Справа № 816/1249/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА

13.02.2018 Київ К/9901/20904/18 816/1249/17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів - Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.

перевіривши касаційну скаргу Управління державної казначейської служби України у м. Полтаві Полтавської області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління державної казначейської служби України у м. Полтаві Полтавської області, третя особа - Полтавська міська рада, про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

8 лютого 2018 року заявник звернувся до суду касаційної інстанції зі скаргою на зазначені судові рішення.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до підпункту 14 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання ним чинності.

Частиною другою статті 212 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, яка діяла на час ухвалення оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції, встановлено, що касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено 13 грудня 2017 року у відкритому судовому засіданні, повний його текст виготовлено 22 грудня 2017 року, а касаційну скаргу подано 8 лютого 2018 року, тобто з пропуском двадцятиденного строку на касаційне оскарження.

Одночасно зі скаргою заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, в якому заявник зазначив, що отримав копію оскаржуваного судового рішення лише 9 січня 2018 року.

Доказів на підтвердження названій обставині скаржник не надав. При цьому отримання копії зазначеного рішення саме 9 січня 2018 року свідчитиме про пропуск двадцятиденного строку на касаційне оскарження.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання поважними причин пропуску строку на касаційне оскарження та поновлення цього строку.

Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд вважає за необхідне застосувати зазначену норму процесуального закону з урахуванням положень підпункту 14 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Також аналіз матеріалів касаційної скарги свідчить про її невідповідність вимогам статті 330 КАС України в частині необхідності надання документу про сплату судового збору.

Одночасно зі скаргою заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору або відстрочення його сплати.

За приписами частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

При цьому, відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Частиною другою цієї ж статті закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, скаржник не є суб'єктом, на якого розповсюджується дія законодавства з питань звільнення від сплати судового збору, відстрочення, розстрочення його сплати чи зменшення його розміру.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору або відстрочення його сплати.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду встановлена на рівні 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Зі скарги та доданих до неї матеріалів убачається, що позивач у цій справі є фізичною особою та заявив позовну вимогу немайнового та позовну вимогу майнового характеру на суму 1200,00 гривень.

Пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, яка була чинна на час звернення позивача до суду, ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою встановлена на рівні 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Цим же пунктом визначено ставку за подання адміністративного позову майнового характеру фізичною особою на рівні 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною третьою статті 6 зазначеного Закону за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

За приписами статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» станом на 1 січня 2017 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1600,00 гривень.

Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою, складає 2560,00 гривень (200% від 640 (1600,00*0,4) + 640 (1600,00*0,4)).

За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для зазначення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів, та усунення її недоліків шляхом надання до суду документу про сплату судового збору в установленому законом розмірі.

Реквізити для сплати судового збору: УДКСУ у Печерському районі; рахунок отримувача: 0007; ; код банку отримувача: 820019; банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві; код класифікації доходу бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; призначення платежу: «*;101; _____ (код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України в установлених законом випадках); судовий збір, за позовом _____ (ПІБ/назва), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд)».

На підставі викладеного, керуючись статтями 133, 169, 248, 332, підпунктом 14 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України,

у х в а л и в :

Визнати неповажними причини пропуску Управлінням державної казначейської служби України у м. Полтаві Полтавської області строку на касаційне оскарження постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року.

Відмовити у задоволенні клопотання Управління державної казначейської служби України у м. Полтаві Полтавської області про звільнення від сплати судового збору або відстрочення його сплати.

Касаційну скаргу Управління державної казначейської служби України у м. Полтаві Полтавської області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для зазначення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів, а також усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець