Справа № 754/1089/17
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 754/1089/17 Суддя (судді) першої інстанції: Таран Н.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Петрика І.Й., Сорочка Є.О.

за участю секретаря с/з: Бордунової К.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Волинської митної Державної Фіскальної служби України, третя особа: Київська міська митна Фіскальна служба України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із адміністративним позовом до Волинської митної Державної Фіскальної служби України, третя особа: Київська міська митна Фіскальна служба України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2017 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Позивач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду справи сторони до суду не прибули.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Волинською митницею ДФС було проведено перевірку щодо виявлення транспортних засобів, які були ввезені громадянами-резидентами на митну територію України в митному режимі «транзит» та не вивезені у строки встановлені ст. 95 Митного кодексу України (далі - МК України).

В результаті вказаної перевірки за допомогою баз даних «Інспектор», ЄАІС ДФС встановлено, що 09.10.2016 року на митну територію України через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС, громадянином України ОСОБА_3 в митному режимі «транзит» ввезено легковий автомобіль марки «ОРЕL ZAFIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов номер VIN НОМЕР_2 відповідно до ч.1 ст. 381 МК України.

Частиною 1 статті 95 МК України встановлені строки для транзитних перевезень автомобільного транспорту, які складають - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

За твердженням відповідача, термін вивезення (транзиту) вищезазначеного транспортного засобу з митної території України закінчився 19.10.2016 року.

Рекомендованим листом №03-70-61/3373/36 від 16.11.2016 року позивача було викликано на митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС для дачі пояснень та встановлення обставин не вивезення автомобіля марки «OPEL ZAFIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов номер VIN НОМЕР_2, проте останній у визначений термін не з'явився.

08.12.2016 року посадовою особою Волинської митниці ДФС було складено протокол про порушення митних правил №2902/20502/16 від 08.12.2016 року за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України.

21.12.2016 року відповідачем було винесено постанову №2902/20502/16, якою ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн.

Вказане стало підставою для звернення позивача з даним адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ремонт транспортного засобу не є тією обставиною, яка у розумінні частини першої статті 460 МК України звільняє від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

У розумінні пунктів 57, 59 частини першої статті 4 МК України товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі; транспортні засоби комерційного призначення - будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.

Однією з вимог до переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митному режимі транзиту, за змістом пункту 3 частини першої статті 93 МК України, є те, що вони повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 381 МК України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Положеннями ч. 3 ст. 470 МК України передбачено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування т, реалізує державну податкову і митну політику.

За твердженням відповідача, позивачем було перевищено встановлений статтею 95 МК України строк транзитного перевезення автомобіля марки «OPEL ZAFIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов номер VIN НОМЕР_2, більш ніж на 10 (десять) діб.

По даному факту посадовою особою Волинської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил №2902/20502/16 від 08.12.2016 року за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, який листом від 14.12.2016 року за вих. №6248/03-70-20-03-16 направлено на адресу позивача: м. Київ, вул. М. Цвєтаєвої, 8/542.

Розгляд справи про порушення митних правил відповідачем було призначено на 21.12.2016 року об 11.00 год. за адресою: Волинська область, Любомльський район, с. Римачі, Волинська митниця ДФС.

За результатом розгляду справи відповідачем 21.12.2016 року було винесено постанову №2902/20502/16, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посилаючись на незаконність спірної постанови про накладення адміністративного стягненн., позивач у своїх доводах зазначає, що автомобіль марки «OPEL ZAFIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов номер VIN НОМЕР_2, на якому він в'їхав на митну територію України, є транспортним засобом комерційного призначення у розумінні Митного кодексу України та належить на праві власності підприємству UAB «Eltimas». При цьому позивач зазначає, що керування даним транспортним засобом ним здійснюється на підставі доручення №2/16 від 08.10.2016 року.

Крім того, позивач вказує на наявність в матеріалах справи довідки ПП «Актив-Менс», згідно якої станом на 18.10.2016 року вищезазначений транспортний засіб знаходився на партнерській СТО, яка проводить ремонт електричної частини даного транспортного засобу. Зазначена довідка направлялася на адресу відповідача листом від 18.10.2016 року за підписом представника компанії UAB «Eltimas» Боровиу Д.О., в якому міститься повідомлення про те, що автомобіль марки «OPEL ZAFIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов номер VIN НОМЕР_2, на якому позивач в'їхав на митну територію України, не може бути вивезений за межі митної території України, у зв'язку з проведенням ремонтних робіт двигуна та електричної частини автомобіля.

На думку колегії суддів, несправність транспортного засобу за певних обставин може розцінюватися саме як обставина непереборної сили, що є підставою для звільнення від відповідальності відповідно до статті 460 МК України. Проте в такому випадку ця обставина повинна мати належне документальне підтвердження, оскільки з нею закон пов'язує настання юридичних наслідків.

Відповідно до пунктів 3, 5 розділу VIII наказу Міністерства фінансів № 657 від 31 травня 2012 року «Про виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 жовтня 2012 року за № 1669/21981, залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів та їх складових частин (систем) є регламентованою діяльністю суб'єктів господарювання, що передбачає, з-поміж іншого, необхідність належного документального оформлення господарських операцій з надання таких послуг.

Взаємовідносини між замовником і виконавцем послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, їх складових частин (систем), а також вимоги щодо контролю за відповідністю наданих послуг врегульовано Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, які затверджено наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2014 року № 615 (далі - Правила). Відповідно до цих Правил вони поширюються на суб'єктів господарювання, які надають послуги з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів та їх складових частин (систем) та на яких поширюються вимоги Технічного регламенту з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 липня 2013 року № 643 (далі - Технічний регламент) (пункт 1 Правил).

За приписами пункту 8 Технічного регламенту, виконавцем технічного обслуговування і ремонту транспортних засобів є суб'єкт господарювання, який відповідає таким вимогам: 1) має власні або орендовані засоби технічного обслуговування і ремонту, що відповідають установленим законодавством вимогам; 2) роботи з технічного обслуговування і ремонту здійснює персонал необхідного рівня професійної кваліфікації відповідно до видів цих робіт (далі - персонал); 3) має виробничі споруди, засоби технічного обслуговування і ремонту, що відповідають встановленим законодавством вимогам.

Послуги з технічного обслуговування і ремонту колісного транспортного засобу (далі - КТЗ) чи його складових частин (систем) надаються замовникові на підставі договору про технічне обслуговування і ремонт КТЗ, що укладається відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником і виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція тощо). Договір про технічне обслуговування і ремонт КТЗ повинен містити істотні умови відповідно до статті 25 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Якщо для надання послуг відсутня потреба залишати КТЗ, його складові частини (системи) на відповідальне зберігання у виконавця, надання послуг оформлюється рахунком-фактурою, накладною, квитанцією тощо, а також нарядом-замовленням на надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісного транспортного засобу (додаток 1), у яких обов'язково робиться запис про гарантійні зобов'язання (у випадках, передбачених цими Правилами), який засвідчується підписом контролера якості та скріплюється печаткою виконавця (за наявності) (пункти 3, 4 розділу ІІІ Правил).

Приймання КТЗ та його складових частин (систем) здійснюється у присутності власника чи його уповноваженого представника в такому порядку: перегляд експлуатаційної, ремонтної, технологічної документації і заявки замовника; <…> оформлення акта передавання-приймання КТЗ, його складових частин (систем) для надання послуг з технічного обслуговування і ремонту (пункт 1 розділу IV Правил).

Акт передавання-приймання колісного транспортного засобу, його складових частин (систем) для надання послуг з технічного обслуговування і ремонту (додаток 2) складається у двох примірниках. Обидва примірники мають однакову юридичну силу. Акт передавання-приймання КТЗ, його складових частин (систем) для надання послуг з технічного обслуговування і ремонту підписується власником КТЗ, його складових частин (систем), а також особою, відповідальною за прийняття КТЗ, його складових частин (систем) до ремонту, скріплюється печаткою виконавця (за наявності). (пункт 2 розділу IV Правил).

Документами, що підтверджують надання послуги, є: акт передавання-приймання КТЗ (його складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд-замовлення, підписаний контролером якості (з проставлянням печатки виконавця (за наявності)) та замовником; документ, що підтверджує оплату послуг; рахунок-фактура; податкова накладна (для юридичних осіб).

Приймання КТЗ, його складових частин (систем) замовником відбувається у присутності контролера якості і здійснюється в такому порядку: аналіз документів, оформлених виконавцем; перевірка відповідності наданих послуг, зокрема надання замовнику КТЗ, його складових частин (систем) для випробувань за участю представника виконавця; оформлення акта передавання-приймання КТЗ, його складових частин (систем) після ремонту і технічного обслуговування або наряду-замовлення відповідно до статті 25 Закону України «Про автомобільний транспорт» (пункт 7 розділу IV Правил).

Виконавець після виконання робіт надає замовнику такі документи: рахунок-фактуру, наряд-замовлення, накладну, квитанцію тощо (окремо пов'язані з виконанням технічного обслуговування (крім гарантійного) та окремо пов'язані з виконанням ремонту); гарантійний талон (один примірник); додатки до експлуатаційної документації у випадках, зазначених у пункті 7 розділу VI цих Правил, а також пункті 7 цього розділу; довідку-рахунок на складові частини, придбані й установлені виконавцем на КТЗ; довідку про колір (основний колір) КТЗ, якщо цей колір змінено під час ремонту; приймально-здавальний акт виконавця, який має право на випробування систем живлення КТЗ з газобалонного обладнання і виконав ці випробування. (пункт 8 розділу VІІ Правил).

З огляду на наведене вище і в контексті розгляду цієї справи слід зауважити, що передумовою для надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів та їх складових частин є укладення договору відповідного змісту між виконавцем і замовником (за винятком випадків, коли відсутня потреба залишати КТЗ, його складові частини (системи) на відповідальне зберігання у виконавця), а факт прийняття колісного транспортного засобу на ремонт, як і його повернення після виконання ремонтних робіт має засвідчуватися актами встановленої форми та змісту. Стосовно останніх, то такі затверджено тими ж Правилами (додаток 2 і 3 відповідно).

Відтак, при вирішенні даного спору, окрім правової оцінки факту несправності автомобіля як обставини непереборної сили не менш важливим є також з'ясування наявності належних доказів, які засвідчують надання послуг з ремонту автомобіля. У справі що розглядається ці обставини залишились не встановленими. Зокрема, відсутній висновок про те, чи відповідають надані позивачем докази (на підтвердження факту передання транспортного засобу виконавцеві ремонту, як і надання останнім послуг з ремонту вказаного вище автомобіля у зв'язку з несправністю двигуна та електричної частини автомобіля) вимогам до їх форми та змісту, які передбачено згаданими вище Правилами.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що пред'явлений позивачем до митного оформлення автомобіль не є транспортним засобом комерційного призначення, оскільки не містить обов'язкових ознак комерційного використання.

Вказане узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі від 14 грудня 2016 року по справі № К/800/12627/16.

Крім того, сам лист за підписом представника компанії UAB «Eltimas» Боровиу Д.О. від 18.10.2016 року, що надсилався на адресу відповідача з повідомленням про неможливість вивезення за межі митної території України автомобіля марки «OPEL ZAFIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов номер VIN НОМЕР_2, у зв'язку з проведенням ремонтних робіт, додатково вказує на те, що вищезгаданий автомобіль не є транспортним засобом комерційного призначення, оскільки повідомлення про неможливість вивезення його за межі митної території України відповідач отримав саме у строк до десяти днів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність тверджень позивача в частині визначення автомобіля марки «OPEL ZAFIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов номер VIN НОМЕР_2 транспортним засобом комерційного призначення із застосуванням норм Стамбульської конвенції, оскільки наявні у справі докази свідчать про ввезення позивачем даного транспортного засобі саме в митному режимі «транзит» та не вивезення його у строк, визначений статтею 95 МК України.

Отже, аналізуючи обставини даної справи та оцінюючи зібрані у справі докази, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позивачем вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Залишити апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Петрик І.Й.

Суддя Сорочко Є.О.

Повний текст постанови виготовлено - 12.02.2018р.