Справа № 826/8360/16
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 лютого 2018 року 16:20 № 826/8360/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., при секретарі Мині І.І., за участі представників сторін, від позивача - Булан Н.О., від відповідача - Пальченко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомКиївського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів
додержавного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
простягнення заборгованості у розмірі 72476988,68 грн.,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київське міське відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі-позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою про стягнення адміністративно-господарських санкцій з державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі-відповідач/ДП «НАЕК «Енергоатом») в розмірі 72476988,68 грн.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що на підставі даних, зазначених ДП «НАЕК «Енергоатом» у «Звіті про зайнятість та працевлаштування інвалідів» за 2015 рік, позивачем визначено суму адміністративно-господарських санкцій у наведеному розмірі за не створення робочих місць для працевлаштування (відповідно до 4 % нормативу відповідач повинен був працевлаштувати 1370 інвалідів, а працевлаштовані 795 осіб).

Відповідач проти позовних вимог заперечував, оскільки, за твердженнями останнього, ДП «НАЕК «Енергоатом» вжито всіх залежних від нього заходів для працевлаштування інвалідів, передбачених частиною 3 статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів України".

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 2015 рік до складу ДП «НАЕК «Енергоатом» входять 15 відокремлених підрозділів (далі-ВП): ВП «Запорізька АЕС», ВП "Южно-Українська АЕС", ВП "Рівненська АЕС", ВП "Хмельницька АЕС", ВП "Атоменергомаш", ВП "Атомремонтсервіс", ВП "Аварійно-технічний центр", ВП "Атомкомплект", ВП "Управління справами", ВП "Науково-технічний центр", ВП "Атомпроектінженіринг", ВП Конструкторське бюро "Атомприлад", ВП "Складське господарство", ВП «Автоматика та Машинобудування», Дирекція ДП НАЕК «Енергоатом».

Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» подано до Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів «Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2015 рік» за формою « 10-ПІ», відповідно до якого середньооблікова кількість працівників облікового складу підприємства у 2015 році становила 34253 осіб, відповідно нормативу встановленого ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» на підприємстві повинно бути працевлаштовано 1370 осіб з інвалідністю, працевлаштовано - 795 осіб.

Згідно із вказаним звітом, позивачем складений розрахунок суми позову щодо стягнення заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця для працевлаштування інвалідів в розмірі 70688568,0+49481,94+1738938,74=72476988,68 грн., з яких:

Сума адміністративно-господарських санкцій - 122936,64*575=70688568,00 грн., де

122936,64 грн. - середньорічна заробітна плата штатного працівника;

575 - кількість незайнятих робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Сума пені за один день прострочення - 70688568,0*0,07%=49481,99 грн., де

70688568,0 грн. - сума адміністративно-господарських санкцій;

0,007% - одноденний розмір пені.

Сума пені - 42413,14*41=1738938,74 грн., де

42413,14 грн. - сума пені за один день прострочення;

41 - кількість днів прострочення з 22.04.2016 по 01.06.2016 включно.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" ( далі- Закон №875-XII, в чинній редакції на момент спірних правовідносин), для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Частиною 1 статті 20 Закону №875-XII встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України (частина 4 статті 20 Закону №875-XII).

Фонд соціального захисту інвалідів діє відповідно затверджених на підставі ст.10 та ст.20 Закону №875-XII, постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.2007р. №70 "Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні"" (у відповідній редакції), та Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 14.04.2011р. №129.

Згідно положень статті 19 Закону №875-XII, вбачається, що грошові кошти, які просить стягнути позивач, є штрафними санкціями. По своїй правовій природі штрафні санкції застосовуються за порушення законодавства діями чи бездіяльністю, тобто за неналежне виконання обов'язку покладеного законом.

Відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

За вимогами статті 18 Закону №875-XII працевлаштування інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів.

При цьому, згідно положень цієї ж норми Закону №875-XII, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Законом України від 23 лютого 2006 року №3483-IV "Про внесення змін до деяких законів України щодо реалізації інвалідами права на трудову зайнятість" зазначену статтю було викладено в іншій редакції, а Закон №875-XII доповнено статтею 181, за змістом якої пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Відповідно до змісту положень, закріплених в Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007р. №70, роботодавці подають центру зайнятості звіти про зайнятість і працевлаштування інвалідів відділенням Фонду соціального захисту інвалідів та інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів.

Аналіз наведених норм свідчать про наявність у роботодавця обов'язку виділяти та створювати робочі місця для інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, а також щодо повідомлення підприємствами, установами та організаціями уповноважених органів про наявність вакансій (форма 3-ПН), за наслідками розгляду яких компетентні органи направляють на підприємство для працевлаштування інвалідів.

Як вбачається з матеріалів справи, кожним із структурних підрозділів ДП "НАЕК "Енергоатом" щомісяця подавалися до центрів зайнятості за місцем реєстрації звіти за формою №3-ПН, інформувались відповідні фонди соціального захисту інвалідів, громадські організації інвалідів, ограни місцевого самоврядування про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів, опубліковані оголошення в засобах масової інформації.

Викладене свідчить про виконання відповідачем про належне інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць на підприємстві та потребу у направленні йому центром зайнятості інвалідів для працевлаштування.

Суд наголошує на тому, що адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов'язковим платежем), обов'язкова сплата яких передбачена Конституцією та Податковим кодексом України, а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно зі статтею 181 зазначеного Закону пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Отже, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази суд приходить до висновку, що відповідач здійснив всі передбачені чинним на момент виникнення спору законодавством та залежні від нього заходи щодо утворення робочих місць та для працевлаштування інвалідів на своєму підприємстві і не може нести відповідальність за ненаправлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування та відсутність у населеному пункті за місцем реєстрації структурних підрозділів відповідача інвалідів, які бажають працевлаштуватись, відтак, на ДП "НАЕК "Енергоатом" не може бути покладена відповідальність, передбачена статтею 20 Закону № 875-ХІІ.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені у справі обставини у їх сукупності та виходячи з положень законодавства, чинного на момент спірних правовідносин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян