Справа № 826/6508/16
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 лютого 2018 року № 826/6508/16

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Качура І.А розглянувши у письмовому проваджені адміністративну справу ОСОБА_1 до Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - позивач/ОСОБА_1.) до Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" (надалі - відповідач/ДП "Центр державного земельного кадастру"), в якому, з урахуванням змінених позовних вимог, просить суд :

- визнати протиправною бездіяльність Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» щодо обов'язку переслати, подану у квітні 2016р. в ДП «Центр державного земельного кадастру» заяву ОСОБА_1 та інших громадян у термін не більше п'яти днів за належністю відповідному органу, відповідній посадовій особі державного органу в повноваження якого входить вирішення питання щодо : скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, виключення з Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку з кадастром номером НОМЕР_1, скасування запису в поземельній книзі відкритої на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, скасування (архівування) кадастрового номеру НОМЕР_1;

- зобов'язати Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» не більше п'яти днів з дня ухвалення судом рішення №826/6508/16 переслати за належністю відповідному органу чи відповідній посадовій особі державного органу заяву ОСОБА_1 та інших громадян в повноваження якого входить вирішення питання щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 виключення з Державного земельною кадастру відомостей про земельну ділянку з кадастром номером НОМЕР_1, скасування запису в поземельній книзі відкритої на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, скасування (архівування) кадастрового номеру НОМЕР_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно не було надано відповіді щодо поданої позивачем та іншими громадянами заяви, така бездіяльність Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» порушує законні права та інтереси позивача. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, зазначивши, що до повноважень Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» не входить розгляд подібних заяв, відтак вимоги позивача є безпідставними та позбавлені правового підґрунтя. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав клопотання про слухання справи за відсутності представника відповідача в письмовому проваджені.

З урахуванням положень частини шостої статті 128 КАС України, (в редакції від 13.07.2017р.) за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

При прийнятті судового рішення по суті судом враховано вимоги п. 10 ч. 1 Перехідних положень КАС України (тут і надалі у редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 р. №2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017 р.), яким установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Фактичні обставини справи свідчать, що ОСОБА_1 та громадяни ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулись до ДП «Центр державного земельного кадастру» із заявою 20.04.16р., в якій на підставі поданих документів просили відповідача:

1. Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1

2. Виключити з Державною земельного кадастру відомості про земельну ділянку кадастровим номером НОМЕР_1:

3. Закрити поземельну книгу на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1:

4. Скасувати кадастровий номер НОМЕР_1 цієї ділянки .

Та, з-поміж іншого, просили надати вмотивовану відповідь на подану заяву кожному з заявників.

Як зазначає представник позивачки, їм було відразу надано усну відмову щодо розгляду даної заяви, при цьому, письмової відповіді на подану заяву станом на момент звернення до суду вони не отримали.

Позивачка вважає таку бездіяльність ДП «Центр державного земельного кадастру» протиправною, а тому звернулась до суду за захистом законних прав та інтересів до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

З 01.01.13р. набрали чинності та діють Закон України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.11р. № 3613-УІ та Постанова Кабінету Міністрів України від 17.10.12р. № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» (далі - Порядок).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частиною ж 1 статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено поняття публічної інформації як відображеної та задокументованої будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформації, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" право на доступ до публічної інформації гарантується: обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Як встановлено ч. 1 ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Отже, з огляду на наведені законодавчі приписи, можна виділити такі ознаки публічної інформації:

1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством;

2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація;

3) така інформація знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації;

4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб'єктом владних повноважень не під час виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків;

5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб'єктом владних повноважень.

Таким чином, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків.

Запитувана позивачем інформація не є продуктом створеним відповідачем у процесі виконання своїх обов'язків, отже така інформацію в даному випадку не є публічною інформацією в розумінні вказаного вище Закону.

Проте, звернення позивача не стосувалось відомостей, що вже зафіксовані в офіційному документі, створеному в процесі здійснення суб'єктом владних повноважень своєї діяльності, а містило вимогу щодо підбору та наданню інформації, яка б відповідала поставленим у запиті умовам.

Відповідно ж до ст. 2 Закону України "Про звернення громадян" законодавство України про звернення громадян включає цей закон та інші акти законодавства, що видаються відповідно до Конституції України та цього Закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Оскільки запитувана позивачем інформація впливає на його права, отже заява позивача підлягає вирішенню в порядку Закону України "Про звернення громадян".

За змістом ст. 3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), скарги і заяви (клопотання) й останніми є звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Статтею 5 вищевказаного Закону встановлено, що звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Положеннями статті 15 Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Як вбачається, з матеріалів справи відповідь на заяву від 20.04.2017, тобто у строк визначений ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», позивачу надано не було.

Як зазначає відповідач у заперечені, відомостями про земельні ділянки володіє орган, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин - Держгеокадастр, а тому ДП «Центр державного земельного кадастру» не може надати повну, точну, достовірну інформацію щодо поданої заяви.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у випадку встановлення подачі громадянином звернення до органу, до компетенції якого не належить вирішення порушених у ньому питань, такий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін переслати його за належністю до відповідного органу чи посадової особи, яка, у свою чергу, зобов'язана в силу Закону про звернення розглянути останнє.

Відтак, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог та наявності підстав для задоволення позову, щодо визнання протиправною бездіяльності Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» щодо обов'язку переслати, подану у квітні 2016р. в ДП «Центр державного земельного кадастру» заяву ОСОБА_1 та інших громадян у термін не більше п'яти днів за належністю відповідному органу, відповідній посадовій особі державного органу в повноваження якого входить вирішення питання щодо : скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, виключення з Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку з кадастром номером НОМЕР_1, скасування запису в поземельній книзі відкритої на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, скасування (архівування) кадастрового номеру НОМЕР_1.

Крім того, враховуючи задоволення позовної вимоги про визнання протиправної бездіяльності органу суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення другої позовної вимоги, що є похідною та зобов'язати Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» не більше п'яти днів з дня ухвалення судом рішення №826/6508/16 переслати за належністю відповідному органу чи відповідній посадовій особі державного органу заяву ОСОБА_1 та інших громадян в повноваження якого входить вирішення питання щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 виключення з Державного земельною кадастру відомостей про земельну ділянку з кадастром номером НОМЕР_1, скасування запису в поземельній книзі відкритої на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, скасування (архівування) кадастрового номеру НОМЕР_1.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийнятті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення діі?);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації?;

8) пропорцій?но, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» щодо обов'язку переслати, подану у квітні 2016р. в ДП «Центр державного земельного кадастру» заяву ОСОБА_1 та інших громадян у термін не більше п'яти днів за належністю відповідному органу, відповідній посадовій особі державного органу в повноваження якого входить вирішення питання щодо : скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, виключення з Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку з кадастром номером НОМЕР_1, скасування запису в поземельній книзі відкритої на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, скасування (архівування) кадастрового номеру НОМЕР_1;

3. Зобов'язати Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» не більше п'яти днів з дня ухвалення судом рішення №826/6508/16 переслати за належністю відповідному органу чи відповідній посадовій особі державного органу заяву ОСОБА_1 та інших громадян в повноваження якого входить вирішення питання щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 виключення з Державного земельною кадастру відомостей про земельну ділянку з кадастром номером НОМЕР_1, скасування запису в поземельній книзі відкритої на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, скасування (архівування) кадастрового номеру НОМЕР_1.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.А. Качур