Справа № 809/904/17
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/11310/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С.М.,

суддів Сапіги В.П., Улицького В.З.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року у справі (ухвалене головуючим суддею Григоруком О.Б. о 12 год 23 хв у м. Івано-Франківську, дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції 17 жовтня 2017 року) № 809/904/17 за адміністративним позовом ОСОБА_3 сільської ради до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування реєстрації декларації № ІФ 51 від 26.12.2016,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування реєстрації декларації № ІФ51 від 26.12.2016.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що відповідачем 26.12.2016 протиправно зареєстровано подану ОСОБА_2 декларацію № ІФ51 про готовність до експлуатації садибного житлового будинку та господарських будівель за адресою: с. Ільці, пр. Центр, 78, Верховинський район, Івано-Франківська область, оскільки ОСОБА_2 зазначила в поданій декларації недостовірні дані, а саме фактично вийшла за межі земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0739 та самовільно розташувала частину будинку на земельній ділянці, через яку проходить дорога загального користування, що зєднує присілок Центр з присілком Великий Затінок та забезпечує доступ до земельних ділянок, на яких розміщені комунікаційні споруди ОСОБА_3 загальноосвітньої школи.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.10.2017. Скасовано державну реєстрацію декларації № ІФ51 від 26.12.2016 про готовність до експлуатації об'єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта.

Вказану постанову в апеляційному порядку оскаржила третя особа позивач ОСОБА_2 та відповідач - Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області.

ОСОБА_2 та Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області у апеляційних скаргах покликаються на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконною, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зокрема ОСОБА_2 в апеляційні скарзі зазначає, що суд першої інстанції встановив, що її будинок побудовано на під`їздній дорозі не відповідає фактичним обставинам справи. Так нею насправді здійснено будівництво будинку, проте вказане будівництво здійснено на належній їй земельній ділянці, цільовим призначенням котрої є будівництво і обслуговування житлового, гаражного і дачного будівництва (кадастровий номер :01:002:0739). ОСОБА_3 сільська рада, відповідно до Довідки № 02.2-18/298 від 28.02.2017, виданої виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради, підтвердила, що незавершений будівництвом будинок знаходиться в межах земельної ділянки кадастровий номер котрої :01:002:0739. Жодних зауважень чи вказівок на те, що будинок знаходиться поза межами вказаної ділянки у позивача не було.

Відповідач в апеляційні скарзі зазначає, що дія реєстрації оскаржуваної декларації вичерпана фактом реєстрації права власності на зданий в експлуатацію об`єкт, тобто скасування реєстрації документа, чинність якого вичерпано фактом його виконання не змінює правовідносин, які регулюються цим документом на момент його чинності та не тягне і не може потягти за собою будь яких юридично значимих наслідків для третьої особи, як власника новоствореного майна.

В судовому засіданні представник позивач заперечив щодо задоволення та надав пояснення. Просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що 26.12.2016 Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області здійснило реєстрацію декларації № ІФ51 про готовність до експлуатації садибного житлового будинку та господарських будівель за адресою: с. Ільці, пр. Центр, 78, Верховинський район, Івано-Франківська область, розташованих на земельній ділянці за кадастровим номером :01:002:0739.

15.06.2017 комісією в складі сільського голови с. Ільці, голови земельної комісії сільської ради та інших осіб було проведено обстеження земельної ділянки площею 0,096 га, яка належить ОСОБА_3 загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів, кадастровий номер :01:002:0915, та земельної ділянки площею 0, 0633 га кадастровий номер :01:002:0915. За результатами вказаного обстеження комісією встановлено, що на підїзній дорозі, яка веде до вищезгаданих земельних ділянок та шкільних комунікацій, кладки, яка сполучає присілок Центр та Великий Затінок, самовільно побудований двоповерховий житловий будинок ОСОБА_2, що перекриває дану підїзну дорогу орієнтовною площею 35,84 м.кв.

Враховуючи те, що будівництво частини вказаного садибного житлового будинку проведено ОСОБА_2 на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, ОСОБА_3 сільська рада звернулась до суду з відповідними позовними вимогами.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 здійснила будівництво частини житлового будинку на земельній ділянці, що не була відведена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, оскільки така земельна ділянка зайнята дорогою загального користування.

Факт невідповідності дійсності відомостей в зареєстрованій декларації №ІФ51 від 26.12.2016 про розміщення обєкта будівництва, підтверджений копією листа Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області від 17.07.2017 №1531/1009/1.14/2017, згідно якого посадовими особами відповідача було здійснено виїзд за адресою місцезнаходження житлового будинку ОСОБА_2: с.Ільці, пр.Центр, 78, Верховинський район, Івано-Франківська область, та встановлено, що будівництво житлового будинку здійснено із відхиленням від схеми забудови ділянки будівельного паспорта, виданого Відділом містобудування та архітектури Верховинської районної державної адміністрації. А тому, у відповідності до частини 2 статті 39-1 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності та пункту 22 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, реєстрація декларації №ІФ51 від 26.12.2016 про готовність до експлуатації об'єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, підлягає скасуванню Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області

Проте апеляційний суд вважає такі висновки суду першої інстанції невірними, такими що суперечать нормам процесуального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 43 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) здатність мати процесуальні права та обов'язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їхнім посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Згідно з ч. 3 ст. 46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Статтею 4 КАС України визначено, що відповідач - це суб'єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Закон № № 3038-VI) встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Стаття 6 останнього Закону визначає органи, що здійснюють управління у сфері містобудівної діяльності, архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється, зокрема, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю.

До органів державного архітектурно-будівельного контролю належать:

1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій;

2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Примірне положення про органи державного архітектурно-будівельного контролю затверджується КМУ (частини 1, 3).

За змістом п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону № 3038-VI управління у сфері містобудівної діяльності полягає, зокрема, у державному архітектурно-будівельному контролі, який згідно з абзацом 5 п.1 «Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю», затвердженого постановою КМУ від 23.05.2011 № 553 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) здійснюється ДАБІ.

Відповідно до «Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України», затвердженого постановою КМУ від 09.07.2014 № 294 (в редакції, чинній на час предявлення позову та розгляду справи в суді першої інстанції; далі Положення № 294) ДАБІ є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується КМУ через Віце-премєр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства (далі - Віце-премєр-міністра України) і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.(п. 1)

Пунктом 7 Положення № 294 визначено, що ДАБІ здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Як вказано у п. 14 цього ж Положення гранична чисельність державних службовців та працівників ДАБІ затверджується КМУ. Структуру апарату ДАБІ затверджує її голова за погодженням з Віце-премєр-міністром України. Штатний розпис, кошторис апарату ДАБІ затверджує її голова за погодженням з Міністерством фінансів України. ДАБІ є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства.

Відповідно до Положення про Управління ДАБІ в Івано-Франківській області № 924 від 12.06.2017 Управління ДАБІ в Івано-Франківській області є територіальним органом, без статусу юридичної особи публічного права, утвореним як структурний підрозділ апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Позивач звернувся до суду з цим позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Івано-Франківській області, хоча відповідати за позовом могли б ДАБІ чи Інспектор, однак такі не були залучені до участі у справі як другі відповідачі.

Статтею 48 КАС України встановлено підстави та порядок заміни неналежної сторони.

Відповідно до частин 4 і 7 цієї статті якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні адміністративного позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави. Заміна позивача допускається до початку судового розгляду справи по суті. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

За змістом цих процесуальних норм допустити заміну належної сторони у справі може виключно суд першої інстанції, а КАС не передбачено заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що управління ДАБІ в Івано-Франківській області не має адміністративної процесуальної правоздатності та не є належним відповідачем у цій справі.

Разом з цим колегія суддів вважає, що є підстави для закриття провадження у цій справі з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 2 КАС України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) справу адміністративної юрисдикції визначено як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно вимог ч. 2 ст. 4 КАС України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 КАС України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

В силу п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) суб'єкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу наведених норм вбачається, що КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

А тому, при визначенні судової юрисдикції справи суду необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, а також предмета спірних правовідносин.

Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Частиною 5 ст. 39 вказаного Закону встановлено, що датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначено Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2015 № 750) (далі - Порядок № 461).

Відповідно до п. 3 Порядку № 461 прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органами державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та забезпечує внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру.

Після проведення реєстрації один примірник декларації повертається замовнику (його уповноваженій особі) особисто або рекомендованим листом з описом вкладення з повідомленням про вручення, другий - залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю, який її зареєстрував.

Відповідно до ч. 9 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий об'єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об'єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.

У відповідності до ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 вказаного Закону встановлено, що право власності підлягає державній реєстрації прав.

06.01.2017 державним реєстратором Реєстраційної служби Верховинського районного управління юстиції зареєстровано за ОСОБА_2 право приватної власності на садибний житловий будинок та господарські будівлі за адресою: присілок Центр, с. Ільці, Верховинський район, Івано- Франківська область та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно реєстраційний номер 38091314.

Зазначене вище підтверджене відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як наслідок, ОСОБА_2В реалізовано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації від 26.12.2016 № ІФ 51, шляхом реєстрації у встановленому Законом порядку права власності на садибний житловий будинок та господарські будівлі, з цього часу третя особа набула правомочностей власника вказаного об'єкта нерухомого майна та, одночасно, державою здійснено офіційне визнання і підтвердження факту набуття таких речових прав на вказаний об'єкт нерухомого майна.

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частинами 1 та 2 ст. 319 Цивільного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 Цивільного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) також гарантує непорушність права власності, відповідно до якої право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Аналіз зазначених норм права є підставою для висновку про припинення ОСОБА_2 прав та обов'язків замовника будівництва з моменту його введення в експлуатацію згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації у відповідності до ч. 5 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тобто з 26.12.2016 та набуттям прав та обов'язків власника вказаного садибного житлового будинку та господарських будівель з моменту реєстрації права приватної власності на вказаний об'єкт нерухомості з 06.01.2017.

Таким чином, ОСОБА_2В на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 26.12.2016 № ІФ 51 з моменту реєстрації державним реєстратором набуто право власності на садибний житловий будинок та господарські будівлі.

Отже, оскаржуване рішення відповідача вичерпав свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для позивача чи третьої особи, оскільки у ОСОБА_2 виникло право власності на садибний житловий будинок та господарські будівлі. і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Таким чином, у разі прийняття відповідачем (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, позов, предметом якого є спірне рішення відповідача, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Отже, подальше оспорювання правомірності набуття ОСОБА_2 права власності на обєкт нерухомості може вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

А відновлення того становища, яке існувало до реєстрації оскаржуваної декларації, в обраний позивачами спосіб є неможливим, тому вказана справа не підлягає розгляду судом адміністративної юрисдикції.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує позицію Верховного Суду України по аналогічній категорії справ (зокрема, постанову Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 06.10.2015 у справі № 21-1306а15).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України встановлено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Пунктом 1 статті 238 КАС передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен розяснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційні скарги слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити та зазначити, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року у справі № 809/904/17 скасувати, а провадження у справі за позовом ОСОБА_3 сільської ради до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування реєстрації декларації № ІФ 51 від 26.12.2016 - закрити.

Роз`яснити, що спір віднесено до вирішення в порядку цивільного судочинства.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Повне судове рішення складено 19 лютого 2018 року