Справа № 689/1547/17
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2018-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 689/1547/17

Головуючий у 1-й інстанції: Баськов М.М.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

15 лютого 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Совгири Д. І. Полотнянка Ю.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції України на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції України про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

26 липня 2017 року позивач, ОСОБА_2, звернувся до Ярмолинецького районного суду Хмельницької області з позовом до управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції, в якому просив:

-визнати протиправними дії інспектора роти №2 УПП у м. Хмельницькому лейтенанта поліції Гуралечко Ю.Л. щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення серії АР №418674 від 19.07.2017 та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП;

-визнати протиправною та скасувати постанову серії АР №418674 від 19.07.2017 року, а провадження по справі закрити.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19 грудня 2017 року адміністративний позов задоволено:

-визнано протиправними дії інспектора роти №2 Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції Гуралечко Ю.Л. щодо винесення постанови серії АР №418674 від 19.07.2017 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

-постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР №418674 від 19.07.2017, винесену інспектором роти №2 Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції Гуралечко Ю.Л. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. скасовано, а провадження по справі закрито, в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

14.02.2018 року до суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 Позивач просив суд апеляційної інстанції залишити без задоволення апеляційну скаргу управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Також, просив розгляд справи проводити за його відсутності

Сторони до судового засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі статті 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 19 липня 2017 року інспектором роти №2 УПП у м. Хмельницькому лейтенантом поліції Гуралечко Ю.Л. винесено постанову серія АР №418674 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_2, 19.07.2017 року о 13 год. 05 хв. керуючи транспортним засобом Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 у м. Хмельницькому, рухаючись по перехресті вул. Старокостянтинівське шосе та вул. Зарічанська, користувався засобом зв'язку, тримаючи його в руці, чим порушив п.2.9д ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП.

Позивач, не погоджуючись з вказаною постановою, звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду не встановлено, що позивач під час руху транспортного засобу користувався засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, у зв'язку з чим постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, а дії інспектора роти №2 УПП у м. Хмельницькому лейтенанта поліції Гуралечко Ю.Л. визнанню протиправними

Колегія суддів часткового погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.9 «д» Правил Дорожнього руху України водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, за користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема і ст. 122 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження доказів правомірності складання постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст .122 КУпАП, відповідачем надано відео з технічного засобу DM 4350, 4267, яким здійснювалось фіксування спілкування працівників патрульної поліції з позивачем. При цьому, в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що станом на момент отримання відповідачем матеріалів про оскарження ОСОБА_4 постанови АР №418674 від 19.07.2017 року, відеозапис із відео-реєстратора було видалено.

Після дослідження відеозапису DM 4350, 4267 судом апеляційної інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що розмова працівника поліція та позивача після зупинки транспортного засобу та доводи відповідача про підтвердження ОСОБА_2 під час такої розмови, що останній тримав руку коло голови, не можуть бути розцінені судом як підтвердження використання позивачем мобільного телефону під час руху автомобіля.

Отже, відеоінформація, яка відображена на вказаному відеозапису жодним чином не доводить факту вчинення позивачем порушення, передбаченого, п. 2.9 д ПДР України.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не надано до суду доказів, з яких можливо встановити, що позивач під час керування транспортним засобом користувався мобільним телефоном, тримаючи його у руках.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачем не доведений, оскільки відеозапис, наданий останнім, не підтверджує факт користування ОСОБА_2 мобільним телефоном під час руху транспортного засобу, а інших доказів відповідачем не надано.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправними дій інспектора роти №2 УПП у м. Хмельницькому лейтенанта поліції Гуралечко Ю.Л. щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення серії АР №418674 від 19.07.2017 та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.

В обґрунтування вищевказаної вимоги, в адміністративному позові позивач зазначає, що інспектор поліції порушив порядок притягнення до адміністративної відповідальності, адже прийняв постанову без складання протоколу та з порушенням прав позивача, які передбачені ст.ст.258, 278, 279 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваного рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19 грудня 2017 року вбачається, що судом першої інстанції не обґрунтовано задоволення вищевказаної позовної вимоги, про те, згідно резолютивної частини рішення суду від 19 грудня 2017 року вимогу про визнання протиправними дій інспектора роти №2 УПП у м. Хмельницькому лейтенанта поліції Гуралечко Ю.Л. щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення серії АР №418674 від 19.07.2017 та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП задоволено.

Колегія суддів вважає, що вимога позивача задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч.3 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених ст.258 цього кодексу.

Стаття 258 КУпАП містить вичерпний перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема частиною другою визначено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, і правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі №25-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Крім того, в тексті даного Рішення Конституційного Суду України зазначено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Однак, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" від 14 липня 2015 року № 596-VIII, який був прийнятий після винесення Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Крім того, положеннями ч.5 даної статті передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається навіть у разі, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

З огляду на викладене колегія суддів зауважує, що за наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення та притягнення до відповідальності на місці вчинення правопорушення, не передбачено складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення, надання особі строку для підготовки до розгляду справи, розгляд будь-яких клопотань, у т.ч. щодо забезпечення участі захисника під час винесення постанови. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена шляхом її оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з доводами апелянта в цій частині та зазначає, що вимога позивача про визнання протиправними дій інспектора роти №2 УПП у м. Хмельницькому лейтенанта поліції Гуралечко Ю.Л. щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення серії АР №418674 від 19.07.2017 та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП задоволенню не підлягає, оскільки при винесенні оскаржуваної постанови серії АР №418674 від 19.07.2017 року інспектор роти №2 УПП у м. Хмельницькому діяв в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачені законами України.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визнання протиправними дій інспектора роти №2 УПП у м. Хмельницькому лейтенанта поліції Гуралечко Ю.Л. щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення серії АР №418674 від 19.07.2017 та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та прийняттям в цій частині нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції України задовольнити частково.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції України про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення скасувати в частині визнання протиправними дій інспектора роти №2 УПП у м. Хмельницькому лейтенанта поліції Гуралечко Ю.Л. щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення серії АР №418674 від 19.07.2017 та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та в цій частині відмовити в задоволенні позову.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку ст. 325 КАС України та згідно ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Совгира Д. І. Полотнянко Ю.П.