 га землі.

19.12.2016 позивач у справі ОСОБА_3 звернулась до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо безоплатного отримання у власність земельної ділянки із земель запасу, орієнтовною площею до 2 га для ведення особистого селянського господарства, сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя, багаторічні насадження (сад) в адміністративних межах Ямпільської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, за межами населеного пункту.

До клопотання позивач додала викопіювання з місця розташування земельної ділянки із земель державної власності, землі запасу, сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя, багаторічні насадження (сад), загальною площею 2 га, яка знаходиться в адмінмежах Ямпільської сільської ради Катеринопільського району, Черкаської області, за межами населеного пункту, видане відділом Держгеокадастру у Катеринопільському районі Черкаської області

Згідно доданої до клопотання довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями за формою 6-зем від 28.10.2016 №31-28-0.3-1855/2-16 станом на 31.12.2015 земельна ділянка, яку позивач мала намір отримати у власність, відноситься до державної власності (землі запасу); категорія земель землі сільськогосподарського призначення; сільськогосподарські угіддя, багаторічні насадження (сад).

Згідно з викопіюванням з копією плану земельної ділянки, завіреною сільським головою Ямпільської сільської ради (а.с. 15), земельна ділянка площею 2 га, яку має намір отримати у власність позивач, знаходиться в межах земельної ділянки 13,5 га, землі запасу, старий сад.

Згідно довідки Ямпільської сільської ради від 26.01.2017 №26/02-25 сільськогосподарські угіддя- багаторічні насадження (старий сад) загальною площею 13,5 га, який знаходиться в адмінмежах Ямпільської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області за межами населеного пункту, не перебуває на балансі Ямпільської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, також не розпайований між членами колишнього колективного сільськогосподарського підприємтсва «Правда», с. Ямпіль, яке ліквідоване по процедурі банкрутства.

Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області листом від 01.06.2017 за №4968/6-17 відмовило позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення у власність вказаної земельної ділянки, з тієї підстави, що згідно пункту 21 Методики уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 №177, багаторічні насадження віднесено до переліку майна, яке обліковується на балансі деяких підприємств з числа реорганізованих КСП або відносяться до майнових паїв бувших членів КСП. Виходячи з довідки Ямпільської сільської ради від 26.01.2017 №26/02-25 земельна ділянка площею 13,5 га в межах Ямпільської сільської ради Квтеринопільського району (багаторічні насадження), до складу якої входить земельна ділянка площею 2,00 га, яку має намір отримати позивачка, знаходиться у колективній власності.

Вважаючи відмову незаконною, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Згідно статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками; право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них; земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Статтею 79 Земельного кодексу України визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами; право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об'єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб.

Згідно статті 791 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

За змістом вказаних норм для одержання у власність земельних ділянок громадянами України із земель державної чи комунальної власності така земельна ділянка повинна бути сформована згідно з проектом землеустрою.

Стаття 81 Земельного кодексу України передбачає, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Порядок набуття права власності на земельні ділянки із земель державної та комунальної власності визначений статтями 116, 118 Земельного кодексу України.

Так, частиною першою статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Частиною сьомою вказаної статті передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб віднесені до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 визначено, що центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів, є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Згідно підпункту 31 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, Держгеокадастр в межах наданих йому повноважень розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи. Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 7).

Згідно з вказаними приписами відповідач у справі Головне управління Держгеокадастру наділений повноваженнями щодо безоплатної передачі у власність громадянам України земельних ділянок, які є державною власністю.

Судом встановлено, що відповідно до проекту роздержавлення, технічної документації до проекту роздержавлення та Державного акта на право колективної власності на землю серії ЧР №8-14 від 09.02.1996, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю №17 земельна ділянка площею 2 га, яку позивач мала намір одержати у власність шляхом безоплатної приватизації, знаходиться в межах земельної ділянки площею 13,5 га, яка відноситься до сільськогосподарських угідь, багаторічних насаджень (сад) і перебувала у колективній власності ліквідованого КСГП «Правда».

Частиною пятою статті 116 Земельного кодексу передбачено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Суд не погоджується з доводами позивача про те, що на час виникнення спірних відносин колективна власність на спірну земельну ділянку припинена і спірна земельна ділянка відноситься до державної власності з огляду на таке.

На час передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 1104 га у колективну власність КСГП «Правда» відповідно до Державного акта на право колективної власності на землю серії ЧР №8-14 від 09.02.1996, діяв Земельний кодекс України від 18.12.1990 №561-Х11, стаття 5 якого передбачала право колективної власності на землю.

Згідно статті 5 вказаного Земельного кодексу України земля може належати громадянам на праві колективної власності; суб'єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств; у колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств - за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств; площа земель, що передаються у колективну власність, становить різницю між загальною площею земель, що знаходяться у віданні відповідної Ради, і площею земель, які залишаються у державній власності (землі запасу, лісовий фонд, водний фонд, резервний фонд тощо) і у власності громадян; кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу; землі загального користування (внутрігосподарські шляхи, полезахисні лісосмуги та інші грунтозахисні насадження, гідротехнічні споруди тощо) колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів та акціонерних товариств, що ліквідуються або збанкрутіли, передаються у відання відповідних місцевих Рад народних депутатів.

Згідно статті 23 вказаного Земельного кодексу України державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 №720/95 було встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) (пункт 1); право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю (пункт 2); видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією пункт 5); у разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку (пункт 6).

Форма сертифіката на право на земельну частку (пай) була затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 №801.

Підстави припинення права колективної та приватної власності на землю передбачені статтею 28 Земельного кодексу України від 18.12.1990 №561-Х11, серед яких ліквідація колективного сільськогосподарського підприємства не передбачена.

Натомість Перехідними положеннями Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-111 передбачено, що члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств та працівники державних і комунальних закладів освіти, культури та охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонери з їх числа, які на час набрання чинності цим Кодексом не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну частку (пай), мають право на їх приватизацію в порядку, встановленому статтями 25 та 118 цього Кодексу; при обчисленні розміру земельної частки (паю) враховуються сільськогосподарські угіддя, які були передані в оренду із земель державної чи комунальної власності або які на час набрання чинності Земельним кодексом України належали цим підприємствам на праві колективної власності чи перебували у постійному користуванні, за винятком земель, що не підлягають приватизації або залишаються у державній чи комунальній власності відповідно до цього Кодексу (пункт 8); громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю (пункт 16); сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства; сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю пункт 17).

Враховуючи вищезазначені приписи, суд зазначає, що право на землю, передану у колективну власність КСГП «Правда», належить громадянам-власникам земельних часток (паїв), включеним до списку, який є додатком № 1 до Державного акта на право колективної власності на землю серії ЧР №8-14. При цьому термін реалізації наданого права шляхом виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок з видачею державних актів на право власності на землю законодавчо не встановлений.

Слід також зазначити, що згідно статті 5 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-111 земельне законодавство базується на таких принципах: б) забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; в) невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Таким чином, відповідно до частини пятої частини 116 Земельного кодексу України спірна земельна ділянка не підлягає передачі у власність, оскільки на час розгляду справи входить до земель колективної власності громадян-власників земельних часток (паїв).

Частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Беручи до уваги вищезазначене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекта землеустрою щодо відведення у власність позивача спірної земельної ділянки, адже наявна невідповідність місця її розташування вимогам частини пятої частини 116 Земельного кодексу України.

Суд зазначає, що довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями станом на 31.12.2015 від 28.10.2016 №31-28-0.3-1855/2-16 судом не приймається як доказ того, що спірна земельна ділянка відноситься до сільськогосподарських угідь, багаторічних насаджень (сад), які відносяться до земель запасу і є державною власністю, оскільки це суперечить пункту 1.3.1 пояснювальної записки до проекту роздержавлення земель КСГП «Правда», згідно з яким багаторічні насадження (сад) до земель запасу не включені.

Згідно частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони у спосіб, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України.

Згідно частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення , дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд прийшов до висновку, що відповідачем доведені як відсутність своєї компетенції щодо передання у власність позивача земельної ділянки площею 2 га в межах Ямпільської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, так і невідповідність її місця розташування вимогам частини пятої статті 116 Земельного кодексу України, тому відмова позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність вказаної земельної ділянки є законною. Відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 9 лютого 2018.

Суддя А.В. Руденко