Справа № 308/3864/17
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/11852/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Обрізка І.М.,Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Ужгородського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Закарпатської області на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2017 року, ухвалену головуючим суддею Бедьо В.І. об 11:52:58 у м. Ужгороді, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ужгородського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Закарпатської області про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Ужгородського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Закарпатської області (надалі Ужгородське ОУПФУ) про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку пенсії та зобовязання провести перерахунок та виплату пенсії з 01.02.2015 року згідно постанови Луганського окружного адміністративного суду від 25.12.2008 року у справі №2а-13285/08 в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком з 22.05.2008 року з урахуванням положень ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Перерахунок здійснювати, виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на відповідний період.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2017 року позов задоволено частково: визнано дії Ужгородського ОУПФУ щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням судових рішень неправомірними та зобов'язано зробити перерахунок та виплату пенсії починаючи з 13.09.2016 року з урахуванням постанови Луганського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2008 року у справі №2а-13285/08 та положень ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ужгородське ОУПФУ оскаржило постанову суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції обставини, що мають значення для справи, зясовані неповно, висновки суду не відповідають встановленим обставинам та порушені норми матеріального права. Просить її скасувати і прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскільки до Ужгородського ОУПФУ не надходила паперова пенсійна справа ОСОБА_1, а електронна пенсійна справа не містить рішення суду та відомостей про виконання чи невиконання постанови Луганського окружного адміністративного суду від 25.12.2008 року у справі №2а-13285/08УПФУ у м.Стаханові Луганської області, то і покладення обовязку на відповідача щодо зазначеного судового рішення є безпідставним та необгрунтованим. Покликається також на те, що Ужгородське ОУПФУ не брало участі у справі№2а-13285/08, тому на нього не може бути покладено обовязок здійснити перерахунок пенсії.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 01.02.2015 року перебуває на обліку в Ужгородському ОУПФУ та отримує пенсію, обчислену відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також є внутрішньо переміщеною особою відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 27 листопада 2014 року.

25 грудня 2008 року Луганським окружним адміністративним судом винесено постанову у справі №2а-13285/08, якою зобов'язано управління Пенсійного фонду в м.Стаханові Луганської області зробити перерахунок та виплатити пенсію ОСОБА_1 в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком з 22 травня 2008 року з урахуванням положень ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Перерахунок здійснювати, виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на відповідний період. Зазначене рішення залишене без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2009 року.

Представник позивача 09.03.2017 року звернувся із адвокатським запитом до відповідача, в якому просив надати інформацію про те, чи надійшла до них паперова справа ОСОБА_1 та чи буде перерахована йому пенсія з урахуванням судового рішення.

Ужгородське ОУПФУ Закарпатської області ОСОБА_2 №2948/02 від 13.03.2017 року повідомило про те, що паперова справа до них не надходила. Зазначено, що м.Стаханів Луганської області входить у Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, що унеможливлює надіслання повторного запиту в УПФУ в м. Стаханові з приводу направлення пенсійної справи ОСОБА_1 Відтак, підстав для перерахунку пенсії з урахуванням судового рішення немає.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, виходив з того, що зазначена Ужгородським ОУПФУ підстава для відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1, зокрема, ненадходження до Ужгородського ОУПФУ паперової справи позивача є такою, що не ґрунтується на вимогах закону, оскільки призвела до звуження його законних прав на отримання пенсії згідно судового рішення, яке набрало законної сили та є обовязковим до виконання на всій території України.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції правильним, зробленим на підставі належним чином встановлених обставин і зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Частиною 1 ст. 4 зазначеного Закону визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Положеннями статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. Так, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Перелік підстав для припинення виплати пенсії не є вичерпним та може врегульовуватись іншими нормативно-правовими актами.

Так, п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №637від 05 листопада 2014 року «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України №509 від 01 жовтня 2014 року .

Із доданої позивачем до матеріалів справи копії постанови Луганського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2008 року у справі №2а-13285/08 УПФУ в м.Стаханові Луганської області зобов'язано зробити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком з 22 травня 2008 року з урахуванням положень ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Судове рішення залишене без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2009 року та набрало законної сили.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про підставність перерахунку пенсії згідно судового рішення є обґрунтованим і відповідає закону, оскільки відповідно до ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Апеляційний суд не бере до уваги покликання апелянта на неможливість здійснити перерахунок позивачу пенсії у звязку з неможливістю передачі паперової пенсійної справи ОСОБА_1 до Ужгородського ОУПФУ Закарпатської області через перебування УПФУ у м.Стаханові Луганської області на тимчасово непідконтрольній території, оскільки така відмова не грунтується на вимогах закону.

Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем всупереч вимогам Кодексу адміністративного судочинства України не доведено правомірності винесеного рішення про відмову у здійсненні перерахунку пенсії, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про підставність позову.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Ужгородського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2017 року у справі № 308/3864/17- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Повне судове рішення складене 12.02.2018 року