Справа № 826/11477/17
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Одеський нафтопереробний завод» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Одеський нафтопереробний завод» до Кабінету Міністрів України, третя особа Фонд державного майна України про визнання протиправним та скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Одеський нафтопереробний завод» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України, третя особа Фонд державного майна України, в якому просило визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача від 18 серпня 2017 року щодо передачі майна позивача до відання Фонду державного майна України.

Надалі позивачем було подано заяву по зміну предмету адміністративного позову, в якому він просив визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача від 13 вересня 2017 року «Про віднесення майнових комплексів Публічного акціонерного товариства «Одеський нафтопереробний завод» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія і Газ Україна» до сфери управління Фонду державного майна України.

Разом із заявою про зміну предмету позову позивачем заявлено клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії розпорядження відповідача від 13 вересня 2017 року «Про віднесення майнових комплексів Публічного акціонерного товариства «Одеський нафтопереробний завод» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія і Газ Україна» до сфери управління Фонду державного майна України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2017 року в задоволенні даного клопотання - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання про забезпечення позову.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити клопотання про вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідач та третя особа у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували, наполягали на законності оскаржуваної ухвали. Генеральна прокуратура України, залучена судом першої інстанції до участі у справі також проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні даного клопотання, суд першої інстанції послався на відсутність об'єктивних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.

При цьому, як підставу для забезпечення адміністративного позову позивач вказував те, що оскаржуване розпорядження Кабінету Міністрів України № 632-р від 13 вересня 2017 року «Про віднесення майнових комплексів Публічного акціонерного товариства «Одеський нафтопереробний завод» і Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія і Газ Україна» до сфери управління Фонду державного майна» має ознаки очевидної протиправності. Так, всупереч низки правових приписів Кабінет Міністрів України порушив загальнообов'язковий публічний порядок та вчинив дії щодо розпорядження майном, щодо якого держава (Кабінет Міністрів України) не набула право власності. За умов невжиття заходів забезпечення позову позивач буде змушений понести значних, зокрема, матеріальних збитків. Фондом державного майна України вживаються заходи щодо виконання розпорядження КМУ від 13 вересня 2017 року № 632-р, а саме Фондом державного майна України вживаються дії щодо створення Державного підприємства «Одеський нафтопереробний завод», оприлюднено на офіційному сайті Фонду державного майна оголошення щодо пошуку особи на посаду керівника новоствореного державного підприємства «Одеський нафтопереробні завод».

Відповідно до норм статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Перелік видів забезпечення позову встановлено ч.1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06 березня 2008 року № 2.

Як підставу для забезпечення адміністративного позову позивач вказував на те, що виконання очевидно протиправного рішення, що підтверджується його доводами, викладеними в позові, може призвести до того, що для захисту прав ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» як власника нерухомого майна треба буде докласти значних зусиль та витрат, обумовлених необхідністю звернення до судових органів для оскарження подальших дій органів державної влади (наприклад, дій Фонду державного майна України щодо прийняття рішення про проведення процедури приватизації об'єкта нерухомості) та витребування майна від набувача (що у свою чергу потягне необхідність сплати значної суми судового збору, що само по собі для Публічного акціонерного товариства «Одеський нафтопереробний завод» є неможливим, оскільки грошові кошти на сплату судового збору є значними), а ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» перебуває в процедурі банкрутства.

Наведеним, на думку апелянта, підтверджується очевидність заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» - в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Тобто, позивач повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, у зв'язку із чим, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Між тим, дослідивши клопотання про забезпечення адміністративного позову, колегія суддів вважає, що позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

А тому вірним є рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Отже при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 312, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Одеський нафтопереробний завод» - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.