Справа № 2а/0470/12206/12
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2018 Київ К/9901/3327/18 2а/0470/12206/12
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді - доповідача - Олендера І.Я.,

суддів:Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції міста Дніпропетровська Головного правління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 березня 2014 року (судді: Нагорна Л.М. (головуючий), Мельник В.В., Юхименко О.В.) у справі №2а/0470/12206/12 за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності - Фізичної особи ОСОБА_5 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції міста Дніпропетровська Головного правління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_5 (далі - позивач, ОСОБА_5.) звернулася до суду з позовом до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції міста Дніпропетровська Головного правління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 18.06.2012 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість (ПДВ) за основним платежем на суму 109 259,57 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 19 002,28 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2013 року (суддя Кучма К.С.) у задоволенні позову відмовлено з тих підстав, що позивач підлягала обов'язковій реєстрації платником ПДВ з грудня 2010 року, а отже отримані нею грошові кошти за період з січня 2011 року по квітень 2012 року у розмірі 546 297,78 грн є об'єктом оподаткування ПДВ.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 березня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення про задоволення позовних вимог Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_5. Визнано протиправним та скасовано оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 18.06.2012 № .

Рішення суду обґрунтовано висновком про відсутність факту перевищення позивачем протягом останніх дванадцяти календарних місяців граничної суми (300 000,00 грн) від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), що підлягають оподаткуванню згідно з Законом України «Про податок на додану вартість».

Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, контролюючий орган подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 березня 2014 року та залишити в силі постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 березня 2013 року

У доводах касаційної скарги Лівобережна об'єднана державна податкова інспекція міста Дніпропетровська Головного правління Міндоходів у Дніпропетровській області вказує на те, що судом апеляційної інстанції безпідставно проігноровано встановлений факт отримання позивачем суми валового доходу (виручки) за період з січня 2010 року по листопад 2010 року у розмірі 318 946,64 грн, що є підставою для обов'язкової реєстрації платником ПДВ, а отримані грошові кошти за період з січня 2011 року по квітень 2012 року є об'єктом оподаткування ПДВ. Також контролюючий орган вказує, що законодавством не передбачено вирахування сплаченого особою податку при придбанні товарів при визначенні суми операцій з продажу товарів такою особою.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_5 надала заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначає про необґрунтованість скарги та просить залишити її без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 березня 2014 року - без змін.

Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні, відповідно до ст. 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).

Так, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що контролюючим органом проведена позапланова невиїзна документальна перевірка Підприємця з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 14 січня 2010 року по 30 квітня 2012 року, за результатами якої оформлено акт від 01.06.2012 № 2223/17-2/ та прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення.

Відповідно до висновків контролюючого органу, викладених в акті перевірки, позивачем порушено п. 9.4 ст. 9 Закону України від 3 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість», п. 187.1 ст. 187, п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України.

Такі висновки обґрунтовано тим, що загальний обсяг продажу позивача за період з січня 2010 року по листопад 2010 року склав 318 946,64 грн, а отже Підприємець підлягала обов'язковій реєстрації платником ПДВ з грудня 2010 року, проте позивач зареєструвалась платником ПДВ лише з 18.06.2012. Згідно звітів реєстратора розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій, обсяг виручки з січня 2011 року по квітень 2012 року склав 546 297,78 грн., який є об'єктом оподаткування ПДВ.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Згідно з пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце поставки яких знаходиться на митній території України.

За визначенням, наведеним у п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), поставка товарів - це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.

Згідно з пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) обов'язковій реєстрації як платник ПДВ підлягає особа у разі, коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300 тис. грн (без урахування податку на додану вартість).

Зробивши аналіз наведених норм, суд приходить до висновку, що особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в контролюючому органі у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з вказаним Законом, сукупно перевищує 300 000,00 грн (без урахування податку на додану вартість). При цьому положення «без урахування податку на додану вартість» слід розуміти як необхідність вирахування суми податку на додану вартість із загальної суми із здійснення операцій з постачання товарів, в іншому випадку вказане правове положення не матиме застосування, оскільки пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону України «Про податок на додану вартість» стосується осіб, що не є платниками податку на додану вартість, відповідно не пов'язані з жодним іншим податком на додану вартість, окрім того, що сплачується ними при придбанні товарів (послуг).

Таким чином, вказане спростовує доводи касаційної скарги контролюючого органу.

Відповідно до п. 1 частини першої ст. 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на зазначене, враховуючи пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону України «Про податок на додану вартість», колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення, а тому касаційну скаргу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції міста Дніпропетровська Головного правління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 березня 2014 року слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції міста Дніпропетровська Головного правління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 березня 2014 року у справі № 2а/0470/12206/12 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді І.Я. Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова