Справа № 824/15/18-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2018 р. м. Чернівці Справа № 824/15/18-а

Cуддя Чернівецького окружного адміністративного суду Брезіна Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Чернівецькій області про скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення №9742-13 від 30.06.2017 р. та №527781-13 від 18.12.2017 року.

В обґрунтуванні позовних вимог, позивач не погоджується з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, оскільки вважає, що податковим органом неправомірно нараховано податок на нерухоме майно за 2016 рік, а саме житловий будинок у АДРЕСА_1, площею 504,60 кв.м, який належав ОСОБА_1 на праві власності, відповідно до свідоцтва НОМЕР_1 від 18.04.2005 року. Позивач стверджує, що у серпні 2017 р. з'ясувалось, що під час виготовлення технічної документації на вказаний житловий будинок було допущено арифметичну помилку при підрахунку загальної площі будинку, вказавши 504,60 кв.м, в той час, як його фактична загальна площа становить 454,80 кв.м. Вказані відомості були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 19.08.2017 року. Позивач стверджує, що з 2005 року по 2017 рік ніяких добудов, перепланувань та реконструкцій будинку у АДРЕСА_1 не проводилось, а тому ОСОБА_1 була власником будинку площею 454,80 кв.м Таким чином, позивач вважає, що податковим органом прийнято рішення про нарахування податку на нерухоме майно на підставі недостовірних відомостей, а тому оскаржувані рішення підлягають скасуванню.

29.01.2018 р. до суду надійшов відзив на позов ОСОБА_1, в якому податковий орган зазначає, що на час прийняття податкового повідомлення - рішення №9742-13 від 30.06.2017 р. позивач був власником житлового будинку у АДРЕСА_1, площею 504,60 кв.м, у зв'язку із чим йому було нараховано податок на нерухоме майно за 2016 рік у сумі 28852,89 гривень. Рішення про нарахування вказаного податку прийнято на підставі: рішення 2 сесії 7 скликання Чернівецької міської ради від 28.01.2016 р. №80 «Про внесення змін до рішення міської ради 6 скликання від 25.06.2015 р. №1625 «Про справляння в м. Чернівцях місцевих податків і зборів, акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів та відміну раніше прийнятих рішень»», в якому встановлено ставку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2016 р.; свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.04.2005 р. серії НОМЕР_2, виданого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради. Позивач оскаржила податкове повідомлення-рішення №9742-13 від 30.06.2017 р. до податкового органу, за результатами розгляду якого було прийнято 18.12.2017 р. податкове повідомлення-рішення №527781-13, яким збільшено податкове зобов'язання позивача на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 р. в сумі 1447,62 грн, у зв'язку із виявленням арифметичної помилки під час розрахунку суми податку в податковому повідомленні-рішенні №9742-13 від 30.06.2017 року.

Відповідач зазначає, що доводи ОСОБА_1 про те, що у серпні 2017 р. з'ясувалось про арифметичну помилку при обчислені загальної площі будинку у АДРЕСА_1, не заслуговують на увагу, оскільки станом на день винесення податкового повідомлення-рішення №9742-13 від 30.06.2017 р. позивач був власником житлового будинку площею 504,60 квадратних метрів. Надані податковому органу, під час адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення №9742-13 від 30.06.2017 р., довідки Чернівецького комунального бюро технічної інвентаризації від 16.08.2017 р. та від 03.10.2017 р., відповідно до яких вказується про зменшення загальної площі будинку до 454,80 кв.м за рахунок арифметичної помилки, прийняті після винесення податкового повідомлення-рішення, а тому не є підставою для його скасування.

05.02.2018 р. до суду надійшла відповідь на відзив податкового органу від 29.01.2018 р., в якому позивач зазначає, що не погоджується з тим, що податковий орган прийняв оскаржувані податкові повідомлення-рішення на підставі рішення сесії Чернівецької міської ради від 28.01.2016 р. №80 та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.04.2005 р. серії НОМЕР_2, оскільки підставою для нарахування податку на майно, відмінне від земельної ділянки є дані з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та оригінали документів на право власності. Крім того, позивач зазначає, що саме відомості з Державного реєстру прав є актуальними щодо основних даних об'єкта нерухомості.

Позивач також зазначає, що не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням №9742-13 від 30.06.2017 р., відповідач оскаржила його до податкового органу та надала довідки Чернівецького комунального бюро технічної інвентаризації від 16.08.2017 р. та від 03.10.2017 р., відповідно до яких вказується про зменшення загальної площі будинку до 454,80 кв.м за рахунок арифметичної помилки, однак всупереч вказаній інформації, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №527781-13, яким збільшено податкове зобов'язання позивача на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 р. в сумі 1447,62 гривень.

Таким чином, позивач стверджує, що податковий орган під час прийняття оскаржуваних рішень діяв всупереч вимогам чинного законодавства, а тому просить суд скасувати податкові повідомлення - рішення №9742-13 від 30.06.2017 р. та №527781-13 від 18.12.2017 року.

09.01.2018 р. ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено судове засідання по справі на 09:30 год 06.02.2018 року.

В судовому засіданні 06.02.2018 р. представник позивача підтримав заявлений позов, з підстав вказаних в позовній заяві та відповіді на відзив, та просив його задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву, та просив суд відмовити у задоволені позову.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Оцінивши повідомлені позивачем обставини, суд вважає, що наявні достатні підстави для прийняття судового рішення і приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.04.2005 р. серії НОМЕР_2, виданого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок у АДРЕСА_1, площею 504,60 кв.м, розмір частки визначено 1/1. (а.с. 11).

26.04.2005 р. до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.04.2005 р. серії НОМЕР_2, внесено запис про державну реєстрацію за позивачем на праві власності житлового будинку у АДРЕСА_1, із п'яти кімнат загальною площею 504,60 кв.м, розмір частки визначено 1/1. (а.с. 16-17, 32-33).

Відповідно до рішення 2 сесії 7 скликання Чернівецької міської ради від 28.01.2016 р. №80 «Про внесення змін до рішення міської ради 6 скликання від 25.06.2015 р. №1625 «Про справляння в м. Чернівцях місцевих податків і зборів, акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів та відміну раніше прийнятих рішень»», визначено збільшення суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2016 р. для житлових будинків, загальна площа яких перевищує 500 квадратних метрів, в розмірі 25000 грн на рік за кожний такий об'єкт. (а.с. 31).

30.06.2017 р. податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №9742-13, яким визначено суму податкового зобов'язання ОСОБА_1 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельного податку в розмірі 28852,89 гривень. (а.с. 8).

Згідно довідки Чернівецького комунального бюро технічної інвентаризації від 16.08.2017 р. №1531 вказується, що після обстеження на місці 15.08.2017 р. житлового будинку у АДРЕСА_1, станом на 15.08.2017 р. встановлено загальну площу будинку 454,80 кв.м. Крім того, вказується, що загальна площа будинку зменшилась на 49,80 кв.м за рахунок арифметичної помилки. (а.с. 12).

Судом встановлено, що на підставі довідки Чернівецького комунального бюро технічної інвентаризації від 16.08.2017 р. №1531 та на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.04.2005 р. серії НОМЕР_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.08.2017 р. зареєстровано право власності за позивачем на житловий будинок у АДРЕСА_1, загальною площею 454,80 кв.м, розмір частки визначено 45/100. (а.с. 16-17, 32-33).

Відповідно до довідки Чернівецького комунального бюро технічної інвентаризації від 03.10.2017 р. №1853 вказується, що згідно архівних даних по АДРЕСА_1, в житловому будинку літера «Б» з 2005 року по 2017 року ніяких добудов, перепланувань та реконструкцій не проводилось. При обстежені у 2017 році в житловому будинку літера «Б» загальна площа становить 454,80 кв.м, яка зменшилась на 49,80 кв.м, за рахунок арифметичної помилки допущеної в 2005 році при первинній інвентаризації. (а.с. 13).

До матеріалів справи додано технічний паспорт, виготовлений 15.08.2017 р., на житловий будинок у АДРЕСА_1, де вказано загальну площу будинку - 454,80 квадратних метрів. (а.с. 14, 15).

Позивачем 15.11.2017 р. оскаржено до Державної фіскальної служби України податкове повідомлення-рішення №9742-13, за результатами розгляду якого 07.12.2017 р. залишено без змін вказане податкове повідомлення-рішення. Крім того, податковим органом виявлено арифметичну помилку при розрахунку суми податку в податковому повідомленні-рішенні №9742-13, у зв'язку із чим 18.12.2017 р. прийнято податкове повідомлення-рішення №527781-13, яким збільшено податкове зобов'язання позивача на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за базовий податковий (звітний) 2016 рік в сумі 1447,62 гривень. (а.с. 9, 10, 42-44).

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Згідно пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з пп. 14.1.175. п. 14.1. ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

У відповідності до пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 ПК України податок на майно належать до місцевих податків.

Відповідно до пп. 266.1.1. п. 266.1. ст. 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1. п. 266.2. ст. 266 ПК України).

Ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (пп. 266.5.1. п. 266.5. ст. 266 ПК України).

Згідно з пп. "г" пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості за наявності у власності платника податку об'єкта (об'єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а" - "г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об'єкт житлової нерухомості (його частку).

Відповідно до рішення 2 сесії 7 скликання Чернівецької міської ради від 28.01.2016 р. №80 «Про внесення змін до рішення міської ради 6 скликання від 25.06.2015 р. №1625 «Про справляння в м. Чернівцях місцевих податків і зборів, акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів та відміну раніше прийнятих рішень»», визначено збільшення суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2016 р. для житлових будинків, загальна площа яких перевищує 500 квадратних метрів, в розмірі 25000 грн на рік за кожний такий об'єкт.

Суд звертає увагу, що згідно з пп. 266.8.1 п. 266.8 ст. 266 ПК України, у разі переходу права власності на об'єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначений об'єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому виникло право власності.

Судом встановлено, що за позивачем з 26.04.2005 р., на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.04.2005 р. серії НОМЕР_2, зареєстровано право власності на житловий будинок у АДРЕСА_1, площею 504,60 квадратних метрів. 19.08.2017 р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію за позивачем 45/100 частки права власності на житловий будинок у АДРЕСА_1, де вказано загальну площу будинку 454,80 квадратних метрів.

Як встановлено судовим розглядом, запис від 19.08.2017 р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно внесено на підставі довідки Чернівецького комунального бюро технічної інвентаризації від 16.08.2017 р. №1531 та на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.04.2005 р. серії НОМЕР_2. Вказаною довідкою Чернівецького комунального бюро технічної інвентаризації від 16.08.2017 р. №1531визначено, що після обстеження на місці 15.08.2017 р. житлового будинку у АДРЕСА_1, станом на 15.08.2017 р. встановлено загальну площу будинку 454,80 кв.м та вказується, що загальна площа будинку зменшилась на 49,80 кв.м за рахунок арифметичної помилки.

Суд не погоджується з твердженнями позивача про те, що у податкового органу були відсутні підстави для прийняття 30.06.2017 р. податкового повідомлення - рішення, крім того суд вважає безпідставними твердженнями позивача, про необхідність скасування оскаржуваних податкових повідомлень рішень на підставі довідок Чернівецького комунального бюро технічної інвентаризації від 16.08.2017 р. та від 03.10.2017 р., відповідно до яких вказується про зменшення загальної площі будинку до 454,80 кв.м за рахунок арифметичної помилки. Суд звертає увагу, що нарахування позивачу суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки відбулось за базовий податковий (звітний) 2016 рік, в той час, як зміни щодо загальної площі будинку у АДРЕСА_1 внесені у 2017 році.

Крім того, на момент прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення №9742-13 від 30.06.2017 р. у податкового органу були відсутні відомості щодо зменшення загальної площі будинку у АДРЕСА_1 до 454,80 квадратних метрів. Оскільки у податкового органу існував обов'язок прийняти податкове повідомлення-рішення щодо нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки до 01.07.2017 р., оскаржувані податкові повідомлення рішення винесно правомірно та на законних підставах.

Таким чином, з 26.04.2005 р. по 19.08.2017 р. та на день прийняття податкового повідомлення - рішення №9742-13 від 30.06.2017 р., позивач була власником житлового будинку у АДРЕСА_1, площею 504,60 кв.м, а відтак ОСОБА_1, у відповідності до вимог чинного законодавства, зобов'язана сплачувати за базовий податковий (звітний) 2016 рік податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за нерухоме майно загальною площею 504.60 кв.м, відповідно до інформації, що існувала в Реєстрі прав власності на нерухоме майно станом на 30.06.2017 року.

Суд також вважає безпідставними твердження позивача про те, що податковий орган прийняв оскаржувані податкові повідомлення-рішення лише на підставі рішення сесії Чернівецької міської ради від 28.01.2016 р. №80, з огляду на наступне.

Згідно з нормами пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Суд звертає увагу позивача, що з 01.01.2013 р., відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 1844/5 від 14.12.2012 р. «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна», припинено реєстрацію прав власності в Реєстрі прав власності на нерухоме майно та продовжено таку реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При цьому, Реєстр прав власності на нерухоме майно залишився державною інформаційною системою, що містить відомості про зареєстровані права, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна та незавершеного будівництва, правовстановлювальні документи та документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності на об'єкт незавершеного будівництва до 01.01.2013 року.

Таким чином, для визначення бази оподаткування житлової та нежитлової нерухомості достатньо даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або оригіналів документів на право власності.

Судом встановлено, що підставою для визначення у оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки стало свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 18.04.2005 р. серії НОМЕР_2, при цьому податковий орган керувався інформацію, яка міститься в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що відповідає вимогам п. 266.3 ст. 266 ПК України.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 ст. 266 ПК України та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (пп. 266.7.2. п. 266.7. ст. 266 ПК України).

У зв'язку із тим, що зміни щодо загальної площі будинку у АДРЕСА_1 внесені у 2017 році, суд вважає правомірними дії податкового органу щодо нарахування позивачу за базовий податковий (звітний) 2016 рік суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки відповідно до відомостей Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, в якому станом на 2016 рік містились відомості про зареєстрований за позивачем на праві власності житловий будинок у АДРЕСА_1, загальна площа якого складала 504,60 квадратних метрів. На підставі вказаного, суд дійшов висновку, що податковим органом 30.06.2017 р. правомірно прийнято податкове повідомлення - рішення №9742-13 в сумі 28852,89 гривень.

Крім того, суд звертає увагу, що за наслідками розгляду скарги позивача від 15.11.2017 р. на податкове повідомлення - рішення №9742-13 від 30.06.2017 р., податковим органом виявлено арифметичну помилку при розрахунку суми податку у вказаному податковому повідомленні-рішенні. У зв'язку із чим 18.12.2017 р. податковим органом правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення №527781-13, яким збільшено податкове зобов'язання позивача на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за базовий податковий (звітний) 2016 рік в сумі 1447,62 гривень.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено суду правомірність дій та законність прийнятих рішень.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 241, 250, 262 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволені адміністративного позову відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається безпосередньо до Чернівецького окружного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 лютого 2018 року.

Суддя Т.М. Брезіна