Справа № 819/2013/17
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2018-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2013/17

08 лютого 2018 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мандзія О.П.

за участю:

секретаря судового засідання Риндюк В.Т.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі ДП "Тернопільський облавтодор", позивач) звернулось до суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Тернопільській області (далі відповідач), у якій просить податкове повідомлення-рішення від 14.11.2016 року № НОМЕР_1 на суму 6657,57 грн. визнати протиправним та недійсним з моменту прийняття і скасувати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що працівниками контролюючого органу проведено документальну планову виїзну перевірку ДП "Тернопільський облавтодор" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період 01.01.2013 року по 30.06.2016 року, валютного та іншого законодавства за період 01.01.2013 року по 30.06.2016 року. За результатами перевірки складено акт від 24.10.2016 № 413/14-04/31995099, на підставі якого відповідачем винесено оскаржене податкове повідомлення-рішення, яким визначено суму грошового зобовязання з військового збору у розмірі 6657,57 грн., з яких 5825,96 грн. штрафні санкції та 831,68 грн. пеня.

Однак, Головним управлінням ДФС у Тернопільській області невірно застосовано та обчислено термін сплати військового збору, що призвело до помилкового визначення кількості днів несвоєчасної сплати податку та, як наслідок, неправомірного завищення сум штрафної санкції та пені.

За таких обставин, позивач вважає спірне податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.11.2017 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до судового розгляду на 14.12.2017.

В судових засіданнях, призначених на 14.12.2017 року та на 29.01.2018 року, Тернопільським окружним адміністративним судом відкладався розгляд справи з підстав, встановлених ч.2 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з мотивів, наведених в позовній заяві, просив задовольнити їх в повному обсязі. Додатково відмітив, що невірне застосування та обчислення термін сплати військового збору контролюючим органом також стверджується постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2017 року у справі № П/876/7470/17 № 819/165/17.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, з підстав викладених у відзиві від 03.01.2018 року (а.с.14-17), та повідомила наступне. Перевіркою строків сплати (перерахування) до бюджету військового збору встановлено порушення ДП "Тернопільський облавтодор" в частині їх несвоєчасного перерахування узгоджених сум грошового зобовязання, в наслідок чого до платника податків згідно п.126.1 ст.126 ПК України застосовано штрафні санкції та нараховано пеню відповідно до пп. 129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України. З огляду на викладене, вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення контролюючим органом прийнято правомірно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, просила у задоволені позову відмовити.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши обставини справи у сукупності, суд при постановленні рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що ДП "Тернопільський облавтодор" (ідентифікаційний код в ) зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку в Тернопільській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області як платник податків.

Головним управління ДФС у Тернопільській області проведено виїзну планову перевірку ДП "Тернопільський облавтодор" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період 01.01.2013 року по 30.06.2016 року, валютного та іншого законодавства за період 01.01.2013 року по 30.06.2016 року, про що складено акт від 24.10.2016 року № 413/14-04/31995099 (а.с.32-56).

За результатами перевірки зроблено висновок про порушення, зокрема:

пп.1.1, 1.2, 1.3, 1.4 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Інші перехідні положення ПК України, а саме: несвоєчасна сплата військового збору (1,5%) з виплачених доходів в результаті чого нараховано пені за період з 15.09.2014 року по 29.06.2016 року, на суму 831,61 грн.;

пп.1.1, 1.2, 1.3, 1.4 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Інші перехідні положення ПК України, а саме: несвоєчасно перерахований до бюджету військовий збір за період з 30.08.2014 року по 29.06.2016 року, внаслідок чого застосовуються штрафні санкції.

На підставі акта перевірки Головним управління ДФС у Тернопільській області, серед інших, прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.11.2016 року № НОМЕР_1, яким визначено суму грошового зобовязання з військового збору у розмірі 6657,57 грн., з яких 5825,96 грн. штрафні санкції та 831,62 грн. пені (а.с.6).

Не погодившись із такими рішенням контролюючого органу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як свідчать матеріали справи, підставою для винесення податкового повідомлення-рішення від 14.11.2016 року № НОМЕР_1 слугував відображений в акті від 24.10.2016 року № 413/14-04/31995099 висновок Головного управління ДФС у Тернопільській області про порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесеного на підставі них спірного правового акта індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Як передбачено п.15.1 ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з п.38.2 ст.38 ПК України сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством - податковим агентом, або представником платника податку.

Відповідно до пп. 1.1, 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу XX "Перехідні положення" ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу

Згідно із пп. 1.4, 1.5, 1.6 п.16-1 підрозділу 10 Розділу XX "Перехідні положення" ПК України передбачено, що нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від визначеного об'єкта оподаткування. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 14.1.180 пункту 14.1 ст. 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно із пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподаткованого доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише при умові одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

При цьому, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України визначено, що якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Таким чином, законодавство ставить до податкових агентів вимогу перераховувати військовий збір (у випадку нарахування, але не виплати доходу платнику податків) саме в межах строків, передбачених для місячного податкового періоду, в якому нарахований такий дохід.

Згідно з ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд враховує обставини встановлені постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2017 року в справі № П/876/7470/17 № 819/165/17, яка набрала законної сили, за позовом ДП "Тернопільський облавтодор" до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.11.2016 року №, №, № та № в частині збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 3072,50 грн., прийнятих на підставі акта від 24.10.2016 № 413/14-04/31995099, як і податкове повідомлення-рішення від 14.11.2016 року № НОМЕР_1, що є предметом розгляду у даній справі.

Так, і в справі № П/876/7470/17 № 819/165/17, і в даній адміністративній справі встановлено, що відповідачем неправомірно завищено суми штрафних санкцій та пені, внаслідок невірного застосування та обчислення терміну сплати військового збору, невірно застосовано пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 ПКУ при розрахунку кількості днів затримки сплати податкового зобовязання, що призвело до невірного визначення розміру штрафних санкцій у відсотковому співвідношенні та винесення незаконного та необґрунтованого податкового повідомлення-рішення.

Як слідує з постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2017 року в справі № П/876/7470/17 № 819/165/17, позивачем податкові розрахунки форми 1 ДФ (за період що перевірявся) були вчасно подані до податкового органу, однак у звязку із відсутністю коштів, внаслідок чого і була затримка по виплаті заробітної плати працівникам, перераховувалися задекларовані суми по військовому збору, утримані із нарахованої заробітної плати, у день виплати її працівникові. Фактів не виплати заробітної плати не було.

Таким чином, несвоєчасна виплата задекларованих і узгоджених податкових зобов'язань по військовому збору виникла лише через затримку виплати самої заробітної плати, але такий податок перераховувався в той же день, коли і виплачувалась заробітна плата.

Відповідно до п. 176.2 ст.176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем податкові розрахунки форми 1 ДФ (за період що перевірявся) були вчасно подані до податкового органу, однак у звязку із відсутністю коштів, внаслідок чого і була затримка по виплаті заробітної плати працівникам, перераховувалися задекларовані суми по військовому збору, утримані із нарахованої заробітної плати, у день виплати її працівникові. Фактів не виплати заробітної плати не було.

Отже, несвоєчасна виплата задекларованих і узгоджених податкових зобов'язань по військовому збору виникла лише через затримку виплати самої заробітної плати, але такий збір перераховувався в той же день, коли і виплачувалась заробітна плата.

Наведене свідчить про те, що суми податку з доходів фізичних осіб, що визначені ДП «Тернопільський облавтодор» у поданих до податкового органу податкових розрахунках форми 1ДФ, а відповідно і військовий збір є узгодженими та підлягали сплаті до бюджету у встановлені строки.

Обов'язок сплачувати податкове зобов'язання до виплати доходу передбачений ст. 168 ПК України. За загальним порядком, податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом (п. 168.1.2). Проте, згідно п. 168.1.5 (в редакції Закону України від 07.07.2011 № 3609-УІ «Про внесення змін до ПК України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм ПК України»), якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Оскільки, податок на доходи фізичних осіб нараховувався вчасно, включалися в податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум отриманих з них податку (форма 1ДФ). Форма 1ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку подавалась ДПІ в терміни передбачені ПКУ ( ст. 49 п. 49.18.2).

У разі якщо несвоєчасно та не в повному обсязі перераховані до бюджету суми податку на доходи фізичних осіб відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу У країни, останні мають статус податкового боргу, щодо погашення якого платнику податків підлягала до надіслання податкова вимога.

Під час перевірки не виявлено фактів недостовірності нарахування чи несплати податку із джерел виплат. По ДП «Тернопільський облавтодор» в акті було виявлено лише несвоєчасне перерахування узгодженої суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб.

Законодавство ставить до податкових агентів вимогу перераховувати податок на доходи фізичних осіб (у випадку нарахування, але не виплати доходу платнику податків) саме в межах строків, передбачених для місячного податкового періоду, в якому нарахований такий дохід.

Відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно з положеннями пп.49.18.1 п.49.18 ст. 49 ПК України, податкові декларації подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

З урахуванням наведеного, податок, який підлягає утриманню з нарахованого, але не виплаченого (не наданого) доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки для місячного податкового періоду, тобто 10 календарних днів для сплати податкового зобов'язання, які починають розраховуватись після 20 числа (як граничного строку, передбаченого ПК України для подання місячної податкової декларації), незалежно від того, чи передбачено подання самої декларації.

Посилання пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України на місячний податковий період слід розуміти таким чином, що податкове зобов'язання податковим агентом повинне бути сплачене протягом 30 днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Як встановлено судом, контролюючим органом було виявлено лише затримку із виплати заробітної плати і несвоєчасне перерахування узгодженої суми грошового зобовязання в тому числі і військовому збору з виплачених доходів, а не несплату податку при отримані заробітної плати взагалі.

З огляду на таке, терміном сплати військового збору є 30 числонаступне за звітним місяцем, а відтак в даному випадку при розрахунку терміну сплати військового збору мають застосовуватися норми пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України, а не пп. 168.1.2. п.168.1 ст.168 ПК України.

Однак, контролюючий орган при розрахунку кількості днів затримки сплати військового збору послався на пп. 168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України, який застосовується для розрахунку штрафних санкцій лише тоді коли заробітна плата нарахована і виплачена, а податок, податковим агентом не сплачено.

Окрім цього, з матеріалів справи слідує (а.с. 8, 9), і це не заперечується представником позивача, що мають місце періоди, коли сплата військового збору була здійснена із пропуском строку сплати вказаного податку. Проте, до повноважень суду не входить перерахунок розміру штрафних санкцій, оскільки дані повноваження відповідного чинного законодавства покладені на фіскальну службу, що є підставою для скасування спірного податкового повідомлення-рішення у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" суд визначив, що "... адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі і поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст. 90 КАС України, та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов до висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів, правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а відтак позовні вимоги ДП "Тернопільський облавтодор" підлягають задоволенню.

Обираючи спосіб захисту порушеного права - визнання недійсним оскаржуваного рішення, позивач не врахував, що вимога про визнання акту недійсними (нечинним), як спосіб захисту порушеного права відповідно до ст.5, 245, 264 КАС України, може стосуватися лише випадків оскарження нормативно-правових актів, тоді як податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області від 14.11.2016 року № НОМЕР_1 за своєю правовою природою є актом індивідуальної дії, протиправність якого виникає, у разі набрання рішенням суду законної сили, з моменту його прийняття.

Відтак, у спірному випадку для належного і повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне відновити порушене право особи шляхом визнання протиправним та скасування спірного податкового-повідомлення рішення.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст.139 КАС України).

Отже, відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує на користь позивача здійснені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Тернопільській області.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області від 14.11.2016 року № НОМЕР_1.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Тернопільській області (місцезнаходження: 46003, Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Білецька, будинок 1, ідентифікаційний код в ) на користь дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (місцезнаходження: 46001, Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця О.Кульчицької, будинок 8, ідентифікаційний код в ) судовий збір в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 (нуль) копійок, сплачений на підставі платіжного доручення № 363 від 28.11.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 лютого 2018 року.

Головуючий суддя Мандзій О.П.

копія вірна

Суддя Мандзій О.П.