Справа № 818/2009/17
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2018 р. Справа №818/2009/17
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Шевченко І.Г.,
за участю секретаря судового засідання - Мельник О.П.,
представника позивача - ОСОБА_1,
представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "НАМТАР" до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправним і скасування наказу, визнання дій протиправними,-
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «НАМТАР» (далі по тексту - позивач, ТОВ «НАМТАР») звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Сумській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДФС у Сумській області), в якому просило:
- визнати протиправним і скасувати наказ ГУ ДФС у Сумській області від 01.12.2017 №1849;
- визнати протиправними дії ГУ ДФС у Сумській області по проведенню документальної позапланової виїзної перевірки вимог законодавства України з питань державної митної справи ТОВ «НАМТАР» на підставі наказу ГУ ДФС у Сумській області від 01.12.2017 №1849.
Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржуваний наказ є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Відмітив, що у відповідача не було підстав для видання наказу згідно п.2 ч.7 ст.346 Митного кодексу України, оскільки ТОВ «НАМТАР» було звільнено від обовязку надавати відповідь на письмовий запит ГУ ДФС у Сумській області від 06.11.2017 про надання пояснень та документального підтвердження певних дій при вчиненні господарської діяльності позивача, так як запит був оформлений з порушенням вимог абз.2 п. 73.3. ст. 73 Податкового кодексу України, а саме: він не містив печатки контролюючого органу.
14.12.2017 було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 27.12.2017.
27.12.2017 розгляд справи було відкладено, у звязку з клопотанням представника відповідача (а.с.37) на 15.01.2018 (а.с.39).
11.01.2018 до суду надійшов відзив на позов (а.с.50-58), в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю. Зазначив про безпідставність застосування норм Податкового кодексу України при регулюванні митних правовідносин. Також відмітив, що посилання позивача на Порядок періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1245 (далі Порядок №1245 від 27.12.2010) є необґрунтованим, оскільки цей порядок визначає процедуру періодичного подання органам державної податкової служби субєктами інформаційних відносин або подання за письмовим запитом таких органів податкової інформації, однак, поняття «орган державної податкової служби» відсутнє як в Податковому кодексі України, так і в Митному кодексі України. Також наголошує на тому, що цим Порядком визначені вимоги до запиту щодо отримання саме податкової інформації, які не мають жодного відношення до митних відносин. Отже, враховуючи, що позивач не надав відповіді на жодний запит ГУ ДФС у Сумській області (від 06.11.2017 та від 13.11.2017) у встановлений 10-денний строк, представник відповідача стверджує, що оскаржуваний наказ був прийнятий у відповідності до вимог Митного кодексу України та не підлягає скасуванню.
Судове засідання, призначене на 15.01.2018, було відкладено на 23.01.2018 для надання часу представнику позивача для ознайомлення із поданим відзивом (а.с.61).
23.01.2018, у звязку з поданим клопотанням представника позивача, розгляд справи було відкладено на 06.02.2018 (а.с.92).
06.02.2018 представником позивача було подано до суду відповідь на відзив (а.с.98-100), в якому представник позивача, з посиланням на норми п.34-1 ч.1 ст.4 Митного кодексу України, п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України відмітив, що відповідач є контролюючим органом і органом доходів і зборів, повноваження і функції якого визначені в тому числі і Податковим кодексом України. Додатково зазначив, що відсутність відповіді позивача на складений з порушенням вимог законодавства запит не може бути підставою для видання оскаржуваного наказу.
У судовому засіданні 06.02.2018 представник позивача позовні вимоги з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив підтримав та просив суд позовні вимоги задовольнити.
Представники відповідача у судовому засіданні 06.02.2018 заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві (а.с.50-58). Зазначили про відсутність необхідності подавати заперечення на відповідь на відзив, оскільки всі необхідні доводи, в обґрунтування позиції відповідача, викладені у самому відзиві. Просили відмовити у задоволенні позову.
Заслухавши представників сторін, повно та всебічно зясувавши обставини у справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вбачає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного.
У судовому засіданні встановлено, що позивач зареєстрований як юридична особа (код 38601730), що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.10).
Вказаний запит, позивач отримав 08.11.2017, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.19,82).
13.11.2017 відповідачем повторно було надіслано запит з ідентичною інформацією однак, який вже містив печатку контролюючого органу (а.с.44-47).
04.12.2017 позивачем листом від 22.11.2017 надано відповідь на вказаний запит з протоколом обшуку від 18.10.2016 та ухвалою слідчого судді (а.с.20,28-30,31-36).
На виконання наказу ГУ ДФС у Сумській області від 01.12.2017 №1849 робочою групою у складі 4-х працівників, в т.ч. 2 працівників Сумської митниці ДФС, 04.12.2017 здійснено вихід за фактичною адресою ТОВ «НАМТАР» (м. Суми, проспект Курський, 147) з метою проведення документальної позапланової виїзної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи за період з 01.01.2015 по 30.11.2017, однак, 04.12.2017 перевіряючими було складено акт №4008/18-28-14-10/38601730 про відсутності посадових осіб на підприємстві ТОВ «НАМТАР» (а.с.72-73,74-75).
15.12.2017 наказом ГУ ДФС у Сумській області №1902 (а.с.66) було зупинено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «НАМТАР» з 15.12.2017 на термін, необхідний для отримання інформації та документів від УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НП України.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.346 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VІ (далі Митний кодекс України) документальні виїзні перевірки проводяться за наказом відповідного органу доходів і зборів з урахуванням обставин і підстав, установлених цим Кодексом.
Пункт 2 ч.7 ст.346 Митного кодексу України передбачає, що документальною позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка підприємства, яка не передбачена планами роботи органу доходів і зборів і може проводитися за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, виявлено факти або отримано документальну інформацію, які свідчать про порушення підприємством вимог законодавства з питань державної митної справи, якщо підприємство не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня отримання такого запиту.
Частиною 5 ст.334 Митного кодексу України визначено, що з метою здійснення митного контролю після випуску товарів органи доходів і зборів мають право направляти письмові запити та отримувати документи або їх засвідчені копії, інформацію (у тому числі в електронній формі), що стосуються переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, випуску товарів та їх використання на митній території України або за її межами.
Системно аналізуючи вказані норми, вбачається, що обовязковою передумовою здійснення документальної позапланової перевірки є, зокрема, направлення запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження.
В свою чергу порядок складання та оформлення запитів органами доходів і зборів (яким є відповідач) врегульовано Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VІ (далі по тексту Податковий кодекс України) та Порядком №1245 від 27.12.2010.
При цьому посилання представника відповідача про відсутність підстав застосування до вказаних відносин норм Податкового кодексу України та Порядку №1245 від 27.12.2010, суд вважає необґрунтованим.
Дійсно порядок складання та оформлення запитів органами доходів і зборів не передбачено Митним кодексом України, однак, це не означає, що відповідач, як державний орган може на свій розсуд визначати порядок складання і оформлення запитів, оскільки такі дії суперечили б ч.2 ст. 19 Конституції України.
Варто відмітити, що відповідно до п.1 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 №236 Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.
Згідно п.7 вказаного Положення Державна фіскальна служба України здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. ДФС та її територіальні органи є органами доходів і зборів.
Відповідно до п. 34-1 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України органи доходів і зборів - це центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, митниці та митні пости.
Згідно п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.
При цьому, за приписами ч.2 ст. 1 Митного кодексу України відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування. Схоже міститься і в п.41.3 ст.41 Податкового кодексу України.
Представник відповідача зазначає, що в даному Порядку №1245 від 27.12.2010 йде мова про податкову інформацію та про органи державної податкової служби, а поняття такого органу нема в Податковому та Митному кодексам України, а тому відповідач в тому числі і з цих підстав не повинен був керуватись нормами даного Порядку.
Однак, ще з 11.08.2013 Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» слова «в органі державної податкової служби» в усіх відмінках і числах замінено словами «у контролюючому органі» у відповідному відмінку і числі, а слова «орган державної податкової служби, митний орган», «орган державної податкової служби», «орган податкової служби», «податковий орган», «державна податкова служба», «митний орган» в усіх відмінках і числах - словами «контролюючий орган» у відповідному відмінку і числі. Відповідно до п. 6 II. Прикінцеві та перехідні положення вказаного закону Кабінету Міністрів України протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом. Отже, посилання представника відповідача про відсутність в Податковому кодексі України та Митному кодексі України посилання на відсутність такого поняття як «орган державної податкової служби» взагалі є безпідставним та необґрунтованим.
Системно аналізуючи вказані норми, відповідач - орган доходів і зборів як орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику (контролюючий орган), при направлені запиту ТОВ «НАМТАР» мав враховувати приписи, не лише Митного кодексу України, а і Податкового кодексу України, та Порядку №1245 від 27.12.2010, прийнятого відповідно до пунктів 73.2 та 73.3 статті 73 Податкового кодексу України.
При цьому, згідно п.п.16.1.5 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов'язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.
Відповідно до п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити, зокрема, підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; печатку контролюючого органу.
Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; 2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків: - податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування; - акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.
Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі проведення зустрічної звірки платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту. Документальне підтвердження цієї інформації на вимогу контролюючого органу може бути надано в електронному або паперовому вигляді на вибір платника податків. У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п'ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.
Пунктами 9, 10 Порядку №1245 визначено, що органи державної податкової служби мають право звернутися до суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та документального підтвердження такої інформації. В окремих випадках зазначений запит може надсилатися з використанням засобів телекомунікаційного зв'язку з накладенням електронного цифрового підпису органу державної податкової служби.
Запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу. У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують (п.10 Порядку №1245).
Згідно п.12 вказаного Порядку письмовий запит про подання інформації надсилається суб'єкту інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: виявлення за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, фактів, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері протидії легалізації (відмиванню) доходів, отриманих злочинним шляхом, та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, виникнення потреби у визначенні рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок; виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; подання щодо платника податків скарги про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; проведення зустрічної звірки; в інших випадках, визначених Податковим кодексом України.
Відповідно до п.16 вказаного Порядку у разі коли запит складено з порушенням вимог, визначених у пунктах 9 і 10 цього Порядку, суб'єкт інформаційних відносин звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.
Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі, приймаючи до уваги, що у відповідача не було підстав, для видання оскаржуваного наказу через відсутність відповіді позивача на складений з порушенням вимог законодавства запит, оскаржуваний наказ не може відповідати приписам ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Посилання відповідача на те, що позивач не надав вчасно пояснення і на інший запит від 13.11.2017, не може прийматись судом до уваги, як на правомірність оскаржуваного наказу, оскільки він був винесений саме у звязку з ненаданням відповіді на запит від 06.11.2017, який не містив обовязкового реквізиту печатки контролюючого органу.
Стосовно вимог позивача про визнання протиправними дій ГУ ДФС у Сумській області по проведенню документальної позапланової виїзної перевірки вимог законодавства України з питань державної митної справи ТОВ «НАМТАР» на підставі наказу ГУ ДФС у Сумській області від 01.12.2017 №1849, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.345 Митного кодексу України органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо, 1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; 2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування; 3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення; 4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі; 5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.
Документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, (ч.1 ст.345 Митного кодексу України). Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов'язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України (ч.6 ст.345 Митного кодексу України).
Тобто, фактично документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «НАМТАР» на підставі оскаржуваного наказу ГУ ДФС у Сумській області від 01.12.2017 №1849 не була проведена. При цьому представником позивача не було зазначено ні в позові, ні у відповіді на відзив, ні під час судового засідання обґрунтованих доводів щодо протиправності дій відповідача при проведенні перевірки, яка не тільки фактично не була розпочата, а взагалі була зупинена. Посилання на те, що діями працівників податкового органу була завдана шкода діловій репутації ТОВ «НАМТАР» не може бути розцінено судом як неправомірність дій відповідача під час перевірки, яка не була проведена.
Враховуючи вказане, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправними дій відповідача по проведенню документальної позапланової виїзної перевірки вимог законодавства України з питань державної митної справи ТОВ «НАМТАР» на підставі наказу ГУ ДФС у Сумській області від 01.12.2017 №1849.
Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. (ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1600,00грн., сплачених позивачем за подання позовної заяви згідно квитанції від 14.12.2017 №15 (а.с.3).
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Сумській області від 01.12.2017 №1849 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки".
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12.02.2018.

Суддя І.Г. Шевченко