Справа № 804/6527/17
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2018-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 лютого 2018 р.

справа № 804/6527/17

Суддя Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду Іванов С.М., перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року у справі № 804/6527/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мета-Д» до Державної фіскальної служби України, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов’язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мета-Д» до Державної фіскальної служби України, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов’язання вчинити певні дії задоволено.

Не погодившись з рішенням суду, Державна фіскальна служба України подала апеляційну скаргу.

З 15.12.2017 р. набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України у новій редакції згідно Закону від 03.10.17 р. № 2147-VIII.

Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 15.12.2017 року, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Статтею 296 Кодексу адміністративного судочинства України визначені вимоги до апеляційної скарги.

Так, п. 1 ч. 5 ст. 296 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору, проте відповідачем не надано доказів на підтвердження сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року № 3674-VI.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 9 Закону України “Про судовий збір” судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2017 року розмір прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", становить 1600 грн.

У відповідності до підпункту 2 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції станом на дату подання апеляційної скарги) ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв’язку з нововиявленими обставинами - 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції станом на дату подання адміністративного позову) за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру суб’єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою – підприємцем сплачується 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об’єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З урахуванням того, що ставка, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, дорівнює 3200 грн. за дві вимоги немайнового характеру, ставка за подання апеляційної скарги з урахуванням оскарження постанови суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог становить 4800 грн. (3200 грн.*150% = 4800 грн.).

Отже, відповідач під час звернення до суду апеляційної інстанції повинен був сплатити судовий збір у розмірі 4800 грн.

Відповідно до п.п. 13 Розділ VII Перехідних положень КАС України (у редакції чинній з 15.12.2017) судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання ним чинності.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 186 КАС України (в редакції чинній на час винесення оскаржуваного судового рішення), апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Оскаржувана постанова винесена Дніпропетровським окружним адміністративним судом 27 листопада 2017року.

Відповідно до матеріалів справи копія оскаржуваної постанови була отримана уповноваженою особою Державної фіскальної служби України 12 січня 2018 року. Таким чином, десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції сплинув 22 січня 2018 року.

Відповідно до штампу вхідної кореспонденції окружного суду до суду першої інстанції апеляційна скарга Державною фіскальною службою України була подана лише 01 лютого 2018 року.

Заявником апеляційної скарги було подано клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, яке мотивоване тим, що з огляду на приписи Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів АРК, затвердженої постановою кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1242, а також Порядку про організацію роботи органів ДФС під час підготовки та супроводження справ у судах і ведення претензійно-позовної роботи, затвердженого наказом ДФС України від 18.10.2015 року № 778, реєстрація вхідної кореспонденції в ДФС має певний шлях проходження, який займає тривалий проміжок часу, а супроводження судових справ здійснюється відповідним підрозділом з правової роботи, в даному випадку – Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області. З огляду на вказані обставини спірне рішення суду було отримано 12.01.2018 року відповідачем та 31.01.2018 року скеровано до ГУ ДФС у Дніпропетровській області для подальшого оскарження, у зв’язку з чим вважають відповідні обставини поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження.

Розглянувши вказане клопотання, приходжу до висновку про неповажність наведених у ньому обставин щодо пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки неналежна організація роботи та взаємодії між собою окремих структурних підрозділів з діловодства щодо проходження документів в Державній фіскальній службі України з моменту їх створення (одержання) до завершення виконання (відправлення) не є поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження.

Слід зазначити, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Крім того, не приймаються і посилання апелянта на Порядок про організацію роботи органів ДФС під час підготовки та супроводження справ у судах і ведення претензійно-позовної роботи, затвердженого наказом ДФС України від 18.10.2015 р. № 778, оскільки він є його внутрішнім документом, а з огляду на юридичну силу нормативно-правових актів, Кодексом адміністративного судочинства чітко визначено, що строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання копії оскаржуваного рішення стороною у справі (в даному випадку Державною фіскальною службою України), а не ГУ ДФС у Дніпропетровській області.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Також Європейський суд з прав людини зазначив, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов'язків.

Згідно з частиною 2 статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються правила статті 169 цього Кодексу, тобто суддя, встановивши, невідповідність матеріалів поданої скарги вимогам, встановленим цим Кодексом, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху.

Відповідно до частини 3 статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

На підставі викладеного, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без руху та надати особі, яка звернулась з апеляційною скаргою, десятиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Керуючись ст. 298 КАС України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року у справі № 804/6527/17, наведені Державною фіскальною службою України у поданому клопотанні.

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року у справі № 804/6527/17– залишити без руху.

Надати десятиденний строк з дати отримання цієї ухвали для усунення недоліків шляхом подання до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду:

- клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду із наведенням інших поважних причин такого пропуску, якщо такі є;

- документу про сплату судового збору у розмірі та порядку, передбаченому чинним законодавством.

Судовий збір сплатити за такими реквізитами:

- Отримувач: УДКСУ у Шевченківському районі м. Дніпра

- Рахунок отримувача: 1004;

- КБКД 22030101;

- Код з ЄРДПОУ: 37989274;

- Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області;

- Код банку отримувача (МФО): 805012;

- Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків – фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа).

Копію цієї ухвали надіслати на адресу особі, яка подала апеляційну скаргу.

В разі невиконання вимог цієї ухвали апеляційна скарга повертається апелянту протягом п’яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з 09 лютого 2018 року та оскарженню не підлягає.

Суддя С.М. Іванов