Справа № 826/3434/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

12 лютого 2018 року справа №826/3434/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кузьменка В.А., суддів Арсірія Р.О., Огурцова О.П., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.)
доМіністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач)
про1) визнання, що бездіяльність відповідача щодо перевірки розгляду та вирішення фактів заяви позивача від 08 лютого 2017 року є протиправною; 2) визнання, що лист (відповідь) відповідача від 24 лютого 2017 року №П-4259 є необґрунтований, а тому протиправний; 3) зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 08 лютого 2017 року
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва у зв'язку із допущенням відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України протиправної бездіяльності при розгляді заяви ОСОБА_1 від 08 лютого 2017 року, виходячи з того, що відповідь на заяву від 24 лютого 2017 року №П-4259 не містить розгляду та вирішення фактів, зазначених у заяві позивача, та результатів розгляду вимоги щодо з'ясування причин та умов невиконання ухвали суду та притягнення винних до відповідальності.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 квітня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/3434/17, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач подав до суду заперечення, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, у зв'язку із тим, що така форма звернення як "донос" не передбачена Законом України "Про звернення громадян" та іншими нормативно-правовими актами, у той же час, позивачу надано відповідь в межах компетенції та строки, передбачені Законом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2017 року замінено первинного відповідача - відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, на належного - Міністерство юстиції України.

В судове засіданні 07 лютого 2018 року позивач не прибув, попередньо подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності; представник відповідача до суду також не прибув; на підставі частини дев'ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив розглядати справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

ОСОБА_1 звернувся до Міністерства юстиції України зі зверненням від 08 лютого 2017 року, яке назвав "донос", та у якому зазначив наступне:

"Доношу до вашого відома про недоліки у роботі вашої установи, які полягають у невиконанні рішення суду.

Так ухвалою Окружного адмін. суду м. Києва від 28 лис 2016 у справі №826/17419/16 (де ваша установа є відповідачем) "Зобов'язано відповідача подати суду у строк до 11 січня 2017 року: письмові заперечення проти позову та всі матеріали…

Але означене рішення вами не було виконано, що свідчить про протиправну бездіяльність. А тому прошу: 1) встановити причини та умови означеного правопорушення та винних притягнути до відповідальності".

Такими чином, позивач фактично звернувся до відповідача із заявою про недоліки в діяльності Міністерства юстиції України.

Заяву позивача розглянув відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та у листі від 24 лютого 2017 року №П-4259 зазначив про виконання вимог ухвали від 28 листопада 2016 року №826/17419/16 щодо надання матеріалів ВП №50989300 та процитував положення статей 49 та 51 Кодексу адміністративного судочинства України щодо прав та обов'язків сторін.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з положеннями статті 3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Стаття 7 Закону України "Про звернення громадян" визначає, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Статтею 19 Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані зокрема: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

За приписами частини першої статті 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Наведені норми Закону України "Про звернення громадян" вказують, що звернення громадян, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду тим органом чи посадовою особою органу, до якого подано звернення та до повноважень якого входять питання, порушені у зверненні, зазвичай протягом одного місяця, з обов'язковим повідомленням громадянина про результати розгляду; при цьому орган або посадова особа зобов'язані об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти звернену до них заяву та надати обґрунтовану відповідь за результатами її розгляду.

Дослідивши зміст листа-відповіді відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 24 лютого 2017 року №П-4259, суд встановив, що він не містить відомостей щодо розгляду всіх питань, поставлених у зверненні позивача, а саме: про не надання письмових заперечень у справі №826/17419/16, про необхідність виконання вимог ухвали суду у строк до 11 січня 2017 року, а також інформації про результати розгляду вимоги позивача встановити причини та умови вказаного ним правопорушення та притягнути винних до відповідальності.

Наведене свідчить, що відповідь Міністерство юстиції України за результатами розгляду заяви позивача є необґрунтованою, що фактично вказує про не надання відповіді по суті звернення та є підставою для зобов'язання відповідача всебічно повторно розглянути заяву позивача та надати обґрунтовану відповідь за результатами її розгляду, тому числі щодо обставин надання письмових заперечень у справі №826/17419/16, про необхідність виконання вимог ухвали суду у строк до 11 січня 2017 року, про причини та умови правопорушення та притягнення винних осіб до відповідальності.

Зазначена поведінка Міністерства юстиції України щодо розгляду та вирішення фактів заяви позивача від 08 лютого 2017 року суперечить вимогам Закону України "Про звернення громадян" та носить характер протиправної бездіяльності.

Разом з тим, позовні вимоги належить задовольнити частково, оскільки лист відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 24 лютого 2017 року №П-4259 не може бути визнаний протиправним адже не є рішенням суб'єкта владних повноважень в контексті Кодексу адміністративного судочинства України, а про його необґрунтованість зазначено у мотивувальній частині рішення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (04073, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13; ідентифікаційний код 00015622) щодо перевірки розгляду та вирішення фактів заяви ОСОБА_1 від 08 лютого 2017 року.

3. Зобов'язати Міністерство юстиції України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08 лютого 2017 року з урахуванням висновків даного рішення.

4. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя В.А. Кузьменко

Судді Р.О. Арсірій

О.П. Огурцов