Справа № 204/176/18
Суддя: Нізік О. В.
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/176/18
Провадження № 2-а/204/37/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої - судді Нізік О.В.

при секретарі Федишині Р.В.

за участю позивача ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (вулиця Могилевська,3/2 місто Дніпро, 49000) до управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (будинок 2а площа Троїцька місто Дніпро, 49000) в особі інспектора капрала міліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ОСОБА_1 ЕАА № 254376 від 03.01.2018 року, -

в с т а н о в и в:

12 січня 2018 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Просив визнати дії інспектора батальйону № 4 роти № 6 Управління патрульної поліції у м. Дніпрі капрала поліції ОСОБА_3, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП протиправними; визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАА № 254376 від 03 січня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 03 березня 2017 року поліцейським УПП ГУ НП в Дніпропетровській області капралом поліції ОСОБА_3 було винесено постанову ОСОБА_1 ЕАА №254376 про притягнення, ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн. Відповідно до змісту постанови, «03.01.2018 року о 19:52 м. Дніпро вул. Алтайська, 4-а водій керуючи тз, здійснив рух без включеного світла фар в режимі ближнього світла у темну пору доби, чим порушив п. 19.1.б ПДР - Порушення водіями мопедів, гужд. транспорт, викор освітлення. Приладів в темну пору, в умов. Недостатньої видимості в тунелях.». Відповідно до ПДР України, а саме п. 19.1. «Користування зовнішніми світловими приладами». У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: а) на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла; б) на мопедах (велосипедах) і гужових возах (санях) - фари або ліхтарі; в) на причепах та транспортних засобах, що буксируються, габаритні ліхтарі. А відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №254376 від 03.03.2018 року, а саме п. 5 транспортним засобом, на якому пересувався ОСОБА_1 зазначений ВАЗ 2101 днз 4491 ДНЦ. Вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

У судовому засіданні позивач та представник позивача наполягали на задоволенні позову посилаючись на обставини викладені у позові.

Відповідачі у судове засідання не зявились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду відзив на позовну заяву, в якому посилаються на те, що виявивши порушення ПДР інспектор УПП у м. Дніпрі діяв в межах та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України. Зазначили, що під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності та винесення електронної постанови, інспектором здійснена технічна помилка що кваліфікації правопорушення, а саме слід було зазначити замість п. 19.1 «б» - п. 19.1 «а», вважають що це ніяк не впливає на вирішення справи по суті. Крім того, зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбулося у скороченому провадженні, фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладення адміністративного стягнення на правопорушника відбулося безпосередньо на місці його вчинення. Правопорушення скоєно в присутності відповідача інспектора, який бачив вчинення даного правопорушення на власні очі. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Надли до суду технічний носій (диск) з нагрудних камер інспектора УПП (а. с.31-38, 39).

Дослідивши матеріали справи, оглянувши наданий відповідачем відеозапис, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п. «б» п. 19.1 ПДР у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на мопедах (велосипедах) і гужових возах (санях) - фари або ліхтарі.

Як встановлено у судовому засіданні, відповідно до постанови ЕАА № 254376, винесеної 03 січня 2018 року інспектором капралом поліції роти №6 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Дніпрі ОСОБА_3, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425 грн. 00 коп. Постановою встановлено, що 03 січня 2018 року о 18 год. 52 хв. у м. Дніпрі по вул. Алтайська, 74А, водій керуючи та здійснив рух без включеного світла фар в режимі ближнього світла у темну пору доби, чим порушив п. 19.1 «б» ПДР України порушення водіями мопедів, гуж. транспорту викор.освітл. приладів в темну пору в умовах недостатньої видимості в тунелях (а. с. 7).

ОСОБА_1 оскаржив вказану постанову, зазначивши що дії патрульних поліції протиправні, невмотивовані, як і пункт 19.1 «б» ПДР України за яким винесено у відношенні нього постанову про адміністративне правопорушення.

Відповідачі у відзиві на позов стверджують, що постанову винесено з дотриманням норм діючого законодавства (а. с. 33-38).

У судовому засіданні відбулася демонстрація відеозапису правопорушення з технічного носія диску «Verbatim DVD-R» (диск в а. с. 39), що був наданий відповідачами на підтвердження правомірності своїх дій. Проте, на відеозаписі відсутній безпосередньо момент вчинення правопорушення, записана лише розмова поліцейських з позивачем (як зазначив позивач у судовому засіданні) за відсутності можливості встановити таку обставину судом. Так, на відеозаписі взагалі не видно хто саме розмовляє, знята занадто темна пора дня та вулиця з деякими ліхтарями. Ані автомобіля позивача, ані самого позивача, ані поліцейських на відео не видно. З відеозапису не можливо встановити чи дійсно рухався позивач з вимкненим світлом. Розмова невстановлених судом осіб відбувається в повній темряві.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно з ст. 222 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 2, 3 ст.122 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Таким чином, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення можливе лише після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також, за приписами ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Частиною першою ст. 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, серед яких: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Статтею 279 КУпАП встановлено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Таким чином, приписами Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Вказаній нормі Кодексу України про адміністративні правопорушення Конституційним Судом України надано офіційне тлумачення в рішенні від 26.05.2015р. № 5-рп/2015.

Конституційний Суд України вирішив, що положення ч. 1 ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Також у наведеному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що приписами ст. ст. 33, 245, 268 КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

За приписами ст. 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Статтею 62 конституції України визначено, що вина, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У відповідності до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушення інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та не чинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Разом з цим, відповідачем не надано доказів правомірності винесення інспектором УПП постанови серія ЕАА №254376 від 03 січня 2018р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Зокрема того, що інспектор при розгляді справи мав достатні докази, які доводять поза розумним сумнівом, що позивач керував транспортним засобом без увімкненого світла фар і ці докази були зафіксовані, додані до справи, особа мала змогу ознайомитись із цими доказами та саме на їх підґрунті прийнято таке рішення.

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову уповноваженого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд вважає за необхідне залишити без розгляду клопотання про залучення у справі як співвідповідача Департамент патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, оскільки вказана установа позивачем вже визначена як відповідач у справі.

Посилання відповідача у своєму відзиві на ст. 77 КАС України, щодо необхідності позивачем надати докази своєї невинуватості є безпідставними та суд залишає їх поза увагою, оскільки відповідно до ст.77 КАС України дійсно кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, проте крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, якою чітко визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Недотримання відповідачем процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення, передбачених, зокрема, ст. ст. 278,279 КУпАП, тягне недоведеність з боку суб'єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови з огляду на ненадання доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та є підставою для скасування оскаржуваної постанови інспектора поліції.

Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, є недоведеним.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не було доведено правомірності прийнятого ним рішення, під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Суд вважає за необхідне визнати протиправними дії інспектора Управління патрульної поліції у місті Дніпро 4 батальйону 6 роти капралом поліції ОСОБА_3 щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 254376 від 03.01.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (вулиця Могилевська,3/2 місто Дніпро, 49000) за ч. 2 ст. 122 КУпАП.; Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАА № 254376 від 03 січня 2018 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу 425 грн. 00 коп. на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (вулиця Могилевська,3/2 місто Дніпро, 49000), винесену інспектором Управління патрульної поліції у місті Дніпро 4 батальйону 6 роти капралом поліції ОСОБА_3 скасувати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 33, 102, 128, 251, 288, КУпАП, ст. ст. 2, 5, 6 - 12, 72, 77, 94, 139, 159-163, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 (вулиця Могилевська,3/2 місто Дніпро, 49000) до управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (будинок 2а площа Троїцька місто Дніпро, 49000) в особі інспектора капрала міліції ОСОБА_3 про визнання дій інспектора протиправними, визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ОСОБА_1 ЕАА № 254376 від 03.01.2018 року задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора Управління патрульної поліції у місті Дніпро 4 батальйону 6 роти капралом поліції ОСОБА_3 щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 254376 від 03.01.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (вулиця Могилевська,3/2 місто Дніпро, 49000) за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАА № 254376 від 03 січня 2018 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу 425 грн. 00 коп. на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (вулиця Могилевська,3/2 місто Дніпро, 49000), винесену інспектором Управління патрульної поліції у місті Дніпро 4 батальйону 6 роти капралом поліції ОСОБА_3 скасувати.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ст.ст.293, 295 КАС України.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень КАС України (в редакції від 03.10.2017 року): до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 186 КАС України: апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Суддя О. В. Нізік