Справа № 2а/0570/2148/11
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 лютого 2018 року

Київ

справа №К/9901/633/18

адміністративне провадження №2а/0570/2148/11

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Бившевої Л.І. (головуючий суддя), Хохуляка В.В., Шипуліної Т.М., розглянув у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу Приватного підприємства "Марс" на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 09.11.2011 (судді Нікулін О.А., Радіонова О.О., Жаботинська С.В.) у справі за позовом Приватного підприємства "Марс" (далі - ПП "Марс") до Єнакіївської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області (далі - ОДПІ) про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

ПП "Марс" звернулося до суду з позовом до ОДПІ про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 30.06.2010 № /0, № /0 та податкових повідомлень-рішень, прийняті ОДПІ у порядку адміністративного оскарження, від 06.09.2010 № /1, від 03.09.2010 № /1, від 16.11.2010 № /2, № /2, якими підприємству визначено податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових санкцій)) з податку на додану вартість (далі - ПДВ) у сумі 64 842,00 грн та з податку на прибуток - 39 156,00 грн.

Донецький окружний адміністративний суд постановою від 28.09.2011 позов ПП "Марс" задовольнив: визнав протиправними та скасував податкові повідомлення - рішення ОДПІ від 30.06.2010 №/0, від 30.06.2010 № /0, від 06.09.2010 № /1, від 03.09.2010 № /1, від 16.11.2010 № /2, від 16.11.2010 № /2.

Донецький апеляційний адміністративний суд постановою від 09.11.2011 судове рішення першої інстанції скасував, в позові ПП "Марс" відмовив.

ПП "Марс" подало до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 09.11.2011.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, скаржник, зокрема посилається на обставини, яким була надана різна оцінка, а саме: суд першої інстанції встановив, що однією з підстав для визначення підприємству податкового зобов'язання з ПДВ (за основним платежем) стали висновки акту податкової перевірки про формування підприємством податкового кредиту звітного періоду на підставі податкових накладних минулих періодів, що були виписані ТОВ "Стармак", ТОВ "Абсолют", ТОВ "Текс-2005", тоді як суд апеляційної інстанції, скасовуючи постанову суду першої інстанції, виходив з того, що за наслідками податкової перевірки встановлена безтоварність господарських операцій із вказаними контрагентами.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 10.02.2012 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою підприємства та витребував матеріали справи з Донецького окружного адміністративного суду.

Через втрату матеріалів справи № 2а/0570/2148/2011 внаслідок захоплення будівлі Донецького окружного адміністративного суду незаконним озброєним формуванням ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29.01.2016 відкрито провадження з відновлення втраченого судового провадження у вказаній адміністративній справі та витребувано у сторін документи, що долучалися до матеріалів справи під час її розгляду.

Донецький окружний адміністративний суд від 18.02.2016 втрачену справу № 2а/0570/2148/2011 відновлено частково, а саме в частині процесуальних документів (судові рішення).

Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2106 № 1401-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 № 2 "Про визначення дня початку роботи Верховного Суду" днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства викладено в новій редакції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.01.2018 у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Шипуліна Т.М.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд ухвалою від 12.01.2018 прийняв касаційну скаргу ПП "Марс" до провадження, ухвалою від 19.01.2018 визнав за можливе проведення касаційного розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними матеріалами, а ухвалою від 23.01.2018 призначив справу до касаційного розгляду у судовому засіданні без повідомлення сторін.

Заперечуючи проти касаційної скарги, відповідач просить залишити скаргу без задоволення як безпідставну. Обґрунтовуючи заперечення щодо змісту і вимог касаційної скарги, ОДПІ зазначає, що будь-які первинні документи мають силу лише в разі фактичного здійснення господарської операції, тоді як операції, за наслідками яких позивач сформував дані свого податкового обліку, є нікчемними.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи позивача та дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Суди попередніх інстанцій встановили, що фактичною підставою для донарахування позивачу податкових зобов'язань згідно з податковими повідомленнями-рішеннями, з приводу правомірності яких виник спір, слугував висновок контролюючого органу, викладений в акті планової виїзної перевірки ПП "Марс" від 17.06.2010 № 1043/23/32406608. Згідно з цим висновком у період, охоплений перевіркою (з 01.01.2008 по 31.12.2009), внаслідок безпідставного збільшення суми податкового кредиту на 43 228,00 грн. за податковими накладними, виписаними ТОВ "Абсолют" (3703,00 грн.), ТОВ "Стармак" (8016,00 грн.), ТОВ "Текс-2005" (10 626,00 грн.), ПП "Третій фактор" (20 883,00 грн), та суми витрат на 104417,00 грн, що відповідає витратам з придбання дизельного пального у ПП "Третій фактор" (витрати без ПДВ), позивач порушив положення пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994 № 334/94-ВР (втратив чинність з 01.04.2011, за виключенням деяких статей, у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України, далі - Закон № 334/94-ВР), підпункту 7.2.1, підпункту 7.2.3 пункту 7.2, підпункту 7.4.1, підпункту 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 № 168/97-ВР (втратив чинність з 01.01.2011 у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України; далі - Закон № 168/97-ВР), що призвело до заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток за І-ІІ квартали 2008 року на суму 26104,00 грн та з ПДВ за період з 01.01.2008 по 31.12.2009 на суму 43 228,00 грн.

Висновок ОДПІ про порушення позивачем порядку ведення податкового обліку обґрунтований тим, що господарські операції із ТОВ "Третій фактор" не мають реального характеру (безтоварні) і відповідно є такими, що суперечать інтересам держави і суспільства. Цей висновок обґрунтований посиланням на те, що: ТОВ "Третій фактор" за місцезнаходженням відсутнє; згідно з даними АРМ операції з реалізації товарів (дизпаливо) на користь ПП "Марс" задекларовані ТОВ "Третій фактор" не у повному обсязі; згідно з базами даних АІС "Контрагенти" всі рахунки підприємства закриті; згідно з наданими поясненнями ВПМ ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова директор/засновник ТОВ "Третій фактор" заперечує будь - яку причетність до господарської діяльності товариства. Безпідставність формування позивачем податкового кредиту по взаємовідносинам із ТОВ "Абсолют", ТОВ "Стармак", ТОВ "Текс-2005" обґрунтована ОДПІ тим, що податковий кредит звітного періоду сформований підприємством на підставі податкових накладних, які були виписані у минулих податкових періодах.

Висновок суду першої інстанції про доведеність позивачем обставин щодо фактичного здійснення господарських операцій з поставки товару (дизельного пального), за якими він задекларував податковий кредит та валові витрати, та відповідно протиправність податкових повідомлень - рішень вмотивований посиланням на наявні документи (видаткові накладні, податкові накладні) та висновок судового експерта від 31.08.2011 № 1462/24/4408/25 про відповідність даних, зазначених у первинних документах, даним податкового обліку.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, виходив з того, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на доводи ОДПІ про те, що операцій між позивачем та його контрагентами ТОВ "Третій фактор", ТОВ "Стармак", ТОВ "Абсолют", ТОВ "Текс-2005" є безтоварними, такі, які не пов'язані з господарською діяльністю, а обмежився дослідженням формальних підстав для включення витрат до валових та віднесення до податкового кредиту сум сплачених у вартості паливно - мастильних матеріалів на користь контрагентів та висновком експертизи, якою підтверджено наявність документів та їх відповідність даним податкового обліку і відсутність розбіжностей при їх співставленні.

Відповідно до положень підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР покупець має право відобразити сплачені суми податку у податковому кредиті за умови використання отриманих товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.

Згідно з підпункту 7.4.5 цієї статті не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними, митними деклараціями (іншими документами, перелік яких встановлений підпункту 7.2.6 пункт 7.2 статті 7 Закону № 168/97-ВР).

Пунктом 5.1 статті 5 Закону № 334/94-ВР встановлено, що валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до підпункту 5.2.1 пункту 5.2 цієї ж статті до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці з врахуванням обмежень, встановлених пунктами 5.3 - 5.8 цієї статті.

Валові витрати мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку (підпункт 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону № 334/94-ВР).

За змістом наведених норм витрати для цілей податкового обліку мають бути здійснені в межах господарської діяльності платника податків та підтверджені первинними документами згідно з вимогами законодавства.

Водночас, документи мають юридичну силу лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності та не можуть бути підставою для збільшення в податковому обліку сум валових витрат та (чи) податкового кредиту.

При цьому вищенаведені норми так само, як і інші норми податкового законодавства, не ставлять у залежність право платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник мав реальні витрати у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Одне тільки порушення постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та валових витрат (витрат) за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність останнього щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.

Приймаючи податкові повідомлення - рішення, з приводу правомірності яких виник спір, податковий орган виходив з того, що позивач не придбавав товар у ТОВ "Третій фактор". На підтвердження своїх доводів податковий орган у акті перевірки послався, зокрема на те, що ТОВ "Третій фактор" за юридичною адресою не знаходиться, директор товариства гр. Пантело Д.О. у письмових поясненнях, наданих податковій міліції, вказав, що функції директора, бухгалтера та засновника не виконував, товарів не придбавав та не продавав, як посадова особа підприємства не підписував жодного документа, печаток не мав. А по взаємовідносинам із ТОВ "Стармак", ТОВ "Абсолют" та ТОВ "Текс-2005" податковий кредит звітного періоду сформований за так званими "старими" податковими накладними.

Доводи податкового органу стосовно заперечень директора ТОВ "Третій фактор" щодо підпису ним будь-яких документів судом першої інстанції не перевірялися, не зважаючи на те, що вони піддають сумніву висновок суду щодо неправомірності доводів податкового органу стосовно господарських операцій із вказаним контрагентом, викладених в акті перевірки. Також суд першої інстанції не застосував норми матеріального права (підпункт 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР, підпункт 15.3.1 пункту 15.3 статті 15 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 № 2181-III) до встановлених обставин щодо декларування податкового кредиту звітного періоду на підставі податкових накладних, виписаних у попередніх податкових періодах, системний аналіз яких дає підстави для висновку, що Закон № 168/97-ВР не обмежує право платника на включення до податкового кредиту, сум податку, що підтверджуються податковими накладними, які отримані після закінчення податкових періодів, в яких відбулися оплата та отримання товарів (послуг), а суми податку, вказані в таких податкових накладних, можуть бути включені до складу податкового кредиту в податковому періоді, в якому такі податкові накладні отримані, з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 № 2181-III.

Допущені судом першої інстанції порушення вимог статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на момент розгляду справи) не були усунені судом апеляційної інстанції, який, обмежившись доводами податкового органу, дійшов висновку, що операції між позивачем та ТОВ "Третій фактор", ТОВ "Стармак", ТОВ "Абсолют" та ТОВ "Текс-2005" є безтоварними.

Зазначене свідчить про те, що встановлення фактичних обставин у справі здійснено судами по - різному, при цьому відсутність у матеріалах справи акту перевірки та інших доказів, які були надані під час розгляду цієї справи, унеможливлює суд касаційної інстанції вважати, що обставини у справі є встановленими.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про скасування судових рішень першої та апеляційної інстанції повністю з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 349, 350, 355, 356, 359, підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Марс" задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28.09.2011 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 09.11.2011 скасувати повністю і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк

Т.М. Шипуліна

Судді Верховного Суду