Справа № 2-а-56/11
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2018 р. м.Одеса Справа №2-а-56/11 ва

Категорія: 6.3
Головуючий в 1 інстанції: Бурнусус О.О.

Час і місце ухвалення: 13:37, м. Ізмаїл

Дата складання повного тексту: 21.09.2017р

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді : Бойка А.В.,

суддів : Бітова А.І.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, міжвідомчої комісії виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області по розгляду питань з оформлення та переобладнання об'єктів нерухомого майна усіх форм власності у м.Ізмаїлі, комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2, Ізмаїльський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, приватне підприємство «Геоінформсервіс», про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання протиправною державної реєстрації та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, міжвідомчої комісії виконкому по розгляду питань з оформлення та переобладнання об'єктів нерухомого майна усіх форм власності у м. Ізмаїл, комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2, Ізмаїльський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, приватне підприємство «Геоінформсервіс», у якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 21.11.2016 року, просила суд: визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №1085 від 20.08.2009 року; визнати протиправним та скасувати рішення міжвідомчої комісії виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області від 29.07.2009 року у відношенні ОСОБА_2; стягнути з виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради моральну шкоду в розмірі 3000 грн.; визнати незаконним, протиправним, недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області №1626 від 07.12.2012 року «Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1»; визнати незаконним, протиправним, недійсним та скасувати свідоцтво №1265 від 11.12.2012 року про право власності на нерухоме майно, що видано ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями, який складається з: літ. «А»- будинок жилий загальною площею 158,6 кв.м., в тому числі жилою площею 81,0 кв.м., літ. «Б» - гараж, надвірні споруди №1-8, розташований за адресою: АДРЕСА_1; визнати незаконною, протиправною, недійсною та скасувати державну реєстрацію №38761659 від 23.12.2012 року права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями, який складається з: літ. «А»- будинок жилий загальною площею 158,6 кв.м., в тому числі жилою площею 81,0 кв.м., літ. «Б» - гараж, надвірні споруди №1-8, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.09.2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №1085 від 20 серпня 2009 року «Про виконання будівництва згідно рішення виконкому від 04.05.2005 року №602 «Про дозвіл будівництва гаражу та водонепроникного вигребу на земельній ділянці, яка знаходиться в користуванні по АДРЕСА_1»; визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №1626 від 07.12.2012 року «Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1»; скасовано свідоцтво про право власності №1265 від 11.12.2012 року на нерухоме майно, що видано ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями, який складається з: літ. «А» будинок жилий загальною площею 158,6 кв.м., в тому числі жилою площею 81,0 кв.м., літ. «Б»- гараж, надвірні споруди - №1-8, розташований за адресою: АДРЕСА_1; скасовано рішення комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» про державну реєстрацію від 23.12.2012 року права власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями, який складається з: літ. «А» будинок жилий загальною площею 158,6 кв.м, в тому числі жилою площею 81,0 кв.м., літ. «Б»- гараж, надвірні споруди - №1-8, розташований за адресою: АДРЕСА_1. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 09.10.2017 року подала апеляційну скарги на вказану постанову суду.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт наголошує, що жодних порушень законодавства з його сторони не було, а тому вважає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової - про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Колегія суддів з матеріалів справи вбачає, що виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Одеської області прийнято рішення №1085 від 20.08.2009 року «Про виконання будівництва згідно з рішенням виконкому від 04.05.2005 року № 602 «Про дозвіл будівництва гаража та водонепроникного вигреба на земельній ділянці, що перебуває у користуванні по АДРЕСА_1».

Вказаним рішенням дозволено ОСОБА_2 оформити у встановленому законом порядку гараж літера «Б» розміром 6 х 7,50 м. з навісом літера «б» площею 10,9 кв.м.

ОСОБА_2 отримано державний акт серії НОМЕР_1 від 11.01.2007 року на право власності на земельну ділянку площею 0,0525 га, розташовану в АДРЕСА_1.

Міжвідомчою комісією виконкому по розгляду питань з оформлення та переобладнання об'єктів нерухомого майна усіх форм власності у м. Ізмаїл прийнято рішення від 29.07.2009 року, яким дозволено ОСОБА_2 оформити у встановленому законом порядку гараж літера «Б» розміром 6 х 7,50 м. з навісом літера «б» площею 10.9 кв. м.

Оформлення гаражу літера «Б» розміром 6 х 7, 50 м. з навісом літера «б» площею 10,9 кв. м. погоджено з міськими службами та контролюючими організаціями. Також, ПП «Геоінформсервіс» складено план меж земельної ділянки ОСОБА_2, розташованої в АДРЕСА_1.

Виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради прийнято рішення №1626 від 07 грудня 2012 року «Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1», на підставі якого видано свідоцтво про право власності та зареєстрований об'єкт нерухомості за ОСОБА_2 - житловий будинок з господарськими будівлями, який складається з: літ. «А»- будинок жилий загальною площею 158,6 кв.м., в тому числі жилою площею 81,0 кв.м., літ. «Б» - гараж, надвірні споруди №1-8, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

В подальшому, рішенням №38761659 від 23.12.2012 року, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який складається з: літ. «А»- будинок жилий загальною площею 158,6 кв.м., в тому числі жилою площею 81,0 кв.м., літ. «Б» - гараж, надвірні споруди №1-8, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов ОСОБА_3, виходив з того, що на дату прийняття виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Одеської області рішення №1085 від 20.08.2009 року «Про виконання будівництва згідно з рішенням виконкому від 04.05.2005 року № 602 «Про дозвіл будівництва гаража та водонепроникного вигреба на земельній ділянці, що перебуває у користуванні по АДРЕСА_1» рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області від 04.05.2005 року № 602 визнано протиправним та скасовано в судовому порядку (справа №2а-19/09), а тому всі подальші дії щодо виконання будівництва, видачі свідоцтва про право власності на нього та його державної реєстрації не можуть вважатися законними. Також, судом встановлено, що ОСОБА_2 порушенні вимоги забудови земельної ділянки, суттєво порушені норми ДБН 360-92** при будівництві об'єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. При цьому, суд посилався на висновки експерта №2-705/11, №58/41-2014, рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.03.2005р. та апеляційного суду Одеської області від 31.01.2006р.

Колегія суддів зауважує, що суд апеляційної інстанції переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, застосовуючи, при цьому, законодавство, чинне на час винесення спірного рішення.

Частинами 1, 2 статті 2 КАС України (в редакції, чинній на час винесення спірного судового рішення) встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 4 КАС України (в редакції, чинній на час винесення спірного судового рішення) визначено, що правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС (в редакції, чинній на час винесення спірного судового рішення) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Поняття «суб'єкт владних повноважень» визначено у статті 3 КАС України, відповідно до якої це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

При визначенні судової юрисдикції щодо вирішення справи суд повинен виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час винесення спірного судового рішення) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб'єктного складу - участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати із публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб'єкта владних повноважень.

Аналіз статті 15 ЦПК України та статті 17 КАС України дає підстави для висновку, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі не достатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб'єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб'єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер спірних правовідносин, із яких виник спір.

Колегія суддів зазначає, що правовідносини, які розглядаються в межах даного спору фактично направлені на оспорювання набуття третьою особою - ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно. Аналіз фактичних обставин справи дає підстави вважати, що оспорюваним рішенням та реєстраційним діям відповідачів передує невирішений спір між його учасниками про право цивільне.

Тобто, вбачається наявність цивільно-правового спору між позивачем та суміжним користувачем земельної ділянки, який отримав державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1.

А відтак, на думку колегії суддів, правова оцінка діям чи рішенням суб'єкта владних повноважень має бути дана при розгляді спору про право цивільне. Даний спір не є публічно-правовим, а випливає з приватноправових відносин і належить до юрисдикції цивільного судочинства.

Аналогічний висновок слідує з положень ст.19 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017р., якою передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених ст.19 КАС України, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 238, 308, 311, 319, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 вересня 2017 року скасувати.

Провадження у справі закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: О.В. Єщенко