Справа № 817/1311/17
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2018-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Зозуля Д.П.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"14" лютого 2018 р. Справа № 817/1311/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Круглій В.В.,

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "09" жовтня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 виробничо-комерційної фірми "Фіалка" до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 виробничо-комерційна фірма "Фіалка" звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області форми "В4" № НОМЕР_1 від 22.06.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 19.02.2017 року ПВКФ "Фіалка" () у звязку із самостійно виявленими помилками, що містилися у раніше поданій податковій декларації, подала уточнюючий розрахунок для коригування показників декларації з податку на додану вартість за грудень 2016 року, за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку. Згодом було подано звітну нову декларацію з податку на додану вартість за січень 2017 року, з урахуванням раніше поданого уточнюючого розрахунку. Платником виконано в повному обсязі вимоги пп. "а" п. 50.1 ст.50 Податкового кодексу України для внесення змін до декларацій. Однак, в супереч нормам податкового законодавства контролюючий орган зменшив суму від'ємного значення, що зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додатну вартість на суму 178568 грн. З огляду на вказане, позивач просив скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області форми "В4" № НОМЕР_1 від 22.06. 2017 року.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2017 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області форми В 4 № НОМЕР_1 від 22.06.2017.

Присуджено на користь позивача ОСОБА_3 виробничо - комерційної фірми "Фіалка" за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області судовий збір у розмірі 2678 (дві тисячі шістсот сімдесят вісім) грн. 52 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що 27.02.2007 року здійснено державну реєстрацію позивача ПВКФ "Фіалка" () відповідно до копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за номером запису 1 002077 (а.с.43-47).

19.01.2017 року платником податків ПВКФ "Фіалка" надіслано ГУ ДФС у Рівненській області звітну декларацію з податку на додану вартість за грудень 2016 року з додатками, які отримані відповідачем 19.01.2017 року о 18:26:17 та о 18:26:27, реєстраційний номер № 4, що підтверджується копіями квитанцій №1 та №2 (далі декларація з податку на додану вартість за грудень 2016 року).

Як вбачається декларація з податку на додану вартість за грудень 2016 року, в рядку 18.1 сума, яка сплачується до бюджету не проставлена (а.с. 63-74).

19.02.2017 року позивачем до податкового органу був надісланий уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку із виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2016 року, який отриманий контролюючим органом 19.02. 2017 року о 16:32:07, реєстраційний номер №, що підтверджується копією квитанції № 2 (далі уточнюючий розрахунок з податку на додану вартість за грудень 2016 року) (а. с. 15-24).

В рядку 18.1 вказаного уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість за грудень 2016 року "позитивне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету, позивачем проставлено 177 027 грн. (а.с.16).

19.02.2017 року позивачем було надіслано ГУ ДФС у Рівненській області звітну декларацію з податку на додану вартість за січень 2017 року з додатками, які отримані останнім 19.02. 2017 року о 17:18:01 та о 17:18:08, реєстраційний номер № НОМЕР_2, що підтверджується копіями квитанцій № 1 та № 2 (а.с. 25-33).

Крім того, 20.02. 2017 року позивачем було надіслано ГУ ДФС у Рівненській області звітну нову декларацію з податку на додану вартість за січень 2017 року з додатками, які отримані останнім 20.02. 2017 року о 11:49:33 та о 11:49:31, реєстраційний номер № НОМЕР_3, що підтверджується копіями квитанцій № 1та № 2 (далі декларація з податку на додану вартість за січень 2017 року) (а.с. 34-42).

В рядку 20.1 декларації з податку на додану вартість за січень 2017 року "сума від'ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 розділу V Податкового кодексу України на момент подання податкової декларації (рядок 19-рядок 19.1), яка: зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість" зазначена сума 178 568 грн. (а.с.35).

Наявними доказами в матеріалах справи підтверджено, що ГУ ДФС у Рівненській області проводилася камеральна перевірка податкової звітності з податку на додану вартість за січень 2017 року ПВКФ "Фіалка"(), про що складено відповідний акт перевірки № 372/17-00-12-01/30207687 від 29.05. 2017 року (далі - акт перевірки № 372/17-00-12-01/30207687 від 29.05. 2017 року) (а.с.7-9).

Висновками акта перевірки №372/17-00-12-01/30207687 від 29.05. 2017 року встановлено порушення позивачем порядку ведення податкового обліку, а саме: ПВКФ "Фіалка" () порушено п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України - у декларації з податку на додану вартість від 20.02. 2017 року № НОМЕР_3 за січень 2017 року завищено суму від'ємного значення, що зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість на 178 568 грн. Підставою завищення зазначено виникнення зобов'язання лише відповідно до уточнюючого розрахунку від 19.02.2017 та несплата нарахованих позивачем зобов'язань при поданні вказаного розрахунку.

За результати перевірки зменшено суму від'ємного значення, що зараховується у зменшення суми податкового боргу на додану вартість на 178 568 грн. та збільшено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 178 568 грн.

На підставі вказаного акта перевірки, ГУ ДФС у Рівненській області винесено податкове повідомлення-рішення форми "В4" № НОМЕР_1 від 22.06. 2017 року, згідно якого сума від'ємного значення, яка заявлена в рахунок зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість та перевищує суму такого боргу становить 178 568 грн. (далі - податкове повідомлення-рішення форми "В4" № НОМЕР_1 від 22.06. 2017 року) (а.с.11).

Вказане податкове повідомлення-рішення форми "В4" № НОМЕР_1 від 22.06. 2017 року, позивачем оскаржувалось в адміністративному порядку. Однак, рішенням ДФС України залишено без змін податкове повідомлення-рішення форми "В4" № НОМЕР_1 від 22.06. 2017 року, а скаргу без задоволення(а.с.12-13).

Позивач не погодився з прийнятим податковим повідомленням-рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області форми В 4 № НОМЕР_1 від 22.06.2017року, оскаржив його в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно пп. 16.1.3, 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі ПК України), платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із пункту 36.1. ст. 36 цього Кодексу, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 49.1 ст. 49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

В п. 200.1 та п. 200.2 ст.200 ПК України зазначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Згідно із п.п. "а" п. 200.4 ст. 200 цього Кодексу, при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації.

Пунктом 50.1 ст. 50 ПК України передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 травня року, наступного за звітним;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

З системного аналізу вищезазначених норм права випливає, що подаючи у майбутніх податкових періодах уточнюючий розрахунок платник податків самостійно усуває помилки, у тому числі щодо факту заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів.

Отже, визначене грошове зобов'язання в уточнюючому розрахунку від 19.02.2017 є грошовим зобов'язанням минулого податкового періоду, а саме грудня 2016 року.

Вказане твердження суду, також підтверджується вимогами пп. "а" п. 50.1 ст. 50 ПК України, який зобов'язує платника податків сплатити суму недоплати грошового зобов'язання при подачі уточнюючого розрахунку, як суму податкового боргу, яким є узгоджене грошове зобов"язання за грудень 2016 року та не сплачене на момент уточнення.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до п. 56.21 ст. 56 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Твердження відповідача щодо виникнення у позивача грошового зобов'язання у лютому 2017 року відповідно до вимог Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 21 від 28.01.2016, є безпідставним та відхиляється судом, оскільки порядком передбачено послідовність заповнення і подання податкової звітності, однак не встановлюється період визначення грошового зобов'язання.

Крім того, ГУ ДФС у Рівненській області посилається на наявність у позивача податкового зобовязання у розмірі 177 027 грн., яке виникло у звязку із поданням 19.02.2017 року уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість та не сплачене у визначений Кодексом строк.

Згідно із п.п. "а" п. 200.4 ст. 200 цього Кодексу, при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації.

Так, з аналізу змісту наданих податкових декларацій з податку на додану вартість судами встановлено, що 19.02. 2017 року ПВКФ "Фіалка"() у звязку із самостійно виявленими помилками, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації, подало уточнюючий розрахунок для коригування показників декларації з податку на додану вартість за грудень 2016 року та визначило грошове зобов'язання за грудень 2016 року на суму 177027 грн.

Також, платником податків було подано звітну нову декларацію з податку на додану вартість за січень 2017 року у рядку 20.1 якої зазначено суму від'ємного значення, що зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість за грудень 2016 року на суму 178 568 грн.

Крім того, судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що на виконання приписів пп."а" п. 50.1 ст. 50 ПК України, позивач разом із надісланням уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість за грудень 2016 року сплатив штраф, що також підтверджено представником відповідача в судовому засіданні.

Відтак, колегія суддів вважає посилання контролюючого органу на те, що позивачем порушено пп. "а" п. 50.1 ст. 50 ПК України та не сплачено податкові зобов'язання у розмірі 177027 грн. безпідставними, оскільки, як зазначалося вище, вказані податкові зобовязання погашені за рахунок зменшення суми від'ємного значення, що правомірно відображено у звітній новій декларації з податку на додану вартість за січень 2017 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ПВКФ "Фіалка"() не порушено пп. "а" п. 50.1 ст. 50, п.п. "а" п. 200.4 ст. 200 ПК України, в частині порядку ведення обліку та внесення змін до декларацій з податку на додану вартість та правомірно зараховано 178568 грн. у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ Державної фіскальної служби у Рівненській області форми "В4" № НОМЕР_1 від 22.06. 2017 року.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "09" жовтня 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

ОСОБА_2

Повне судове рішення складено "15" лютого 2018 р.