Справа № 2а-3956/11/2070
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Київ

13.02.2018 К/9901/2027/17 2а-3956/11/2070
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Харківського управління Офісу великих платників Державної фіскальної служби України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року у складі судді Тітова О.М. та ухвалу Харьківського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року у складі колегії суддів Лях О.П., Яковенко М.М., Старосуда М.І.

У С Т А Н О В И В :

У квітні 2011 року Державне підприємство «Теплоелектроцентраль-2 «Есхар»» (далі - підприємство, позивач, платник податків) звернулось до суду з позовом до Харківського управління Офісу великих платників Державної фіскальної служби України, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (далі - податковий орган, відповідач 1, та відповідач 2 у справі) про визнання протиправними дії першого відповідача у справі про щодо зазначення порушень в акті перевірки товариства від 17 березня 2011 року та визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 31 березня 2011 року № та №, з мотивів протиправності вчинених дій та безпідставності прийняття податковим органом податкових повідомлень рішень.

Розгляд справи здійснювався неодноразово, судові рішення, що є предметом цього касаційного перегляду прийняті у межах нового судового розгляду, здійсненого на виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 15 червня 2016 року.

06 червня 2017 року постановою Харківського окружного адміністративного суду з урахуванням додаткової постанови Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2017 року, частково задоволено адміністративний позов підприємства, внаслідок чого визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № від 31 березня 2011 року та № від 31 березня 2011 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

04 жовтня 2017 року ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що матеріалами справи підтверджено, що позивачем надано до суду та під час перевірки усі необхідні документи, які підтверджують реальність господарських операцій, здійснених між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техенергоресурс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Електроспецтех» та Товариством з обмеженою відповідальністю Компанією «Восток-Комгілекс».

23 жовтня 2017 року Харківське управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне та неповне з'ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для належного вирішення справи, неправильне та неповне дослідження наявних доказів у справі, невідповідність висновків судів обставинам справи, порушення та неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, в частині задоволених позовних вимог, просив скасувати постанову суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою в задоволені позовних вимог підприємства відмовити у повному обсязі.

Касаційна скарга податкового органу є фрагментом акту перевірки, утримує в собі викладення фактичних обставин справи, які не є спірними між сторонами, зводиться виключно до непогодження податкового органу з оцінкою та висновками суддів попередніх інстанцій, при цьому жодна норма процесуального права, яка порушена судами не наведена взагалі. Відсутні також мотиви неправильного застосування судами норм матеріального права, а саме, чи має місце неправильне тлумачення судами закону, чи має місце застосування закону, який не підлягає застосуванню, або судами не застосований закон, який підлягав застосуванню. Натомість заявник касаційної скарги обмежився цитуванням норм Законів України «Про податок на додану вартість» від 03 квітня 1997 року №168/97-ВР та «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28 грудня 1994 року №334/94-ВР.

Відзив на касаційну скаргу від позивача до Верховного Суду не надійшов, що не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційних скарг та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім оргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що податкове повідомлення- рішення № від 31.03.2011 року, яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 486273,75 грн., в тому числі 389019,00 грн. основного платежу та 97254,75 грн. штрафних санкцій та податкове повідомлення - рішення № від 31.03.2011 року, яким визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток підприємств, що перебувають у державній власності, на загальну суму 190546,25 грн., в тому числі 152437,00 грн. основного платежу та 38109,25 грн. штрафних санкцій, які прийняті на підставі акту планову виїзну перевірки підприємства від 17 березня 2011 року № 658/23-106/30034023, за період з 01.01.2009 року по 30.09.2010 року.

Судами першої та апеляційної інстанцій також встановлено, що підприємство мало взаємовідносини, серед інших з трьома контрагентами.

За результатами господарської діяльності з Товариством з обмеженою відповідальністю «Техенергоресурс», підприємством в 1 кварталі 2009 року сформовано валові витрати на поліпшення основних фондів на суму 112373 грн. та сформовано податковий кредит з податку на додану вартість за квітень 2009 року у сумі 22475 грн.

За результатами господарської діяльності з Товариством з обмеженою відповідальністю «Електроспецтех», підприємством у 1 кварталі 2009 року сформовано валові витрати на поліпшення основних фондів на суму 123236,26 грн.; у 2-3 кварталах 2009 року сформовано балансову вартість основних фондів 1 та 3 груп на суму 2872897,62 грн. та сформовано податковий кредит з податку на додану вартість за січень 2009 року у сумі 102834 грн., за лютий 2009 року у сумі 47927 грн., за квітень 2009 року у сумі 58335 грн., за травень 2009 року у сумі 109434 грн., за липень 2009 року у сумі 157835 грн., за серпень 2009 року у сумі 122862 грн.

Також, в результаті господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю Компанією «Восток-Комгілекс в податковому обліку позивача в 4 кварталі 2009 року збільшено балансову вартість основних фондів 1 групи на суму 222454,91 грн. та сформовано податковий кредит з податку на додану вартість за жовтень 2009 року у сумі 9489 грн., за листопад 2009 року у сумі 25435 грн. і за грудень 2009 року у сумі 9566 грн.

Правомірність формування підприємством даних бухгалтерського обліку за взаємовідносинами з контрагентами позивача підтверджується висновками судової економічної експертизи № 10092 від 27.02.2017 року, проведеної експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл.проф. М.С.Бокаріуса, призначеної та проведеної у межах цієї судової справи.

Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що матеріалами справи підтверджено, що позивачем надано до суду та під час перевірки усі необхідні документи, які підтверджують реальність господарських операцій, здійснених між ним та його контрагентами Товариствами з обмеженою відповідальністю "Техенергоресурс", "Електроспецтех" та Компанією "Восток-Комгілект".

Суд визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Харківського управління Офісу великих платників Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року та ухвалу Харьківського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року у справі №2а-3956/11/2070 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер