Справа № 826/13399/17
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2018-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2018 року м. Київ № 826/13399/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Чудак О.М., за участю секретаря судового засідання Ясинської К.В., представника позивача Кеди А.В., представників відповідача Норця В.М., Євсєєва Д.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (далі по тексту - позивач, ПАТ «Укрнафта») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі по тексту - відповідач, Офіс великих платників податків ДФС), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 16.08.2017 № та №.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що підприємством не було допущено порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України). Здійснення податковим органом зарахування сплачених підприємством сум в рахунок погашення податкового боргу не створює правових наслідків у вигляді штрафу для платника податків, який своєчасно здійснив оплати грошового зобов'язання. Крім того, камеральна перевірка проведена податковим органом поза межами строку, визначеного у пункті 76.3 статті 76 ПК України, а повнота та своєчасність сплати податкового зобов'язання з податку на додану вартість могла бути предметом виключно документальної перевірки.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.10.2017 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Присутній у судових засіданнях представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та надані у справу докази.

Представники відповідача проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у письмових запереченнях, які долучені до матеріалів справи. На обґрунтування правомірності проведення камеральної перевірки послалися на положення підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України. За результатами аналізу норм ПК України, податковим органом зроблено висновок, що незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджено суму грошового зобов'язання, такий платник після фактичного погашення боргу повинен сплатити суму штрафу у розмірі, який залежить від терміну прострочення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

ПАТ «Укрнафта» зареєстроване Шевченківською районною у м Києві державною адміністрацією 31.03.1994 та перебуває на податковому обліку в Офісі великих платників податків ДФС.

Співробітником Офісу великих платників податків ДФС на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 40.1 статті 40, підпункту 75.1.1 пункту 75.1. статті 75, пункту 76.1 статті 76 ПК України, проведено камеральну перевірку ПАТ «Укрнафта» з питань своєчасної сплати платежів за податковими деклараціями з податку на додану вартість.

За результатами перевірки складно Акт №25-75/28-10-41-06/00135390 від 28.07.2017 (далі по тексту - Акт перевірки).

Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 57.1 статті 57 ПК України, а саме: несвоєчасну сплату податкових зобов'язань з податку на додану вартість по податковим деклараціям за квітень - грудень 2016 року, січень - березень 2017 року, наведених у додатку №1 до Акта.

У зв'язку з виявленням зазначених порушень 16.08.2017 відповідачем винесено податкові повідомлення - рішення:

№, яким позивача зобов'язано сплатити штраф за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 3688884,99 грн.;

№, яким позивача зобов'язано сплатити штраф за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 500857909,52 грн.

Вважаючи зазначені податкові повідомлення - рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, ПАТ «Укрнафта» звернулося до суду з даним позовом.

Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства урегульовано ПК України.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За приписами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 54.1 статті 54 ПК України, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно із приписами пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також пунктом 50.1 статті 50 ПК України закріплено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Статтею 126 ПК України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до статті 35 цього Кодексу сплата податків та зборів здійснюється в грошовій формі у національній валюті України, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи. Порядок сплати податків та зборів встановлюється цим Кодексом або законами з питань митної справи для кожного податку окремо.

Згідно з пунктом 38.2 статті 38 ПК України сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку, або банком на підставі податкової поруки.

Відповідно до статті 109 названого Кодексу податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Штраф, згідно статті 111 ПК України, є одним із видів відповідальності, яка застосовується до платника податків за невиконання або неналежне виконання ним вимог, установлених цим Кодексом.

Отже, відповідальність у вигляді штрафу, передбаченого статтею 126 ПК України, застосовується до платника податку у разі невнесення платником податків (податковим агентом, представником платника податку, банком на підставі податкової поруки) у встановлений цим Кодексом строк, податку (збору), визначеного таким платником податків у податковому розрахунку.

Як встановлено судом та підтверджується наявними у справі документами, ПАТ «Укрнафта» були подані податкові декларації з податку на додану вартість:

за квітень 2016 року, в якій визначено суму податку на додану вартість, яка підлягає справи у розмірі 275913817 грн. (т. 1 а.с. 141);

за травень 2016 року, в якій визначено суму податку на додану вартість, яка підлягає справи у розмірі 197233114 грн. (т. 1 а.с. 143);

за червень 2016 року, в якій визначено суму податку на додану вартість, яка підлягає справи у розмірі 207182680 грн. (т. 1 а.с. 145);

за липень 2016 року, в якій визначено суму податку на додану вартість, яка підлягає справи у розмірі 258226542 грн. (т. 1 а.с. 147);

за серпень 2016 року, в якій визначено суму податку на додану вартість, яка підлягає справи у розмірі 249458811 грн. (т. 1 а.с. 155);

за вересень 2016 року, в якій визначено суму податку на додану вартість, яка підлягає справи у розмірі 146696857 грн. (т. 1 а.с. 157);

за жовтень 2016 року, в якій визначено суму податку на додану вартість, яка підлягає справи у розмірі 266753900 грн. (т. 1 а.с. 162);

за листопад 2016 року, в якій визначено суму податку на додану вартість, яка підлягає справи у розмірі 151928367 грн. (т. 1 а.с. 164);

за грудень 2016 року, в якій визначено суму податку на додану вартість, яка підлягає справи у розмірі 203667406 грн. (т. 1 а.с. 172);

за січень 2017 року, в якій визначено суму податку на додану вартість, яка підлягає справи у розмірі 224893017 грн. (т. 1 а.с. 174);

за лютий 2017 року, в якій визначено суму податку на додану вартість, яка підлягає справи у розмірі 259543565 грн. (т. 1 а.с. 176);

за березень 2017 року, в якій визначено суму податку на додану вартість, яка підлягає справи у розмірі 311685041 грн. (т. 1 а.с. 184).

Також позивачем у періоді, що підлягав перевірці, були подані уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виявленням самостійних помилок:

за травень 2016 року, в якому визначено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту у розмірі 2920 грн. та суму штрафу, нараховану платником самостійно у зв'язку з виправленням помилки у розмірі 88 грн. (т. 1 а.с. 149);

за червень 2016 року, в якому визначено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту у розмірі 160 грн. та суму штрафу, нараховану платником самостійно у зв'язку з виправленням помилки у розмірі 5 грн. (т. 1 а.с. 152);

за серпень 2016 року, в якому визначено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту у розмірі 80 грн. та суму штрафу, нараховану платником самостійно у зв'язку з виправленням помилки у розмірі 2 грн. (т. 1 а.с. 169);

за вересень 2016 року, в якому визначено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту у розмірі 163 грн. та суму штрафу, нараховану платником самостійно у зв'язку з виправленням помилки у розмірі 5 грн. (т. 1 а.с. 166);

за жовтень 2016 року, в якому визначено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту у розмірі 231 грн. та суму штрафу, нараховану платником самостійно у зв'язку з виправленням помилки у розмірі 7 грн. (т. 1 а.с. 181);

за листопад 2016 року, в якому визначено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту у розмірі 972 грн. та суму штрафу, нараховану платником самостійно у зв'язку з виправленням помилки у розмірі 29 грн. (т. 1 а.с. 178).

Отримання названих декларацій та уточнюючих розрахунків податковим органом не заперечується.

На підтвердження своєчасної сплати грошових зобов'язань, визначених у податкових деклараціях з податку на додану вартість та уточнюючих розрахунках податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виявленням самостійних помилок, у строки, визначені у пункті 57.1 статті 57 та пункті 50.1 статті 50 ПК України, ПАТ «Укрнафта» надано платіжні доручення (т. 1 а.с. 186-250, т. 2 а.с. 1-35, 45, 47-108, 140-171, 174, 176-199).

Водночас, згідно з підпунктом 14.1.152 пункту 14.1 статті 14 ПК України погашення податкового боргу - це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Таким чином, ПК України розмежовує такі поняття як «сплата податку» та «погашення податкового боргу».

Статтею 87 ПК України визначено джерела погашення податкового боргу, а пунктом 87.9 цієї статті встановлено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Зазначена норма визначає, які дії зі сплаченими платником податків коштами зобов'язані здійснювати органи державної податкової служби в погашення податкового боргу та не встановлює відповідальності платника податків за вчинення таких дій органами державної податкової служби. Зазначені дії здійснюються органами державної податкової служби після сплати коштів платником податків.

Виходячи з вищенаведеного, погашення відповідачем раніше існуючого податкового боргу позивача за рахунок своєчасно сплачених позивачем грошових зобов'язань з податку на додану вартість за квітень 2016 - березень 2017 є дією відповідача, а не позивача, а тому суд доходить висновку, що в діях позивача відсутній склад податкового правопорушення, яке полягає у несвоєчасній сплаті грошових зобов'язань з податку на додану вартість за відповідні періоди, що у свою чергу свідчить про неправомірність застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених статтею 126 ПК України за несвоєчасну сплату таких зобов'язань.

Аналогічна позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 25.06.2014 по справі №2а-2097/10/2670, від 29.04.2015 по справі №2а-0870/6212/11.

Стосовно доводів про проведення камеральної перевірки з питань своєчасності та повноти сплати позивачем грошових зобов'язань з податку на додану вартість в порушення строків, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Як закріплено у підпункту 75.1.1 названого пункту камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути, серед іншого, своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Порядок проведення камеральної перевірки та її процедуру врегульовано статтею 76 ПК України.

Зокрема, така перевірка проводиться посадовими особами податкового органу без будь якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків па перевірку та його присутність під час проведення перевірки не обов'язкова.

В силу пункту 76.3. названої статті, камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

В силу вимог пункту 102.1 статті 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Таким чином, строки проведення перевірки, як і питання, які можуть бути перевірені в ході камеральної перевірки, податковим органом не порушено.

Окрім того, відповідно до вимог ПК України, з метою реалізації підпункту 191.1.10 пункту 191.1 статті 191 ПК України, підпункту 5 пункту 4 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №375, та з метою удосконалення оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджету та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Міністерством фінансів України затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Цей Порядок визначає організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування

Пунктом 1 Розділу ІІ наведеного Порядку визначено, що з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

ІКП (інтегрована картка платника) є формою оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами (п. 2 р. І визначення термінів).

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Облікові та звітні показники включаються до еталонних довідників з подальшим обов'язковим внесенням відповідних змін до реєстрів операцій та показників, які формуються ДФС за погодженням Міністерства фінансів України. Зміни до реєстрів операцій та показників вносяться не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем впровадження нових операцій та/або показників.

Відповідно, суд вважає, що камеральну перевірку ПАТ «Укрнафта» проведено за даними, у строки та з питань, які передбачені ПК України. Відтак, доводи позивача про допущення відповідачем порушень вимог податкового законодавства під час проведення камеральної перевірки не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 99 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За обставин, коли вимоги позивача підтверджені матеріалами справи, в той же час відповідачем не спростовані по суті, то суд вважає, що наявні підстави для відновлення порушеного права позивача в судовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5, ) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г, ) про визнання протиправними та скасування рішень, - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 16.08.2017 № та №.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.М. Чудак