Справа № 381/1408/14-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2018-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.02.2018 К/9901/12914/18 №381/1408/14-а
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стародуба О.П.,

суддів - Анцупової Т.О., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21.03.2016р. (головуючий суддя - Осаулова Н.А.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.04.2016р. (головуючий суддя - Аліменко В.О., судді - Безименна Н.В., Кучма А.Ю.) у справі за його позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Фастівському районі Київської області, третя особа - Фастівський міський виконавчий комітет Фастівської міської ради про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень,

встановив:

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21.03.2016р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.04.2016р., у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для подання заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб?єктом владних повноважень відмовлено.

З таким рішеннями судів попередніх інстанцій не погодився позивач, звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувані ухвали, поновити строк звернення до суду з заявою в порядку ч. 9 ст. 267 КАС України (в редакції до 15.12.2017р.) та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заперечуючи проти касаційної скарги, відповідач просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані ухвали - без змін.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Так, судами встановлено, що постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.03.2008р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2009р., зобов'язано Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Фастівському районі провести перерахунок відповідних страхових виплат ОСОБА_1 на основі його середньоденного доходу в розмірі 57 грн 90 коп. як добровільно застрахованого СПД; допомоги у зв'язку з його тимчасовою непрацездатністю в період з 15.05.2003р. по 15.09.2003р.; одноразової допомоги внаслідок стійкої втрати працездатності; розміру щомісячної грошової компенсації втраченого заробітку ОСОБА_1 відповідно до ступеню втрати ним працездатності з дня встановлення ступеню втрати працездатності, а також компенсувати позивачу його фактичні витрати на лікування; провести ОСОБА_1 нарахування та одноразову виплату суми, яка визначається з розрахунку його середньомісячного заробітку за кожний відсоток втрати ним професійної працездатності, але не вище 4-х кратного розміру граничної суми доходу, з якої справляються внески до Фонду.

19.10.2009 року на виконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.03.2008р. відділенням Фонду переховано на особистий банківський рахунок ОСОБА_1 151246, 18 грн.

Вважаючи, що нарахування та відповідні виплати було здіснено невірно, у березні 2014р. позивач звернувся до суду позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Фастівському районі Київської області про зобов'язання зробити перерахунок страхових виплат.

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19.09.2014 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2014р., в позові відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.11.2015р. постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19.09.2014р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2014р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Суд касаційної інстанції дійшов висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права, оскільки з аналізу позовних вимог вбачається, що фактично вони направлені на контроль за виконанням відповідачем рішення Фастівського суду міськрайонного суду Київської області від 27.03.2008р., а тому до суду позивач мав звертатись в порядку ч. 9 ст. 267 КАС України (в редакції до 15.12.2017р.).

14.03.2016 р. до початку розгляду справи по суті в суді першої інстанції від ОСОБА_2 надійшла заява про поновлення строку для подання заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень та зміни позовних вимог.

Згідно із ч.ч. 9 і 10 ст. 267 КАС України (в редакції до 15.12.2017р.) особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Таку заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідною постановою суду.

Судами встановлено, що відповідачем добровільно виконано постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.03.2008р. та 19.10.2009р. перераховано на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі - 151 246,18 грн. на суму відшкодування щомісячних страхових виплат за 2003-2009 роки. Тобто, позивач був обізнаний про дату виконання рішення суду, проте із вимогами щодо неправомірності, на його думку, дій відповідача щодо здійсненого перерахунку вперше звернувся до відповідача в 2013 році.

З огляду на зазначене, звертаючись до суду 14.03.2016р. з заявою про зміну позовних вимог на вимоги в порядку ч. 9 ст. 267 КАС України, позивачем пропущено десятиденний строк на її подачу до суду, який потрібно відраховувати з дня, коли особі стало відомо про порушення своїх прав. Зазначений строк пропущено позивачем навіть з врахуванням дати звернення до суду в порядку позовного провадження - 21.03.2014р.

Відмовляючи у задоволені заяви про поновлення строку для подання заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб?єктом владних повноважень, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що позивачем не надано належних доказів поважності пропуску встановленого ч. 9 ст. 267 КАС України 10-ти денного строку звернення до суду з такою заявою, крім того звернення з такою заявою майже через 5 років після виконання рішення суду, на контроль за виконанням якого направлено заяву, без належного підтвердження поважності поважності пропуску строку, жодним чином не вказує на можливість задоволення клопотання та поновлення строку для звернення до суду. При цьому судами було надано оцінку наявним в матеріалах справи медичним довідкам в розрізі доводів позивача щодо стану його здоров?я та втрати ним пам?яті, що за його словами перешкодило йому вчасно звернутися до суду, та встановлено, що документального їх підтвердження позивачем не надано.

З такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки судів попередніх інстанцій не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що 10-ти денний строк звернення з заявою в порядку ч. 9 ст. 267 КАС України (в редакції до 15.12.2017р.) позивачем пропущено, при цьому поважних причин пропуску строку, з їх документальним підтвердженням, позивачем не надано.

Також безпідставними є посилання в обґрунтування касаційної скарги на пропуск строку звернення до суду у зв'язку із станом здоров?я та неможливість скористатись правом дати пояснення та відповідні медичні докази у судах попередніх інстанцій, оскільки із змісту рішень судів вбачається, що розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції відбувався з участю представників позивача, а судами в свою чергу дано оцінку поважності причин пропуску строку звернення до суду, в тому числі у зв'язку із станом здоров?я.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди порушень норм процесуального права не допустили, тому суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21.03.2016р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.04.2016р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Т.О. Анцупова

В.М. Кравчук