Справа № 826/2573/17
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2018-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 лютого 2018 року № 826/2573/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., при секретарі судового засідання Кириллові М.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальності «НІКО АВТО ІНВЕСТ»
до Головного управління ДФС у м. Києві
проскасування податкового повідомлення-рішення від 15.11.2016 № ,
за участі:

представника позивача - Петрової С.О. (довіреність від 07.02.2018 б/н),

представника позивача - Дмуховського І.В. (довіреність від 06.11.2017 б/н),

представник відповідача - Березовської А.О. (довіреність № 418/26-15-10-02 ),

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальності «НІКО АВТО ІНВЕСТ» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення від 15.11.2016 № .

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.02.2017 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було правомірно задекларовано в декларації з податку на додану вартість за липень 2016 року суму бюджетного відшкодування з ПДВ на розрахунковий рахунок у банку у сумі 1 072 604,00 грн., яку сформовано за рахунок від'ємного значення за той самий період, та включено до складу вказаної суму ПДВ у розмірі 403 802,00 грн. сформовану за рахунок здійснення попередньої оплати за будівельне - монтажні роботи.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надав суду письмові заперечення, які обґрунтовує тим, що перевіркою операцій із здійснення попередньої оплати за товарно - матеріальні цінності у липні 2016 року встановлено порушення позивачем пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу в результаті чого позивачем завищено заявлену суму бюджетного відшкодування ПДВ за липень 2016 року на 403802 грн., оскільки фактично за результатами звірки даних, зазначених у розрахунку бюджетного відшкодування з ПДВ, із даними первинних документів, що підтверджують факт оплати платником товарів/послуг загальна сума ПДВ за липень 2016 року склала 668802 грн., а не 1072604 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти позовних вимог.

Суд, відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, судом встановлено наступне.

В період з 11.10.2016 по 25.10.2016 Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування Товариством з обмеженою відповідальності «НІКО АВТО ІНВЕСТ» бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за липень 2016 року (від 17.08.2016 вх. № ).

За результатами перевірки складено акт від 01.11.2016 № 262/26-15-14-04-01/36926449, яким встановлено порушення пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України внаслідок чого завищено заявлену суму бюджетного відшкодування ПДВ за липень 2016 року на 403 802,00грн.

В зазначеному акті вказано наступне: "Відповідно до п.200.4 ст.200 Кодексу ТОВ «НІКО АВТО ІНВЕСТ» є Замовником по вищевказаних укладених Договорах, але не є отримувачем послуг на суми перерахованої передньої оплати, а ТОВ «БК «Київсервісбуд», ТОВ «АЙ.ТІ.ЕС. - ГРУП», ТОВ «ГРАНТ ТОРНТОН ЛЕГІС», ПАТ «Шведсько-Українська група - «SU GROUP» не є постачальниками таких послуг на суми отриманої попередньої оплати.

На підставі вищевикладеного, перевіркою встановлено, що на порушення п.200.4 ст.200 Кодексу ТОВ «НІКО АВТО ІНВЕСТ» завищено заявлену суму бюджетного відшкодування ПДВ за липень 2016 року на 403 802 гривні.".

Товариством з обмеженою відповідальності «НІКО АВТО ІНВЕСТ» до Головно управління ДФС у м. Києві були подані заперечення на акт від 01.11.2016 № 262/26-15-14-04-01/36926449 за результатами розгляду яких листом від 11.11.2016 № 23992/10/26-15-14-04-01 повідомлено про те, що заперечення залишено без задоволення, а висновки акту перевірки без змін.

15.11.2016 на підставі зазначеного акту перевірки прийнято податкове повідомлення - рішення № , яким відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування за липень 2016 року на суму 403802,00 грн.

За результатами адміністративного оскарження рішенням Державної фіскальної служби України від 16.01.2017 № 744/6/99-99-11-01-02-25 скарга залишена без задоволення, а податкове повідомлення - рішення без змін.

Позивач не погоджуючись з податковим повідомленням - рішенням від 15.11.2016 № звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про те, що права та інтереси за захистом яких позивач звернувся до суду були порушені з огляду на наступне.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб'єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що касовий метод для цілей оподаткування згідно з розділом V цього Кодексу - метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобов'язань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на банківський рахунок (у касу) платника податку або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата виникнення права на податковий кредит визначається як дата списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг).

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.2 статті 200 Податкового кодексу України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов'язань, перераховує суми податку до бюджету.

Пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Таким чином, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбанням товарів (робіт, послуг), при цьому виникнення у платника податків права формування податкового кредиту пов'язане з датою тієї події, що відбулася раніше, до якої поряд з датою отримання платником податку товарів віднесено дату списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату відповідних товарів.

Бюджетному відшкодуванню за заявою платника підлягає від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду, фактично сплаченого отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 Податкового кодексу України на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Визначення податкових зобов'язань та податкового кредиту податку на додану вартість по "першій події" відповідає також міжнародній практиці, зокрема практиці застосування податку на додану вартість в європейських державах, та законодавчо закріплено положеннями Директиви Ради 2006/112/ЄС від 28.11.2006 про спільну систему податку на додану вартість.

Статтею 167 вказаної Директиви встановлено, що право на віднесення на зменшення податкового зобов'язання виникає за фактом виникнення податкових зобов'язань за податком, що може бути віднесений на зменшення податкового зобов'язання.

Відповідно до статті 168 Директиви Ради 2006/112/ЄС від 28.11.2006 про спільну систему податку на додану вартість у тому обсязі, в якому товари й послуги використовуються в цілях операцій платника податку, що підлягають оподаткуванню, такому платникові податку надається право відносити на зменшення податкового зобов'язання зазначені нижче суми з податку на додану вартість, що має бути ним сплачений, у Державі-члені, в якій такий платник податку виконує зазначені операції: a) податок на додану вартість, що належить до сплати або був сплачений у такій Державі-члені, у зв'язку з поставкою такому платникові податку товарів і послуг, що були чи мають бути надані іншим платником податку; b) податок на додану вартість, що належить до сплати у зв'язку з операціями, котрі вважаються поставками товарів або послуг згідно зі статтею 18(a) та статтею 27; c) податок на додану вартість, що належить до сплати у зв'язку з придбанням товарів у межах Співтовариства згідно зі статтею 2(1) (b) (i); d) податок на додану вартість, що належить до сплати за операціями, котрі вважаються придбанням у межах Співтовариства згідно зі статтями 21 та 22; e) податок на додану вартість, що належить до сплати або був сплачений у зв'язку з імпортуванням товарів у таку Державу-члена.

Також, суд звертає увагу на позицію викладену Державною фіскальною службою України в листі від 15.05.2017 № 1568/4/99-99-12-02-01-13: "Наведені законодавчі норми пов'язують виникнення права платника на податковий кредит з датою здійснення "першої події", якою може виступати і факт перерахування авансу контрагенту за майбутню поставку.

Пункт 200.4 ст. 200 Кодексу надає право платнику податку на включення суми податку на додану вартість до розрахунку бюджетного відшкодування за умови фактичної сплати податку на додану вартість отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України.

Таким чином, в основу розрахунку суми бюджетного відшкодування покладено єдиний принцип: проведення грошових розрахунків з постачальниками за придбані товари/послуги, а якщо постачальник - нерезидент, то з бюджетом (у частині податку на додану вартість."

Відповідно до акту від 01.11.2016 № 262/26-15-14-04-01/36926449 відповідач дійшов висновку про допущення позивачем порушення пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України та завищення заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за липень 2016 року на суму 403 802,00 грн., оскільки відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України позивач є замовником по договорах від 03.08.2011 № Р-27/07 укладеному з ТОВ «БК «Київсервісбуд», від 17.03.2016 № С15-001 з ТОВ «АЙ.ТІ.ЕС. - ГРУП», від 14.07.2016 б/н з ТОВ «ГРАНТ ТОРНТОН ЛЕГІС» та від 19.05.2016 № Н-05-2016 з ПАТ «Шведсько-Українська група - «SU GROUP», але не є отримувачем послуг на суми перерахованої попередньої оплати, а ТОВ «БК «Київсервісбуд», ТОВ «АЙ.ТІ.ЕС. - ГРУП», ТОВ «ГРАНТ ТОРНТОН ЛЕГІС», ПАТ «Шведсько-Українська група - «SU GROUP» не є постачальниками таких послуг на суми отриманої попередньої оплати.

Водночас, з аналізу положень пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, вбачається, що нею врегульовано порядок декларування та відшкодування від'ємного значення з податку на додану вартість, водночас вона не містить жодних положень щодо порядку декларування попередньої оплати за товар чи визначення статусу сторони за договором укладеним між суб'єктами господарювання "замовником", "отримувачем" чи "постачальником".

В наданих суду запереченнях відповідач зазначив про те, що перевіркою операцій із здійснення попередньої оплати за товарно - матеріальні цінності у липні 2016 року встановлено, що звіркою даних зазначених у розрахунку бюджетного відшкодування з ПДВ із даними первинних документів, що підтверджують факт оплати платником товарів-послуг встановлено підтвердження факту оплати позивачем товарів-послуг на загальну суму ПДВ за липень 2016 року у розмірі 668 802,00 грн., а не 1 072 604,00 грн., як було зазначено позивачем

Водночас при цьому відповідачем не зазначено за результатами дослідження яких саме первинних документів він дійшов висновку про сплату позивачем ПДВ за липень лише у розмірі 668 802,00 грн., а не у розмірі 1 072 604, 00 грн. та не надано суду відповідного розрахунку з посиланням на первинні документи на підставі яких його було здійснено.

Інших обґрунтувань крім наведених відповідачем на підтвердження факту допущення позивачем порушення пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України суду надано не було, як і не було надано відповідних доказів.

При цьому факт здійснення позивачем попередньої оплати за договорами від 03.08.2011 № Р-27/07 укладеному з ТОВ «БК «Київсервісбуд», від 17.03.2016 № С15-001 з ТОВ «АЙ.ТІ.ЕС. - ГРУП», від 14.07.2016 б/н з ТОВ «ГРАНТ ТОРНТОН ЛЕГІС» та від 19.05.2016 № Н-05-2016 з ПАТ «Шведсько-Українська група - «SU GROUP» відповідачем не заперечується.

Позивачем на підтвердження вказаного факту надано суду копії зазначених договорів, договору від 31.01.2012 № НАІ-К-19/12/11 укладено між позивачем, ТОВ "ПСК Строн" та ТОВ «БК «Київсервісбуд», договору від 20.03.2015 № НАИ-20-03-15 укладеного з ТОВ «БК «Київсервісбуд», договору від 02.02.2016 № Р-02/16 про заміну сторони в договорі №Р-27/07 від 03 серпня 2011 року, платіжних доручень, актів приймання виконаних будівельних робіт*, актів виконаних робіт, актів здачі - прийняття робіт (надання послуг), актів надання послуг та банківських виписок.

Податкові накладені від 01.07.2016 № 1, №2, від 13.07.2016 №9, від 25.07.2016 № 11, від 28.07.2016 № 16, від 28.07.2016 № 13 виписані ТОВ «БК «Київсервісбуд», від 02.07.2017 № 2 виписаної ТОВ «АЙ.ТІ.ЕС. - ГРУП», від 13.07.2016 № 63, від 19.07.2016 № 97, від 28.07.2016 № 157 виписаних ПАТ «Шведсько-Українська група - «SU GROUP», від 15.07.2016 № 9 виписаної ТОВ «ГРАНТ ТОРНТОН ЛЕГІС», копії яких наявні в матеріалах справи оформлені відповідно до положень Податкового кодексу України та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Таким чином, враховуючи те, що податкові накладені 01.07.2016 № 1, №2, від 13.07.2016 №9, від 25.07.2016 № 11, від 28.07.2016 № 16, від 28.07.2016 № 13 виписані ТОВ «БК «Київсервісбуд», від 02.07.2017 № 2 виписаної ТОВ «АЙ.ТІ.ЕС. - ГРУП», від 13.07.2016 № 63, від 19.07.2016 № 97, від 28.07.2016 № 157 виписаних ПАТ «Шведсько-Українська група - «SU GROUP», від 15.07.2016 № 9 виписаної ТОВ «ГРАНТ ТОРНТОН ЛЕГІС» були виписані за першою з подій - датою списання коштів з банківського рахунка позивача на здійснення попередньої оплати за договорами від 03.08.2011 № Р-27/07 укладеному з ТОВ «БК «Київсервісбуд», від 17.03.2016 № С15-001 з ТОВ «АЙ.ТІ.ЕС. - ГРУП», від 14.07.2016 б/н з ТОВ «ГРАНТ ТОРНТОН ЛЕГІС» та від 19.05.2016 № Н-05-2016 з ПАТ «Шведсько-Українська група - «SU GROUP» суд дійшов висновку про наявність у позивача права на формування за вказаними податковими накладеними податкового кредиту та включення суми у розмірі 403 802,00 до складу бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням наведеного, керуючись статтями 241, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальності «НІКО АВТО ІНВЕСТ» (01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 5, ) до Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) про скасування податкового повідомлення-рішення від 15.11.2016 № - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 15.11.2016 № .

3. Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальності «НІКО АВТО ІНВЕСТ» (01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 5, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 6057,03 грн. (шість тисяч п'ятдесят сім грн. 03 коп.).

Оригінал платіжного доручення від 13.02.2017 № АІ007020 на суму 6057,03 грн., зберігається у матеріалах справи та поверненню не підлягає.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.П. Огурцов

Повний текст рішення виготовлений 19.02.2018