Справа № 461/6753/17
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/12411/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Іщук Л.П., Попка Я.С.,

з участю секретаря судового засідання Мацьків М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 03 листопада 2017 року у справі № 461/6753/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби, виконуючого обовязки заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

суддя в 1-й інстанції- Юрків О.Р.,

час ухвалення рішення 12:30 год.,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - 03.11.2017 року,

В C Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби, виконуючого обовязки заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_2 в якому просив:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення про порушення митних правил від 18.09.2017 року у справі № 3793/20900/17, якою його притягнуто за ч. 3 ст. 481 МК України;

- справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 481 МК України закрити, у звязку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

На підтвердження позовних вимог покликається на те, що 30.07.2017 року державним інспектором відділу митного оформлення №3 м/п «Краковець» Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 відносно позивача було складено протокол про порушення митних правил № 3793/20900/17. Як вбачається з даного протоколу, позивач, як громадянин ОСОБА_4 22.12.2014 року ввіз на територію України в митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» через митний пост «Вадул Сірет» Чернівецької митниці ДФС транспортний засіб особистого користування марки «ФОРД» модель «Мондео», номерний знак НYН 224, який зареєстрований на території Республіки Фінляндія. Постановою № 3793/20900/17 від 18.09.2017 року позивача було притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 481 МК України та накладено стягнення - штраф 17000,00 грн.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 03 листопада 2017 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України, виконуючого обов'язки заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_5 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив ОСОБА_1, який покликаючись на те, що вказана постанова є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, просить постанову Галицького районного суду м. Львова від 03 листопада 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою його позовні вимоги задоволити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що на день складання протоколу про порушення митних правил минули строки накладення адміністративного стягнення. Крім цього, вважає, що дане правопорушення не є триваючим, має одноразовий характер, оскільки перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України є одноразовою дією і закінченим правопорушенням з наступного дня після спливу строку ввезення товару на митну територію України.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у них доводів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що 22.12.2014 р. громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_1 ввіз на територію України в митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» через митний пост «Вадул Сірет» Чернівецької митниці ДФС транспортний засіб особистого користування марки «Ford» модель «Mondeo» д.н.з. НYН224, VIN № WF0NXXGBBNXT85502, який зареєстрований на території Республіки Фінляндія. Даний факт встановлено 30.07.2017, близько 15 год. 10 хв., шляхом здійснення оперативного запиту до єдиної автоматизованої інформаційної системи (САІС) та на підставі аналізу переміщень за даними «Диспетчера зони митного контролю та Пасажирського пункту пропуску» та «Журналу пункту пропуску» ПІК «Інспектор-2006» в процесі здійснення митних формальностей під час переміщення громадянина ОСОБА_1 через митний кордон України, який, як пасажир, слідував в напрямку «в'їзд в Україну» смугою руху «зелений коридор» транспортним засобом марки «Hyundai» модель «Tucson» д.н.з. HN54ZRG.

Згідно з даними ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС, транспортний засіб марки «Ford» модель «Mondeo» д.н.з. НYН224, VIN № WF0NXXGBBNXT85502 з митної території України станом на 30.07.2017 року позивачем не вивозився та у інший митний режим, згідно з законодавством не поміщений. На момент перетину кордону, будь-яких відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 Митного кодексу України, позивачем подано не було.

Відповідно до постанови про порушення митних правил від 18.09.2017 року у справі №3793/20900/17 ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 481 МК України.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач вчинив порушення митних правил, передбачене ч. 3 ст. 481 МК України, а саме: перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб. Постанова у справі про порушення митних правил винесена уповноваженою особою у відповідності до вимог закону, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Оцінюючи правовідносини, що виникли між сторонами апеляційний суд виходить з наступних міркувань.

Згідно із частиною 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, предявлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно зі ст. 494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування т, реалізує державну податкову і митну політику. Протокол про порушення митних правил повинен містити такі дані: 1) дату і місце його складення; 2) посаду, прізвище, імя, по батькові посадової особи, яка складі протокол; 3) необхідні для розгляду справи відомості про особу, яка притягується до відповідальності з; порушення митних правил, якщо її встановлено; 4) місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил; 5) посилання на статтю цього Кодексу, що передбачає адміністративну відповідальність за так« порушення; 6) прізвища та адреси свідків, якщо вони є; 7) відомості щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів, вилучених згідно із статтею 511 цього Кодексу; 8) інші необхідні для вирішення справи відомості. У разі потреби в протоколі зазначаються також місце, дата і час розгляду справи про порушення митних правил.

Відповідно до ч. 1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Статтею 526 МК України передбачено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Відповідно до частини третьої статті 481 МК України перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч.1, 2, 5, 6 ст. 380 Митного кодексу України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обовязковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є обєктом оподаткування митними платежами.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

При цьому, згідно пп. в п. 33 ч. 1 ст. 4 МК України нерезидент, в тому числі - фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України.

У разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів особистого користування внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється за умови надання органам доходів і зборів власниками таких транспортних засобів достатніх доказів їх втрати чи зіпсування. Дозволяється поміщення таких транспортних засобів у митний режим відмови на користь держави чи знищення або руйнування.

Наявність, стан товарів, що перебувають у режимі тимчасового ввезення, а також їх цільове використання контролюються митними органами із застосуванням форм митного контролю, визначених ст.336 Митного кодексу.

Вибірковість і періодичність здійснення митного контролю визначаються відповідно до положень ст.320 вищезазначеного Кодексу, характеристики товарів, мети, строку та інших умов перебування товарів у режимі тимчасового ввезення.

Для забезпечення контролю за товарами, що перебувають у митному режимі тимчасового ввезення, а також обміну інформацією між митними органами щодо таких товарів використовуються ЄАІС, до якої вноситься інформація про митні формальності, що виконуються щодо тимчасово ввезених товарів.

Інформація до ЄАІС вноситься посадовою особою митного органу, яким здійснюється відповідна митна формальність, невідкладно після її виконання.

Так, за фактом перевищення встановленого ч. 3 ст. 481 МК України тимчасового ввезення строку перевезення транспортного засобу марки «Ford» модель «Mondeo» д.н.з. НYН224, VIN № WF0NXXGBBNXT85502, що перебуває під митним контролем, тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб, відносно позивача складено протокол про порушення митних правил № 3793/20900/17 від 30.07.2017 року за ч. 3 ст. 481 МК України.

За результатами розгляду протоколу, постановою № 3793/20900/17 від 18.09.2017 року позивача було притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 481 МК України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Апеляційним судом встановлено, що транспортний засіб, що був ввезений позивачем у митному режимі тимчасового ввезення на 1 рік, на момент виявлення правопорушення, а саме - 30.07.2017 року, не був, ні вивезений за межі митної території України, ні поміщений в інші митні режими, ні оформлений для вільного обігу на митній території України.

Обставин, передбачених ст.460 МК України, які б виключали можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом також не встановлено.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, митний орган правильно вважав, що в діях позивача наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 ст. 481 МК України, у звязку з чим правомірно притягнув останнього до відповідальності.

З приводу доводів апелянта, щодо спливу строків притягнення до адміністративної відповідальності, апеляційний суд зазначає, що строки накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил визначено статтею 467 Митного кодексу України, частиною першою якої передбачено, що якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Враховуючи триваючий характер правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України, зважаючи на дату виявлення правопорушення митним органом та дату винесення оскаржуваної постанови, відповідачем не порушено строк накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і в повному обсязі встановив обставини справи, прийняв обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 03 листопада 2017 року у справі № 461/6753/17 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8