Справа № 461/5340/17
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2018-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/953/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Каралюс В.М.

суддя Сапіга В.П.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на постанову Галицького районного суду м. Львова від 01 грудня 2017 року (головуючий суддя Радченко В.Є., м.Львів, 11:22:39) у справі № 461/5340/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови та закриття провадження, -

В С Т А Н О В И В:

02 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просив скасувати постанову №121 від 20 липня 2017 року про накладення шрафу у розмірі 51 грн. за вчинення порушення передбаченого ст.150 КУпАП, та закрити провадження у справі.

Постановою Галицького районного суду м.Львова від 01 грудня 2017 року позов задоволено частково: скасовано постанову адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №128 від 20 липня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.150 КУпАП; в решті позовних відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду. У поданій апеляційній скарзі Адміністративна комісія Галицької районної адміністрації Львівської міської ради покликається на порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим, відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Адміністративна комісія Галицької районної адміністрації Львівської міської ради зазначає, що дозвіл на виконання будівельних робіт №1/291-09, який представлено позивачем втратив чинність, а тому позивач не мав права на зберігання будівельних матеріалів та виконання будівельних робіт на горищі.

Враховуючи викладене, відповідач просить задовольнити вимоги апеляційної скарги у повному обсязі.

Особи, які беруть участь у справі, їх представники, в судове засідання не з'явились.

Відповідно до 268 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур'єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв'язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, оцінивши докази у справі в їх сукупності, колегія суддів апеляційного адміністративного суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що 20 червня 2017 року ЛКП «Снопківське» в складі майстрів підприємства ОСОБА_2, ОСОБА_3, складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.150 КУпАП. В протоколі зазначено, що ОСОБА_1, який проживає в квартирі №6 на вул. Парковій, 16, складує на горищі будівельне сміття та будівельні матеріали, а саме цеглу і крокви. Дозвіл на виконання будівельних робіт ОСОБА_1 продовжено до 25 червня 2010 року, однак не вказано по який час. Роботи розпочаті в 2004 році.

На підставі вказаного протоколу Адміністративною комісією Галицької районної адміністрації Львівської міської ради винесено постанову №128 від 20 липня 2017 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3 (трьох) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 51 грн., оскільки останній порушив правила санітарного утримання місць загального користування, а саме: складає на горищі будівельні матеріали, зокрема: цегла і крокви в будинку №16 на вул. Парковій у м.Львові, чим порушив ст.150 КУпАП.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції зазначив, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.150 КУпАП, оскільки на момент винесення оскаржуваної постанови, він здійснював реконструкція власної квартири за рахунок частини горища, на підставі наданого йому дозволу.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно ст.150 КУпАП порушення правил користування жилими приміщеннями, санітарного утримання місць загального користування, сходових кліток, ліфтів, під'їздів, придомових територій, порушення правил експлуатації жилих будинків, жилих приміщень та інженерного обладнання, безгосподарне їх утримання, а також самовільне переобладнання та перепланування жилих будинків і жилих приміщень, використання їх не за призначенням, псування жилих будинків, жилих приміщень, їх обладнання та об'єктів благоустрою - тягнуть за собою попередження або накладення штрафу на громадян від одного до трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і попередження або накладення штрафу на посадових осіб - від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом,забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів,зміцнення законності.

З матеріалів справи судом з'ясовано, що 27 березня 2009 року Інспекція Державного архітектурно будівельного контролю у Львівській області видала ОСОБА_4 дозвіл №1/291-09 на виконання будівельних робіт, а саме на реконструкцію квартири №6 на вул. Парковій, 16 у м.Львові з розширенням за рахунок частини горища. Термін дії дозволу до 31 березня 2010 року.

Надалі, листом від 31 січня 2012 року №40-17/6-546 «Про дію дозволу на виконання будівельних робіт» , Державна архітектурно-будівельна інспекція України повідомила позивача, що відповідно до пункту 1 розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву» дозвіл на виконання будівельних робіт, отриманий до набрання чинності підпунктів (до 13 квітня 2009 року), вказаних у першому реченні цього пункту, зберігають чинність протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом (тобто з 14 жовтня 2008 року), а щодо об'єктів містобудування, будівництво яких розпочато, - до завершення їх будівництва. Зазначена норма є нормою прямої дії, у зв'язку з чим дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до набуття чинності підпункту 17 пункту 10 розділу I цього Закону, є чинними та не потребують продовження терміну їх дії в межах строків, встановлених пунктом 1 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву».

Крім того, відповідно до пункту 8 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до набрання чинності цим Законом (до 12 березня 2011 року), є чинними до завершення будівництва об'єкта.

Отже, суд першої інстанції вірно зазначає, що коли згідно отриманого дозволу будівництво об'єкта було розпочато і він був чинним на момент набрання чинності зазначених законодавчих актів, то дозвіл вважається чинним до завершення будівництва.

Окрім цього, як вбачається із Акту державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові №1/460, який складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб'єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Під час перевірки, з виїздом на місце встановлено, що будівництво з «Реконструкції квартири №6 на вул. Парковій, 16 у м. Львові з розширенням за рахунок частини горища» проводиться відповідно до дозволу на виконання будівельних робіт зареєстрованого Інспекцією державного архітектурно будівельного контролю у Львівській області від 27 березня 2009 року №1/291-09. Відповідно до пункту 8 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», дозволу на виконання будівельних робіт, отримані до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництва», діють до завершення будівництва об'єкта.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, щодо відсутності вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення.

Щодо вимоги про закриття провадження у справі у зв'язку із відсутністю події адміністративного правопорушення, то судом першої інстанції вірно зазначено, що така вимога не може бути задоволена, враховуючи те, що адміністративні суди не наділені повноваженнями щодо закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки це є виключні повноваження суб'єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесено розгляд адміністративної справи та адміністративних матеріалів. Цьому кореспондує норма статті 284 КУпАП.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.242, 243, 268, 286, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 01 грудня 2017 року у справі № 461/5340/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді В. М. Каралюс
В. П. Сапіга