Справа № 463/3539/17
Суддя: Леньо С. І.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 463/3539/17
Провадження № 2-а/463/36/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови у справі про порушення митних правил № 1926/20500/17 від 21.06.2017р.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21.06.2017р. відносно нього винесено постанову в справі про порушення митних правил за ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. Вважає таку постанову незаконною і такою, що винесена внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права. Всупереч вимогам чинного законодавства не отримував протоколу про порушення митних правил. Також, не був повідомлений про дату розгляду справи, тоді як направлення виклику вважає недостатнім доказом належного повідомлення, чим порушено його право на захист. За змістом оскаржуваної постанови не було встановлено його вини, а також обставин, які б могли пом'якшити відповідальність і поза увагою відповідача залишився той факт, що автомобіль протягом тривалого часу потребує капітального ремонту та не міг бути вивезений за межі України у встановлений Законом строк. Поломка автомобіля не залежала від його волі, внаслідок чого має ознаки непереборної сили, що є підставою для звільнення його від відповідальності. Тому, оскаржувану постанову просить скасувати в судовому порядку.

Позивач в судове засідання не прибув, хоча про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив. З огляду на положення ч. 3 ст. 269 КАС України, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача в останнє судове засідання не прибув, хоча про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив. Попередньо скерував до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначає, що позивач 15.02.2017р. о 20.27 год. через пост «Устилуг» Волинської митниці ДФС по смузі руху «зелений коридор» ввіз легковий автомобіль марки «FIAT MULTIPLA» р.н. НОМЕР_1 та всупереч вимогам чинного законодавства, не вивіз вищевказаного транспортного засобу з митної території України до 25.02.2017р. Листом від 13.05.2017р. позивача було викликано для складання протоколу про порушення митних правил та одночасно роз'яснено його права та обов'язки, в тому числі про можливість складення протоколу у його відсутності у випадку його неявки. Оскільки за викликом не з'явився та не подав будь-яких клопотань, протокол про порушення митних правил складено у його відсутності, а розгляд справи призначено на 21.06.2017р. Такий протокол направлено на адресу позивача засобами поштового зв'язку та крім цього, направлялись відповідні листи про надання пояснень з приводу не вивезення транспортного засобу з митної території України, проте позивач проігнорував такі листи, що свідчить про відсутність порушень норм процесуального та матеріального права при винесенні оскаржуваної постанови. Натомість, умовами, які звільняють від відповідальності за порушення таких правил є виключно аварія або дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами. Жодного з документу, який би підтверджував факт перебування автомобіля на ремонті позивач не надав як під час розгляду справи про порушення митних правил, так і під час розгляду даної справи в суді. Крім того, чинним законодавством не встановлено вимог щодо вивезення транспортного засобу за межі митної території України лише власним ходом. Враховуючи вищенаведене, в задоволенні позову просить відмовити.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши письмові заперечення представника відповідача, оцінивши в сукупності зібрані докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

З постанови від 21.06.2017р. (а.с.7-8) вбачається, що позивача притягнено до відповідальності за порушення митних правил за ч. 3 ст. 470 МК України та накладено штраф в розмірі 8 500 грн. Відповідно до мотивувальної частини цієї постанови, правопорушення полягало в тому, що 15.02.2017р. о 20.27 год. позивач через пост «Устилуг» Волинської митниці ДФС по смузі руху «зелений коридор» ввіз легковий автомобіль марки «FIAT MULTIPLA» р.н. НОМЕР_1 та всупереч вимогам чинного законодавства, не вивіз вищевказаного транспортного засобу з митної території України до 25.02.2017р.

Відповідно до ст. 90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Строки транзитних перевезень закріплені в ст. 95 МК України. Для автомобільного транспорту, відповідно до п. 1 ч. 1 цієї статті такий строк становить 10 діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб.

За правилами п. 3 ч. 1 ст. 93 МК України, товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного ст. 95 цього Кодексу.

Позивач не оспорює, що після ввезення транспортного засобу на митну територію України та до закінчення строку вивезення автомобіль у інший митний режим згідно законодавства поміщений не був.

Частиною 2 ст. 95 МК України визначено перелік випадків, коли порядок обчислення строків, зазначених в ч. 1 цієї статті призупиняється. Зокрема, згідно п. 1 ч. 2 ст. 95 МК України, до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається час дії обставин, зазначених у ст. 192 цього Кодексу.

Обставинами, про які йдеться в ст. 192 МК України є аварія та час дії обставин непереборної сили. За правилами п. 2 ч. 1 цієї статті, перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Визначення поняття аварія закріплено в п. 2 Розділу VIII «Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», затвердженого Наказом МФУ від 31.05.2012р. № 657. Згідно з цим пунктом, під аварією слід розуміти небезпечну подію техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з п. 5 цього Розділу Порядку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Однак, незважаючи на вказані вимоги закону, ні під час розгляду справи про порушення митних правил, ні під час судового розгляду позивач не надав жодного доказу на підтвердження того факту, що поломка автомобіля як обставина непереборної сили дійсно мала місце.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, всупереч вимогам зазначеної норми відповідач не довів існування обставин непереборної сили, внаслідок чого постанова про порушення митних правил винесена правомірно, а що стосується порушень норм процесуального права, про які наведено в позовній заяві то суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв'язку з оскарженням.

За змістом ст. 508 МК України, у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи. До процесуальних дій належать , серед іншого складення протоколу про порушення митних прави л та опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 МК України, посадова особа органу доходів і зборів, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, може опитувати особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, а також свідків, інших осіб. Особи, які викликаються для опитування, повинні з'явитися на виклик органу доходів і зборів і правдиво повідомити все, що їм відомо про обставини, які стосуються справи про порушення митних правил.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.24зв., 25), 15.05.2017р. на адресу позивача рекомендованим листом скеровано виклик до митного поста «Устилуг» Волинської області для складення протоколу про порушення митних правил та крім цього, роз'яснено права, передбачені ч. 4 ст. 494 та ст. 198 МК України.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.22зв.-24), позивач за таким викликом не з'явився, у зв'язку з чим 09.06.2017р. на адресу позивача рекомендованим листом скеровано виклик для розгляду справи про порушення митних правил, у якому також роз'яснено права, передбачені ч. 4 ст. 494 та ст. 198 МК України (а.с.26зв.-27).

Як і в попередньому випадку, за таким викликом позивач не з'явився, що свідчить про відсутність в діях відповідача порушень норм процесуального законодавства під час здійснення провадження у справі про порушення митних правил.

З огляду на викладене, позивач помилково вважає, що постанова є незаконною та винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права. Діючи в межах та у спосіб, визначених чинним законодавством, після виявлення правопорушення, посадовою особою правомірно винесено постанову про притягнення позивача до відповідальності, з врахуванням вимог як матеріального так і процесуального права. Будь-яких інших порушень митного законодавства в процесі розгляду справи судом не встановлено, внаслідок чого, правові підстави для скасування такої постанови, а отже і для задоволення позову відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 2, 77, 241, 244, 246, 268, 271, 286 КАС України, ст. ст. 90, 93, 95, 192, 470, 486, 508, 509 МК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС - начальника управління протидії митними правопорушеннями Негріча Леоніда Миколайовича № 1926/20500/17 від 21.06.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України залишити без змін, а позовну заяву - без задоволення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному ст. ст. 272, 286, пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: Леньо С. І.