Справа № 816/25/18
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року м. ПолтаваСправа № 816/25/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Супруна Є.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Лисака С.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу №816/25/18 за позовною заявою ОСОБА_2 до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

03 січня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (надалі - Кременчуцький ОУПФ, відповідач) , в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії на підставі пункту 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з п'ятикратного розміру заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №650 від 08.12.2017 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_2;

- зобов'язати відповідача здійснити відповідний перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.10.2017 з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог заявник вказував, що відповідач своїм рішенням обмежив його у праві на перерахунок пенсії як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до пункту 91 постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Вказував, що за змістом даної норми він має право на новий перерахунок пенсії безвідносно до обставин не/проходження дійсної строкової служби.

Представник позивача у судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференцзв'язку, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечив. Натомість надіслав до суду відзив на позов, у якому просив здійснити розгляд справи за відсутності його представника. При цьому висловив свої заперечення проти позову, посилаючись на обставини, відповідно до яких позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та отримує пенсію по інвалідності відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". З огляду на положення пункту 91 постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 та статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відповідач стверджує, що позивач не має права на перерахунок пенсії, оскільки той не мав статусу військовослужбовця під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, участь в якій приймав у складі першого загону воєнізованої пожежної охорони м. Кременчука УВС Полтавської області, а строкову військову службу проходив з 1978 року по 1980 рік (а.с. 33-34).

Заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з наступних міркувань.

ОСОБА_2 перебуває на обліку в Кременчуцькому ОУПФ та отримує пенсію по інвалідності відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (надалі - Порядок №1210), пенсія ОСОБА_2 була перерахована в порядку та у розмірі, визначеному вказаною постановою з 01.01.2012.

У зв'язку з унесенням постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 №851 змін до Порядку №1210, позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з 01.10.2017 на підставі пункту 91 Порядку №1210, виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року (а.с. 10-11).

Рішенням від 08.12.2017 №650 Кременчуцький ОУПФ (Крюківський район) відмовив позивачу в перерахунку пенсії лише з тієї підстави, що заявник приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не під час проходження дійсної строкової служби(а.с. 12).

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та єдиний порядок соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України від 28.02.1991 №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (надалі - Закон).

Стаття 59 вказаного Закону гарантує право на пенсію військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Так, частина третя даної норми в редакції Закону від 03.10.2017 №2148-VІІІ передбачає, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

З метою приведення підзаконних нормативних актів у відповідність до Закону від 03.10.2017 №2148-VІІІ Кабінет Міністрів України 15.11.2017 прийняв постанову №851, якою доповнив Порядок №1210 пунктом 91, який дублює зміст частини третьої статті 59 Закону та визначає формулу обчислення пенсії по інвалідності з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, для осіб, які виявили бажання на її отримання. До числа таких осіб пункт 91 Порядку №1210 так само відносить лише осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Системний аналіз положень частини 3 статті 59 Закону та пункту 91 Порядку №1210 свідчить на користь висновку про те, що їх дія поширюється на осіб, які відповідають таким критеріям:

1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї;

2) така участь особи відбувалася під час проходження дійсної строкової служби;

3) така участь особи призвела до її інвалідності.

Обставини, які визнають обидві сторони, зводяться до того, що ОСОБА_2 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 25.07.1986 по 25.08.1986, тоді як відповідно до записів військового квитка НУ №7091621 строкову військову службу він проходив з 06.05.1978 по 18.04.1980 (а.с. 36, 40).

Таким чином, позивач не відповідає всім критеріям, наявність яких обумовлює право особи на перерахунок пенсії за ч. 3 ст. 59 Закону, оскільки його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відбувалася поза межами проходження ним дійсної строкової служби.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про безпідставність доводів позивача щодо наявності у нього права, гарантованого вищевказаною нормою Закону.

Посилання позивача на висновок семантико-текстуальної експертизи від 26.12.2017 №101/17 відносно тлумачення пункту 91 Порядку №1210 суд відкидає як неналежний доказ з огляду на положення ч. 2 ст. 101 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

За визначенням наведеним у статті 1 Закону України від 06.09.2012 №5207-VI "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Відповідно ж до ч. 3 ст. 6 вищевказаного Закону не вважаються дискримінацією дії, які не обмежують права та свободи інших осіб і не створюють перешкод для їх реалізації, а також не надають необґрунтованих переваг особам та/або групам осіб за їх певними ознаками, стосовно яких застосовуються позитивні дії, зокрема, особливі вимоги, передбачені законом, щодо реалізації окремих прав осіб.

Тож, особливі вимоги, передбачені законом, щодо реалізації окремих прав осіб, встановлені частиною 3 статті 59 Закону, не можуть вважатися дискримінацією, у зв'язку з чим відповідні твердження позивача суд відкидає як безпідставні.

За таких обставин рішення Кременчуцького ОУПФ від 08.12.2017 №650 суд визнає таким, що відповідає критеріям правомірності та об'єктивності, у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_2 суд визнає необґрунтованими та відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 39608, РНОКПП НОМЕР_1) до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Велика набережна, 9, м. Кременчук, Полтавська область, 39630, ) про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з урахуванням положень п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 09.02.2018.

Суддя ОСОБА_3