Справа № 817/1047/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Щербаков В.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"13" лютого 2018 р. Справа № 817/1047/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Шведюк М.М.,

апелянта, представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "07" листопада 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, , -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області (далі ГУНП в Рівненській області) про визнання протиправними та скасування наказів від 14.04.2017 №385 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби у Національній поліції та від 12.05.2017 №98о/с щодо звільнення зі служби у Національній поліції за п.6 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення) у запас Збройних сил (з постановкою на облік), поновлення на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Дубенського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Рівненській області, та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу по день поновлення.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 07.11.2017р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції безпідставно відхилено доводи про те, що рішення про звільнення є безпідставним і передчасним, оскільки лише зі вступом у законну силу обвинувального вироку, чого й до цього часу не відбулося і перспектива винесення якого далеко нереальна, могло бути підставою для притягнення одночасно до дисциплінарної відповідальності. По-друге: значення слово "водночас" це ні що інакше як істотна умова того, що питання дисциплінарного стягнення може бути реалізоване не інакше як зі вступом у законну силу обвинувального вироку суду. Позаяк, зі змісту ст.5 Закону України "Про Дисциплінарний статут ОВС України" чітко впливає, що особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до кримінальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно зі Статутом. Вважає, що оскільки вчинення його дій, у зазначених висновках не доведено у встановленому законом порядку, в ході службового розслідування обставини вчинення дисциплінарного порушення, які б узгоджувалися із диспозицією будь-якої норми, яка б прямо забороняла "вступати поліцейському у не ділові відносини із цивільними особами" не вказана, вина позивача не доведена, а жодних об'єктивних доказів вчинення іншого дисциплінарного проступку відповідачем до суду не надано, тому висновок службового розслідування є протиправним.

Вислухавши апелянта, представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 1995р.н., з 27.06.2015р. по 06.11.2015р. проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015р. службу в Національній поліції України. З 29.04.2016р. на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Дубенського відділу поліції ГУНП в Рівненській області, зі присвоєним спеціальним званням - лейтенант поліції (М-133181) (а.а.с.6, 8, 11).

12.05.2017р., на підставі наказу ГУНП в Рівненській області від 14.04.2017р. №385 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію", наказом ГУНП в Рівненській області за №98о/с звільнено зі служби в поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3, з постановкою на військовий облік у запас Збройних Сил України (а.а.с.7, 9).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оспорювані накази від 14.04.2017р. №385 та від 12.05.2017р. №98о/с прийняті відповідачем в порядку і у спосіб, що визначені чинним законодавством та в межах наданих йому повноважень, обґрунтовано і правомірно.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким в позові відмовлено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року №1179, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.12. 2016 року за № 1576/29706, затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила).

В п.1 розділу I зазначено, що ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов'язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції (п.2 розділу I Правил).

Статтею 1 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015р. №580-VIII (далі Закон №580-VIII), передбачено, що Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, діяльність якої спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Поліцейським є громадянин України, який склав присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції (ст.17 Закону №580-VIII).

Згідно з п.6 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

У відповідності до ч.2 ст.19 Закону №580-VIII, підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (ч. 1 ст. 59 Закону №580).

Пунктом 6 ч.1 ст.77 Закону №580 передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, визначається Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, який затверджений Законом України від 22.02.2006 р. №3460-VI(далі - Дисциплінарний статут).

Службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України (ст.1 Дисциплінарного статуту №3460-IV).

Згідно зі ст.2 Дисциплінарного статуту №3460-IV дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

У відповідності до ст.7 Дисциплінарного статуту №3460-IV службова дисципліна України базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно зазначено, що виходячи з аналізу положень Дисциплінарного статуту №3460-IV є підстави для висновку, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Відповідно до п.6 ст.12 Дисциплінарного статуту №3460-IV, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно зі ст.14 Дисциплінарного статуту №3460-IV, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України (ч.4 ст.14 Дисциплінарного статуту №3460-IV).

Порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України передбачений Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, яка затверджена наказом МВС України від 12.03. 2013 року № 230, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.04. 2013 року за №541/23073 (далі - Інструкція).

У відповідності до п.2.1 Інструкції, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Відповідно до п.п.2.2.2., 2.2.3.п.2.2. розділу II Інструкції службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі: реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою РНС кримінальне правопорушення; повідомлення особі РНС про підозру в учиненні нею кримінального правопорушення.

Згідно з п.2.6 Інструкції, підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Судом встановлено, що на підставі наказу ГУНП в Рівненській області від 13.03.2017 №441 (а.с.51), уповноваженими особами відповідача проведено службове розслідування за фактом реєстрації у Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення та повідомлення про підозру працівнику поліції ОСОБА_3, за наслідками якого 13.04.2017 складено висновок (а.а.с.52-64).

Підставами для проведення службового розслідування стало саме затримання, здійсненого в ході проведення працівниками УВБ в Рівненській області ДВБ Національної поліції України, спільно із працівниками прокуратури області та управління СБУ в Рівненській області, в рамках реалізації оперативної інформації у кримінальному провадженні №0000021 від 08.02.2017, відкритому за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, інспектора СРПП №2 Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 під час отримання ним неправомірної вигоди у вигляді талонів на пальне.

Згідно з вказаним висновком, у ході проведення службового розслідування встановлено, що 09.03.2017 до ГУНП в Рівненській області надійшла інформація про те, що цього ж дня, приблизно о 14:00год., у м. Дубно поблизу магазину «Вацак» працівниками Рівненського управління ДВБ Національної поліції України, спільно із працівниками прокуратури області та управління СБУ в Рівненській області, в рамках реалізації оперативної інформації у кримінальному провадженні №0000021 від 08.02.2017, відкритому за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, під час отримання неправомірної вигоди у вигляді талонів на пальне, а саме: бензин марки «WOG» А-92, у кількості 50 літрів від гр.ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за безперешкодне пересування по м.Дубно на автомобілі з іноземною реєстрацією був затриманий інспектор СРПП №2 Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області лейтенант поліції ОСОБА_3, який перебував на службі, в однострої, зі спецзасобами та вогнепальною зброєю. На зустріч прибув на службовому автомобілі марки «ВАЗ-2107».

Опитаний в ході службового розслідування гр.ОСОБА_4 повідомив, що за фактом вимагання неправомірної вигоди він звернувся до відповідних правоохоронних органів. Після чого, протиправна діяльність ОСОБА_3 була задокументована у встановленому законом порядку. Більш детальну інформацію розголошувати відмовився, оскільки вона є таємницею слідства.

Опитаний під час службового розслідування ОСОБА_3 повідомив, що приблизно в січні 2017 року до нього на мобільний телефон зателефонував невідомий йому, на той час, чоловік та повідомив, що хоче з ним зустрітися. В той же день, близько 20:00год. до нього за місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2 приїхав невідомий йому чоловік, яким виявився гр.ОСОБА_4, та повідомив, що його часто зупиняють працівники поліції, з метою перевірки причетності до вчинення кримінальних правопорушень та запитав, чи може він посприяти в позитивному вирішенні питання, а саме, щоб його автомобіль не зупиняли працівники поліції. З цікавості ОСОБА_3 задав йому декілька уточнюючих питань: «Чи все гаразд в нього з документами?», «Чи не вчиняє він кримінальні правопорушення?», та повідомив, що йому немає взагалі чого переживати. Сам же розумів, що нічим допомогти йому не міг би і ніяким чином реального впливу на дану ситуацію не має. Після цієї розмови гр.ОСОБА_4 несподівано для нього сказав, що буде платити йому грошові кошти в сумі одна або дві тисячі гривень щомісяця, на що той відповів, що ніяких коштів йому не потрібно, бо він нічим йому допомогти не зможе. Після цього, він поїхав у невідомому напрямку. Також зазначив, що вперше у той день його побачив, раніше його не знав, і був здивований звідки ОСОБА_4 може його знати, зокрема номер телефону та місце проживання. У середині лютого 2017 року, не очікувано для нього на мобільний телефон зателефонував невідомий йому номер, по якому як зясувалося згодом йому знову ж таки дзвонив той самий гр.ОСОБА_4, який виявив бажання зустрітися. Мети зустрічі по телефону він не повідомив, на що ОСОБА_3 відповів, що зустрітися з ним можливості не має, бо він перебуває по робочих питаннях у с.Птича. При цьому він не припускав можливості, що він заради зустрічі із ним приїде аж у с.Птича Дубенського району. Під час зустрічі гр.ОСОБА_4 почав казати, що після їхньої останньої зустрічі його продовжують зупиняти колеги ОСОБА_3, яким через нього запропонував передати картки на пальне, які демонстративно показав, тримаючи їх у своїх руках. У відповідь на це ОСОБА_3 повідомив останньому, що давати їх не потрібно, мотивуючи це тим, що вони коштують грошей, які він не мав наміру брати. Однак у той час, коли виходив з автомобіля, гр.ОСОБА_4 всунув у його кишеню декілька карток зеленого кольору, повідомивши, що він їх не купує, а отримує на фірмі для заправки службового автотранспорту, де працює водієм. Проте, їх не використовує, а забирає собі, оскільки в нього автомобіль працює на дизельному паливі. Картки на бензин йому не потрібні. При цьому ОСОБА_3 йому нічого не обіцяв, ні наміру, а ні можливостей щось робити на його користь він не мав. Подивившись на картки, які дістав з кишені, він побачив пять талонів на пальне марки WOG А-92 номіналом по десять літрів. У подальшому гр.ОСОБА_4 він не бачив і ніякого звязку не підтримував. Телефонних звязків не мав. 09.03.2017 приблизно о 10:00год, до нього зателефонував гр.ОСОБА_4 та просив з ним зустрітись, для чого не зрозумів, оскільки той говорив швидко і нерозбірливо. Згодом, він разом зі своїм колегою ОСОБА_5 приблизно о 13:00год., на службовому автомобілі, повертаючись з масових заходів, де забезпечували охоронну публічного порядку, попросив останнього зупинитись поблизу магазину «Економ», при цьому ОСОБА_5 про зустріч з гр.ОСОБА_4, він нічого не повідомляв. На місці він довго чекав на гр.ОСОБА_4 і тому був змушений йому передзвонити. Приблизно о 14:00год., до службового автомобіля підійшов гр.ОСОБА_4, після чого вони відійшли за магазин «Економ» де гр.ОСОБА_4, почав розмову з того, що він їздить вже іншим автомобілем, не чорним, а сірим, при цьому жодного разу не повідомляв йому державний номерний знак свого авто та попросив попередити про це його колег. ОСОБА_3 посміхнувся, мовляв, що за жарти, і з метою, щоб той не чіплявся до нього з такими пропозиціями в майбутньому, заспокоїв його, сказавши - «добре». Після цього, гр.ОСОБА_4 знову поклав йому чотири талони на пальне WOG А-92 номіналом по десять літрів та пішов у невідомому напрямку. Повернувшись до службового авто, він помітив, що воно заблоковане іншим автомобілем, з якого вийшло декілька осіб та висловили вимогу залишатися на місці.

Висновок вказаного службового розслідування ґрунтується на тому, що у діянні ОСОБА_3 вбачається явний прояв неетичної поведінки, тобто порушення службової дисципліни, що утворює склад дисциплінарного проступку, який виразився у недотриманні вимог антикорупційного законодавства України, обмежень, повязаних з проходженням служби в Національній поліції України, використанні свого службового становища та повязаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди, невжитті відповідних заходів при надходженні пропозиції щодо надання йому грошових коштів без законних на те підстав, що у своїй сукупності призвело до вступу в неділові відносини з цивільними особами та виникнення надзвичайної події, яка підриває авторитет Національної поліції, імя та статус ОСОБА_3 як поліцейського.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України "Про запобігання корупції" від 14.10.2014р. №1700-VII (далі Закон №1700-VII) передбачено, що особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та повязані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Згідно з ч.1 ст.24 Закону №1700-VII, особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобовязані невідкладно вжити таких заходів:

1) відмовитися від пропозиції;

2) за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію;

3) залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників;

4) письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених субєктів у сфері протидії корупції.

Згідно з ч.2 ст.7 Дисциплінарного статуту №3460-IV, у разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Судом було встановлено, що ОСОБА_3 не заперечував факту пропозицій щодо неправомірної вигоди від гр.ОСОБА_4 та отримання від останнього талонів на пальне WOG А-92, проте всупереч вимогам Закону №1700-VII та Дисциплінарного статуту №3460-IV не вжив жодних заходів щодо припинення цих пропозицій в майбутньому, а також жодного разу не повідомляв про це безпосереднього або старшого прямого начальника.

Згідно з абз.1 п.5.4 Інструкції №230, якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Положеннями ст.14 Дисциплінарного статуту №3460-IV передбачено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо (ч.10).

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, відповідачем правильно встановлено, що позивач допустив порушення службової дисципліни котре виразилось в порушенні вимог Закону України "Про Національну поліцію", Дисциплінарного статуту, Правила етичної поведінки поліцейських.

При застосуванні дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ відповідачем враховано суть діяння, обставини його скоєння, склад учасників надзвичайної події. Вид застосованого до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції є співрозмірним із характером вчиненого дисциплінарного проступку, адже категорія корупційних проступків несе собою більш серйозний характер та посилену відповідальність за їх вчинення.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що службове розслідування проводилося за порушення позивачем службової дисципліни у вигляді вступу в неділові відносини з цивільними особами, що супроводжувалося отриманням від останніх грошових коштів, незалежно від мети таких дій, яке не заперечується позивачем, а тому наявність чи відсутність вироку в кримінальній справі не впливає на оцінку дисциплінарного проступку, вчинення якого доведене матеріалами службового розслідування, тому доводи позивача, що його могло б бути звільнено зі служби в поліції лише в разі набрання обвинувальним вироком суду законної сили та на підставі п.10 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII, правомірно визнані безпідставними.

Відповідно до 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято судом першої інстанції з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "07" листопада 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

ОСОБА_2

Повне судове рішення складено "16" лютого 2018 р.