Справа № 826/13200/17
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2018-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2018 року м. Київ № 826/13200/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

17.10.2017 ОСОБА_1 (ОСОБА_1) звернулася в суд з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про (Центральне об'єднане УПФ України в м. Києві) про:

- визнання протиправними дій щодо не сформування та не подання до Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві подання про повернення їй збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 22308,40 грн, сплаченого згідно квитанції від 22.09.2017 №0.0.855542517.1;

- зобов'язання сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві подання про повернення збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 22308,40 грн, сплаченого згідно квитанції від 22.09.2017 №0.0.855542517.1.

Зазначила, що однією з обов'язкових підстав посвідчення нотаріусом договору купівлі-продажу нерухомого майна є внесення особою, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування. Однак громадяни, які придбавають нерухоме майно вперше, від сплати збору звільняються.

Посилаючись на те, що Центральним об'єднаним УПФ України в м. Києві первинність придбання нею житла та вимоги пункту 9 статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 №400/97-ВР проігноровано, - просила дії визнати протиправними та вжити заходів до відновлення порушеного права.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.10.2017 відкрито провадження у справі і призначено її до судового розгляду.

У судове засідання, призначене на 10.11.2017, позивач та представник відповідача не прибули, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи сторони повідомлені завчасно й належним чином. При цьому, через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Крім того, через канцелярію суду надійшли заперечення відповідача на позов, у яких, зокрема, зазначено, що Пенсійний фонду України та його територіальні органи, відповідно до покладених на них завдань, здійснюють контроль за додержанням законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів. У той же час у відповідача, як територіального органу Пенсійного фонду України, відсутні підстави для повернення позивачу збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомості. Крім того, позивачем не надано доказів того, що нерухоме майно придбано нею вперше.

Враховуючи неявку сторін, відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, наявність клопотання позивача про розгляд справи за її відсутності, суд на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року №2747-IV (КАС України) ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження.

15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до КАС України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України (в новій редакції) передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції КАС України.

Так, суд дослідив матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надав їм юридичну оцінку та встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Бізнес-Гарант», як продавцем, та ОСОБА_1, як покупцем, 22.09.2017 укладено договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого продавець передає належну йому на праві власності, а покупець приймає у власність квартиру №133 в будинку №34 на вулиці Златоустівській, що у місті Києві, загальною площею 80,1 кв.м (квартира).

Договір купівлі-продажу квартири посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пилипенко О.Ю. за №400. Запис про право власності ОСОБА_1 на квартиру внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №22474508.

Відповідно до наявної у матеріалах справи квитанції від 22.09.2017 №0.0.855542517.1, позивачем з операції придбання нерухомого майна сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1% від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу, що становить 22308,40 грн.

В подальшому, а саме 25.09.2017, ОСОБА_1 звернулася до Центрального об'єднаного УПФ України в м. Києві із заявою про повернення помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 22308,40 грн, з огляду на придбання нею житла вперше.

За результатами розгляду такої заяви, листом Центрального об'єднаного УПФ України в м. Києві від 03.10.2017 №55796/16 ОСОБА_1 у поверненні коштів відмовлено. При цьому, пенсійним органом зроблено посилання на неможливість встановити факт придбання нерухомого майна вперше, а також повідомлено, що право громадянина на придбання нерухомого майна без сплати відповідного збору може бути визнано у судовому порядку.

Незгода позивача із відмовою Центрального об'єднаного УПФ України в м. Києві у поверненні помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 22308,40 грн, з огляду на придбання нею житла вперше, стала підставою для звернення ОСОБА_1 до суду.

Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначає підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичних осіб, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Згідно з пунктом 8 статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», об'єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Ставки збору на обов'язкове державне пенсійне страхування для таких суб'єктів встановлюються у розмірі 1 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного пунктом 8 статті 2 цього Закону (п. 10 ст. 4 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до пункту 15-1 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 (Порядок №1740 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 15-3 Порядку №1740 визначено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Як зазначено у позові, нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу від 22.09.2017 придбано позивачем вперше.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 25.09.2017 №98292998, відомості про реєстрацію за позивачем іншого нерухомого майна, ніж придбаної нею квартири на підставі договору купівлі-продажу, - відсутні.

Відповідачем вказані доводи та інформація не спростовані, судом протилежного за результатами розгляду справи не встановлено.

За таких обставин суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 придбала житло вперше, а тому звільняється від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомості.

До того ж, суд звертає увагу, що на момент придбання позивачем нерухомості, як і станом на час розгляду справи, в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

Вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України з проханням дати тлумачення терміну «придбавають житло вперше», що міститься у пункті 9 статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23.03.2000 №29-у/2000 (справа №2-30/2000) у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні, - відмовлено.

За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме Держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб'єкта владних повноважень зобов'язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов'язана сплачувати збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше.

Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень можливості встановити придбання квартир конкретною особою вперше, не може ставитись в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення прав громадян, які наділені такими правами.

Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини щодо помилковості сплати позивачем до бюджету збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомості, суд дійшов висновку про протиправність відмови Центрального об'єднаного УПФ України в м. Києві у повернені ОСОБА_1 сплаченого збору в розмірі 22308,40 грн.

Процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії визначені Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787.

Зокрема, пунктом 5 Порядку №787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов'язковим зазначенням наступної інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі.

Отже, враховуючи, що відповідним органом, що контролює справляння відповідних надходжень до бюджету у сфері обов'язкового пенсійного страхування є відповідач, суд зазначає, що саме останній наділений обов'язком щодо формування до органу Казначейства подання про повернення коштів.

Таким чином, за сукупністю наведених обставин суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання відповідача сформувати подання до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві щодо повернення їй збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомості у розмірі 22308,40 грн, сплаченого останньою згідно з квитанцією від 06.04.2017 №0.0.740032175.1.

При цьому, суд зазначає, що таке подання подається платником, у даному випадку позивачем, самостійно до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету, адже відповідно до пункту 2 Порядку №1740 збір на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачується платниками на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях Казначейства в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Враховуючи, що вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, в той час, коли Центральним об'єднаним УПФ України в м. Києві належним чином наведені позивачем посилання не спростовано, суд доходить висновку про необхідність захисту прав позивача в судовому порядку та задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04070, м. Київ, вул. Крутий узвіз, 4, ) щодо відмови у повернені ОСОБА_1 (01135, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) помилково сплаченого збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомості в розмірі 22308,40 грн (двадцять дві тисячі триста вісім гривень сорок копійок).

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві сформувати подання до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві щодо повернення ОСОБА_1 збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомості 22308,40 грн (двадцять дві тисячі триста вісім гривень сорок копійок), сплаченого згідно з квитанцією від 22.09.2017 №0.0.855542517.1.

Стягнути з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь Адвокатського бюро «Тарас Кулачко та партнери» (), як представника ОСОБА_1, яким сплачено судовий збір витрати по його сплаті у розмірі 640 грн (шістсот сорок гривень).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.М. Чудак