Справа № 826/121/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

13 лютого 2018 року справа №826/121/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_2)
доОболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі по тексту - відповідач, Оболонський ВДВС)
третя особаДержавна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту - третя особа, ДПІ в Оболонському районі)
про1) визнання протиправними дій державного виконавця Оболонського ВДВС Гусєвої Я.А. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 12 жовтня 2016 року; 2) визнання протиправними дій державного виконавця Оболонського ВДВС Гусєвої Я.А. щодо порушення строків направлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 12 жовтня 2016 року; 3) скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 12 жовтня 2016 року
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва оскільки вважає незаконним відкриття виконавчого провадження у зв'язку із не набранням рішенням суду у справі №826/17499/15 законної сили, а саме відкриття касаційного провадження свідчить, що рішення першої та апеляційної інстанції не набрали законної сили; позивач також зазначає про порушення державним виконавцем строків надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження від 12 жовтня 2016 року, зокрема така постанова направлена лише 07 листопада 2016 року, що суперечить Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/121/17, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ДПІ в Оболонському районі; закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач та третя особа письмового відзиву або пояснень з приводу позовних вимог до суду не надали.

В судовому засіданні 05 жовтня 2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав, відповідач та третя особа своїх представників до суду не направили, у зв'язку із чим, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2018 року позивачу поновлено строк звернення до суду.

Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на те, що 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, звертає увагу на наступне.

Постановою державного виконавця Оболонського ДВС Гусєвої Я.А. від 12 жовтня 2016 року ВП №52629555 при примусовому виконанні виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 лютого 2016 року №826/17499/15 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави податкового боргу у сумі 1 064 684,00 грн.; стягувач - ДПІ в Оболонському районі.

Згідно пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частина п'ята статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Таким чином, державний виконавець зобов'язаний відкрити виконавче провадження за заявою стягувача про примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, якщо він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений у межах строків пред'явлення до виконання.

Разом з тим, позивач не спростовує відповідність виконавчого документа - виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 лютого 2016 року №826/17499/15, вимогам Закону України "Про виконавче провадження" в частині оформлення та строків пред'явлення до виконання.

Доводи позивача про те, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/17499/15 не набрало законної сили у зв'язку із поданням касаційної скарги є помилковими, виходячи з наступного.

Частина перша статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює, що за судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно та яке підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

У свою чергу за правилами частин першої, третьої-п'ятої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Суд встановив, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2015 року у справі №826/17499/15 за позовом ДПІ в Оболонському районі до ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 1 064 684,00 грн., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року, позов задоволено та стягнено із ФОП ОСОБА_2 податковий борг в сумі 1 064 684,00 грн.

Оскільки ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року проголошена у відкритому судовому засіданні, постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2015 року у справі №826/17499/15 набрала законної сили 14 грудня 2015 року, а тому підлягає обов'язковому виконанню.

При цьому подання касаційної скарги не позбавляє рішення суду статусу такого, що набрало законної сили та автоматично не зупиняє його виконання.

Доказів зупинення виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2015 року у справі №826/17499/15 позивачем до суду не надано.

Крім того, згідно зі статтею десятою статті 1832 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Враховуючи викладене, дії державного виконавця Оболонського ДВС Гусєвої Я.А. по відкриттю виконавчого провадження та постанова про відкриття виконавчого провадження від 12 жовтня 2016 року ВП №52629555 вчинені та прийняті у межах та на підставі, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", що вказує на необґрунтованість позовних вимог у цій частині.

В частині позовних вимог про визнання протиправними дій державного виконавця щодо порушення строків направлення постанови про відкриття виконавчого провадження суд керується наступним.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов'язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.

Частина перша статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Таким чином, постанова про відкриття виконавчого провадження має бути доведена до відома сторін виконавчого провадження або надіслана не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, вона винесена 12 жовтня 2016 року, наступним робочим днем є 13 жовтня 2016 року.

Проте, наявні у справі докази свідчать, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 12 жовтня 2016 року ВП №52629555 направлена позивачу лише 07 листопада 2016 року.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом з тим, відповідач не надав суду доказів направлення позивачу оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення, що суперечить частині першій статті 28 Закону України "Про виконавче провадження".

Водночас позовні вимоги щодо порушення строків направлення постанови про відкриття виконавчого провадження належить задовольнити частково, оскільки поведінка державного виконавця у межах спірних правовідносин носить характер протиправної бездіяльності, а не дій.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність винесення оскаржуваної постанови та дій по відкриттю виконавчого провадження вимогам, встановленим частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, однак не дотримався строку, встановленого для надсилання документів виконавчого провадження, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ФОП ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент звернення до суду) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпункт 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлює, що ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою-підприємцем складає 1 розмір мінімальної заробітної плати.

При цьому суд звертає увагу, що згідно статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з січня на рівні 1 378,00 грн.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, у разі подання до адміністративного суду позову, який містить кілька вимог немайнового характеру, належить сплатити судовий збір за кожну з вимог.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем фактично заявлено три самостійні вимоги немайнового характеру, відповідно, за подання адміністративного позову належить сплатити 4 134,00 грн. (1 378,00 грн. х 3).

На підтвердження сплати судового збору позивач надав суду копію квитанції від 07 грудня 2016 року №N15G749349 на суму 1 378,00 грн.

Разом з тим, суд звертає увагу, що вказана квитанція не є доказом сплати судового збору за подання адміністративного позову у даній справі, оскільки за даними бази даних "Діловодство спеціалізованого суду" квитанція від 07 грудня 2016 року №N15G749349 сплачена за подання адміністративного позову у справі 826/19285/16.

З таких підстав вбачається, що позивач не сплатив судовий збір за подання адміністративного позову, що є підставою для його стягнення у судовому порядку пропорційно до розміру позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено, а саме 3 445,00 грн. ((1378,00 грн. х 2) + (1378,00/2)).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (04211, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гусєвої Яни Андріївни (04201, м. Київ, вул. Полярна, буд. 13-А; ідентифікаційний код 35018577) щодо не надіслання Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 постанови про відкриття виконавчого провадження від 12 жовтня 2016 року ВП №52629555 у строк не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення.

3. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва; код отримувача (код ЄДРПОУ) - 38004897; рахунок отримувача - 4007; банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві; код банку отримувача - 820019; код класифікації доходів бюджету - 22030101) суму судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 3 445,00 грн. (три тисячі чотириста сорок п'ять гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.А. Кузьменко