Справа № 820/6081/17
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 р. Справа № 820/6081/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко О.В.,

при секретарі - Шаталовій Н.В.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості про визнання незаконною бездіяльності, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1, з адміністративним позовом до Харківського міського центру зайнятості, в якому просить суд визнати незаконною бездіяльність Харківського міського центру зайнятості під час здійснення прийому 04 жовтня 2017 року, яка полягає у незабезпеченні відповідності рівня професійної кваліфікації позивача потребам ринку праці.

В обґрунтування позову зазначено, що Харківським міським центром зайнятості позивачу було надано статус безробітного. Під час прийому 04.10.2017 року фахівцем Харківського міського центру зайнятості відсторонено ОСОБА_1 від отримання ним соціальних послуг з профорієнтації, визначених статями 32, 33 Закону України "Про зайнятість населення". Як зазначено позивачем, під час здійснення прийому відповідач переглядав та опрацьовував непідходящі для нього роботи, частина з яких в його базі вакансій була відсутня. Таким чином, на думку позивача, відповідач не сприяв позивачу під час здійснення прийому в підборі підходящої роботи всупереч вимогам п.3 ч.1 ст. 22 Закону України "Про зайнятість населення" та не забезпечив відповідності рівня професійної кваліфікації позивача потребам ринку праці. Така бездіяльність відповідача є протиправною та порушує права позивача. Залишившись без направлення на працевлаштування позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом та просив суд його задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги адміністративного позову, просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача - Харківського міського центру зайнятості, в судовому засіданні проти задоволення вимог адміністративного позову заперечував з підстав та мотивів, викладених у наданому до суду відзиві на позовну заяву зазначивши, що під час здійснення прийому ОСОБА_1 провідним фахівцем Харківського міського центру зайнятості 04.10.2017 було здійснено пошук наступних вакансій: «соціолог», «діловод», однак вакансії були відсутні. Встановивши, що підходяща робота для ОСОБА_1 відсутня, фахівець Харківського міського центру зайнятості з працевлаштування 10.10.2017 року об 10:00 год. направила позивача до відділу профорієнтації з метою визначення підходящої роботи та на прийом до спеціаліста з профорієнтації, що підтверджується записом в додатку до Персональної картки позивача. Представником відповідача також повідомлено, що позивач систематично отримує профорієнтаційні та консультаційні послуги. За весь час перебування на обліку у Харківському міському центрі зайнятості ОСОБА_1 було призначено відвідування провідних фахівців з профорієнтації: 09.12.2016 року, 01.03.2017 року, 07.04.2017 року, 20.04.2017 року, 09.06.2017 року, 22.06.2017 року, 11.08.2017 року, 30.08.2017 року, 08.08.2017 року, 21.09.2017 року, 11.10.2017 року, 12.10.2017 року, 03.11.2017 року, 13.11.2017 року, про що свідчить Персональна картка останнього. Таким чином, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача та представника відповідача по справі, дослідивши матеріали адміністративної справи, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, має диплом спеціаліста ХНУ ім. В.Н. Каразіна зі спеціальності "Соціологія" та здобув кваліфікацію соціолога, викладача соціологічних дисциплін, а також диплом бакалавра ХНУВС за напрямом підготовки "Право".

Судом встановлено, що ОСОБА_1 27.09.2016 р. звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості, де був зареєстрований як такий, що шукає роботу з відкриттям персональної картки №00052.

На підставі поданої позивачем заяви від 27.09.2016 р., наказом директора від 27.09.2016 р. №НТ169027 ОСОБА_1 наданий статус безробітного з 27.09.2016 р. відповідно до п.п. 2, 4 ст. 22, п.2 ст. 23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття" та п.п 2.7, 2.9 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, призначена виплата допомоги по безробіттю з 04.10.2016 р. по 28.09.2017 р. у розмірі, встановленому законодавством.

Під час судового розгляду справи з наявних в матеріалах справи доказів та наданих позивачем пояснень встановлено, що під час прийому 04.10.2017 року ОСОБА_1 намагався отримати соціальні послуги з профорієнтації, визначених статями 32, 33 Закону України "Про зайнятість населення", що виражалися у підборі підходящої роботи.

Позивачем в позові зазначено, що під час прийому позивача 04.10.2017 року фахівцем Харківського міського центру зайнятості було відсторонено ОСОБА_1 від отримання ним соціальних послуг з профорієнтації, визначених статями 32, 33 Закону України "Про зайнятість населення", свої функції та обов'язки обмежив до рівня переглядання та опрацювання непідходящих для нього вакансій, частина з яких в його базі вакансій була відсутня.

Як вказано позивачем в адміністративному позові, в порушення положень статей 32, 33 Закону України «Про зайнятість населення» відповідач не сприяв під час здійснення прийому у підборі підходящої роботи та ухилився від надання ОСОБА_1 соціальних послуг на випадок безробіття у повному обсязі, а тому позивач залишився без направлення на працевлаштування, чим порушено його права та інтереси.

З наданих представником відповідача пояснень встановлено, що під час здійснення прийому ОСОБА_1 провідним фахівцем Харківського міського центру зайнятості 04.10.2017 було здійснено пошук наступних вакансій: «соціолог», «діловод», однак вакансії були відсутні. Встановивши, що підходяща робота для ОСОБА_1 відсутня, фахівець Харківського міського центру зайнятості з працевлаштування 10.10.2017 року об 10:00 год. направила позивача до відділу профорієнтації з метою визначення підходящої роботи та на прийом до спеціаліста з профорієнтації, що підтверджується записом в додатку до Персональної картки позивача.

Суд зазначає, що згідно ст. 43 Конституції України, держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України Про зайнятість населення визначено, що безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи; вакансія - вільна посада (робоче місце), на яку може бути працевлаштована особа; працевлаштування - комплекс правових, економічних та організаційних заходів, спрямованих на забезпечення реалізації права особи на працю.

За приписами ч.1 ст. 5 Закону України Про зайнятість населення держава гарантує у сфері зайнятості безоплатне сприяння у працевлаштуванні, обранні підходящої роботи та одержанні інформації про ситуацію на ринку праці та перспективи його розвитку.

При цьому, відповідно ч.1 ст. 9 Закону України "Про зайнятість населення" громадяни, які звернулися до державної служби зайнятості як особи, що шукають роботу, мають право на безплатну професійну орієнтацію, консультацію, підготовку, перепідготовку, одержання відповідної інформації з метою вибору виду діяльності, професії, місця роботи, режиму праці.

За приписами ч.2 ст. 43 Закону України Про зайнятість населення статус безробітного надається особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Згідно ч. 2 ст. 44 Закону України Про зайнятість населення, зареєстровані безробітні зобов'язані: самостійно або за сприяння територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснювати активний пошук роботи, який полягає у вжитті цілеспрямованих заходів до працевлаштування, зокрема взяття участі у конкурсних доборах роботодавців; відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів; дотримуватися письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, зокрема брати участь у заходах, пов'язаних із сприянням забезпеченню зайнятості населення; інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Відповідно до п.3 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу під час проведення реєстрації працівник центру зайнятості заповнює в Єдиній інформаційно-аналітичній системі державної служби зайнятості персональну картку, в якій зазначаються персональні дані безробітного (прізвище, ім'я та по батькові, зареєстроване місце проживання чи перебування, число, місяць та рік народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відповідну відмітку в паспорті), відомості про останнє місце роботи або вид діяльності згідно із частиною першою статті 4 Закону України "Про зайнятість населення", підстава для припинення трудових відносин відповідно до запису в трудовій книжці або іншого виду діяльності, що підтверджено документально. Форма персональної картки та додатки до неї затверджуються Мінсоцполітики.

Обробка персональних даних безробітних здійснюється центром зайнятості відповідно до закону.

Відповідно до ст. 46 Закону, підходящою роботою для безробітного вважається робота, що відповідає освіті, професії (спеціальності), кваліфікації особи з урахуванням доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради. Заробітна плата повинна бути не нижче розміру заробітної плати такої особи за останнім місцем роботи з урахуванням середнього рівня заробітної плати, що склався у регіоні за минулий місяць, де особа зареєстрована як безробітний. Під час пропонування підходящої роботи враховується тривалість робот за професією (спеціальністю), кваліфікація досвід, тривалість безробіття, а такої потреба ринку праці.

Згідно до п. 18 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 берези 2013 року № 198 (далі Порядок № 198), для осіб, які не працювали за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) більш як 12 місяців, підходящою є робота, яку вони виконували за останнім місцем роботи, а робота за попередньо здобутими професіям (спеціальностями) може бути підходящою за умови підвищення кваліфікації за направленням центру зайнятості з урахуванням потреби ринку праці.

Суд зазначає, що положеннями п.2 ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що одним з видів соціальних послуг є пошук підходящої роботи та сприяння у працевлаштуванні, інформаційні та консультаційні послуги, пов'язані з працевлаштуванням.

Судовим розглядом було встановлено, що під час здійснення чергового прийому позивача відповідачем в розумінні норм та приписів чинного законодавства вчинено дії направлені на сприяння працевлаштуванню та пошук підходящої для ОСОБА_1 вакансії, а саме: «соціолог», «діловод», але такі вакансії були відсутні.

Відповідно до п.28 «Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу» №198 від 20.03.2013 року, зареєстровані безробітні зобов'язані відвідувати з метою пошуку підходящої роботи та отримання інших соціальних послуг центр зайнятості у якому він зареєстрований.

Суд також зазначає, що бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Представником відповідача також повідомлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач систематично отримує профорієнтаційні та консультаційні послуги. За весь час перебування на обліку у Харківському міському центрі зайнятості ОСОБА_1 було призначено відвідування провідних фахівців з профорієнтації: 09.12.2016 року, 01.03.2017 року, 07.04.2017 року, 20.04.2017 року, 09.06.2017 року, 22.06.2017 року, 11.08.2017 року, 30.08.2017 року, 08.08.2017 року, 21.09.2017 року, 11.10.2017 року, 12.10.2017 року, 03.11.2017 року, 13.11.2017 року, про що свідчать додатки до Персональної картки останнього та корінці на направлення на працевлаштування позивача на вільне робоче місце.

Згідно медичної довідки від 25.08.2017 року КЗОЗ "Харківська міська поліклініка № 20" та лікарському висновку, "придатний на професійне навчання за професією "швачка".

З наявної в матеріалах справи копії персональної картки позивача вбачається, що 10.11.2017 року, ОСОБА_1 звернувся до Харківського міського центру зайнятості з метою укладання договору на навчання за професією швачки. Так, 10.11.2017 року між Харківським міським центром зайнятості та ОСОБА_1 укладено договір №00009 про професійне завчання безробітного ОСОБА_1 Наказом від 14.11.2017 року № 283-3 СНН ОСОБА_1Ю, зараховано до складу навчальної групи у період з 14.11.2107 року по 11.04.2018 року, що підтверджується відміткою про прийняття на професійне навчання.

Таким чином, Харківський міський центр зайнятості сприяє працевлаштуванню ОСОБА_1, здійснює активний пошук роботи, вживає цілеспрямованих заходів з працевлаштування позивача. Отже, з врахуванням встановлених під час судового розгляду справи обставин слід дійти висновку, що позивачем під час прийому 04.10.2017 було отримано соціальні послуги від Харківського міського центру зайнятості.

В адміністративному позові позивачем вказано, що бездіяльність відповідача під час здійснення прийому 04.10.2017 року полягає в ігноруванні та порушенні приписів ст. ст. 32, 33 Закону України "Про зайнятість населення".

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України Про зайнятість населення, кожен має право на професійну орієнтацію, яке забезпечується шляхом надання комплексу профорієнтаційних послуг з вибору або зміни професії, виду діяльності та інших профорієнтаційних послуг.

Згідно зі ст. 32 цього Закону, професійна орієнтація населення - комплекс взаємопов'язаних економічних, соціальних, медичних, психологічних і педагогічних заходів, спрямованих на активізацію процесу професійного самовизначення та реалізацію здатності до праці особи, виявлення її здібностей, інтересів, можливостей та інших чинників, що впливають на вибір або зміну професії та виду трудової діяльності. Професійна орієнтація населення здійснюється навчальними закладами, закладами охорони здоров'я, реабілітаційними установами, медико-соціальними експертними комісіями, територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, центрами професійної орієнтації населення, молодіжними центрами праці, військкоматами, установами виконання покарань, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, що надають послуги з професійної орієнтації.

Статтею 33 Закону України Про зайнятість населення" визначено, що професійна орієнтація осіб, які звернулися до територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснюється шляхом: 1) професійного інформування, що полягає у наданні відомостей про трудову діяльність та її роль у професійному самовизначенні особи, інформації про стан ринку праці, зміст та перспективи розвитку сучасних професій і вимоги до особи, форми та умови оволодіння професіями, можливості професійно-кваліфікаційного і кар'єрного зростання, що сприятиме формуванню професійних інтересів, намірів та мотивації особи щодо обрання або зміни виду трудової діяльності, професії, кваліфікації, роботи; 2) професійного консультування, спрямованого на оптимізацію професійного самовизначення особи на основі виявлення її індивідуально-психологічних характеристик, особливостей життєвих ситуацій, професійних інтересів, нахилів, стану здоров'я та з урахуванням потреби ринку праці; 3) проведення професійного відбору, що полягає у встановленні відповідності особи вимогам, які визначені для конкретних видів професійної діяльності та посад. Порядок надання послуг з професійної орієнтації осіб затверджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціальної політики.

Як зазначалося судом раніше та підтверджено матеріалами адміністративної справи, ОСОБА_1 пропонувалось відвідати спеціаліста з профорієнтації та останнім систематично отримуються профорієнтаційні та консультаційні послуги.

З врахуванням вищевикладеного, слід дійти висновку, що відповідачем вчинено відповідні дії щодо встановлення професій, робота за якими є підходящою позивачу за станом здоровя, освітою, тощо.

Отже з врахуванням встановленого, суд приходить до висновку про відсутність в даному випадку протиправної бездіяльності Харківського міського центру зайнятості, на яку посилається позивач в адміністративному позові.

Відповідно до положень ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При зазначених обставинах, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості про визнання незаконною бездіяльності такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13-14, 77, 139, 242-246, 250, 255, 257-262, 295, п.15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (61000, м. Харків, Салтівське ШосеАДРЕСА_1) до Харківського міського центру зайнятості (61013, м. Харків, вул. Шевченка, 137-А) про визнання незаконною бездіяльності залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

У повному обсязі рішення складено 15 січня 2018 року.

Суддя Шевченко О.В.