Справа № 826/15212/17
Суддя: Власенкова О.О.
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 лютого 2018 року № 826/15212/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Власенкової О.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Громадської організації "Центр з вивчення проблем безпеки" (далі також -

позивач)

до Державного підприємства "Український науково-дослідний і навчальний

центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" (національний орган

стандартизації) (далі також - відповідач)

третя особа Міністерство з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо

переміщених осіб України.

про визнання протиправним та скасування пункту 3 рішення, оформленого

протоколом №3 керівної ради національного органу стандартизації

державного підприємства "УкрНДНЦ" від 21.07.2017

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт 3 рішення від 21.07.2017 керівної ради національного органу стандартизації державного підприємства "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості", оформленого протоколом від 21.07.2017 №3, яким вирішено не схвалювати пропозиції щодо створення технічного комітету стандартизації "Безпека. Протимінна діяльність. Гуманітарне розмінування";

- зобов'язати керівну раду національного органу стандартизації державного підприємства "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" повторно розглянути пакет документів щодо створення технічного комітету "Безпека. Протимінна діяльність. Гуманітарне розмінування".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, оскільки відповідачем не враховано нагальну потребу щодо створення технічного комітету стандартизації "Безпека. Протимінна діяльність. Гуманітарне розмінування", що сприятиме досягненню кінцевої мети гуманітарного розмінування - повної придатності місцевості для цивільного використання. Крім того, зазначене рішення прийняте відповідачем з порушенням визначеної законодавством процедури.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідач у письмовому запереченні та його представник у судовому засіданні щодо позову заперечили з огляду на те, що оскаржуване рішення є обґрунтованим та прийняте в установленому порядку з дотриманням визначеної законодавством процедури та форми.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача у письмовому поясненні та його представник у судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, зазначених позивачем.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до протоколу засідання організаційного комітету щодо створення технічного комітету стандартизації гуманітарної протимінної діяльності та гуманітарного розмінування від 21.03.2017 №1 утворено однойменний організаційний комітет (далі - організаційний комітет), членом якого також є позивач.

Згідно з протоколом від 28.03.2017 №2 на засіданні організаційного комітету розглянуто питання щодо опрацювання та підготовки документів для подання пропозиції стосовно створення технічного комітету стандартизації "Безпека. Протимінна діяльність. Гуманітарне розмінування" відповідно до ДСТУ 1.14:2015. На засіданні також був присутній представник Міністерства оборони України, який висловив позицію Міністерства про недоцільність створення технічного комітету стандартизації "Безпека. Протимінна діяльність. Гуманітарне розмінування" у зв'язку із функціонуванням підкомітету "Стандартизація з питань протимінної діяльності", до роботи якого заінтересовані особи можуть долучитись і без створення нового технічного комітету.

Листом від 11.04.2017 №22/4.2-1414 Міністерство з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України направило на адресу відповідача сформований відповідно до ДСТУ 1.14:2015 пакет документів щодо створення нового технічного комітету "Безпека. Протимінна діяльність. Гуманітарне розмінування".

Керівна рада національного органу стандартизації державного підприємства "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" попередньо розглянула вищевказану пропозицію організаційного комітету щодо створення ТК та відповідно до положень ДСТУ 1.14:2015 26.04.2017 повернула на адресу заступника голови організаційного комітету Тація Д.О. пакет документів на доопрацювання у зв'язку з необхідністю уточнення сфери та об'єктів стандартизації відповідно до отриманих листів погоджень від інших технічних комітетів, які теж використовують зазначені у пропозиції коди об'єктів стандартизації згідно з ДК 004:2008.

Листом від 23.05.2017 №22/4.2-2311-17 Міністерство з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України направило до відповідача додаткові документи щодо створення технічного комітету стандартизації "Безпека. Протимінна діяльність. Гуманітарне розмінування".

На засіданні керівної ради національного органу стандартизації державного підприємства "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" 31.05.2017 прийнято рішення, оформлене протоколом від 31.05.2017 №2 , згідно з пунктом 8 якого на організаційний комітет покладено обов'язок доопрацювати питання щодо створення технічного комітету стандартизації "Безпека. Протимінна діяльність. Гуманітарне розмінування" та визначення сфери його діяльності з урахуванням висловлених зауважень та пропозицій.

На засіданні керівної ради національного органу стандартизації державного підприємства "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" 21.07.2017 прийнято рішення, оформлене протоколом №3 (оскаржуване рішення), згідно з пунктом 3 якого не схвалено пропозицію щодо створення технічного комітету стандартизації "Безпека. Протимінна діяльність. Гуманітарне розмінування" .

Вирішуючи спір по суті та оцінюючи правомірність прийняття відповідачем пункту 3 оскаржуваного рішення, суд виходить із такого.

Відповідно до приписів статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади стандартизації в Україні, забезпечення формування та реалізації державної політики у відповідній сфері регламентовано Законом України "Про стандартизацію" (далі - Закон).

Відповідно до пункту 12 частини першої статті 1 Закону національний орган стандартизації - орган стандартизації, визнаний на національному рівні, що має право бути національним членом відповідних міжнародних та регіональних організацій стандартизації.

Згідно зі статтею 8 Закону суб'єктами стандартизації є:

1) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері стандартизації;

2) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері стандартизації;

3) національний орган стандартизації;

4) технічні комітети стандартизації;

5) підприємства, установи та організації, що здійснюють стандартизацію.

Статтею 11 Закону визначено, що функції національного органу стандартизації виконує державне підприємство, що не підлягає приватизації, утворене центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері стандартизації.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 11 Закону до повноважень національного органу стандартизації належить прийняття рішень щодо створення та припинення діяльності технічних комітетів стандартизації, визначення сфери їх діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону керівна рада є дорадчо-наглядовим органом національного органу стандартизації та формується на паритетних засадах з представників:

1) центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері стандартизації, інших центральних органів виконавчої влади та державних органів;

2) наукових установ, навчальних закладів, науково-технічних та інженерних товариств (спілок);

3) громадських об'єднань суб'єктів господарювання (у тому числі суб'єктів малого і середнього підприємництва), організацій роботодавців та їх об'єднань;

4) громадських організацій споживачів (об'єднань споживачів);

5) інших громадських об'єднань та професійних спілок.

Члени керівної ради виконують свої обов'язки на громадських засадах. Голова керівної ради та його заступники обираються керівною радою.

До повноважень керівної ради належить, в тому числі, схвалення проектів рішень щодо створення та припинення діяльності технічних комітетів стандартизації, визначення сфери їх діяльності (абзац 1 пункту 2 частини третьої статті 13 Закону).

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 1163-р "Про визначення державного підприємства, яке виконує функції національного органу стандартизації" функції національного органу стандартизації (далі НОС) виконує державне підприємство "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості".

Згідно з розділом IV Положення про керівну раду національного органу стандартизації (далі - Положення), затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.02.2015 № 76, організаційною формою роботи керівної ради є засідання, які проводяться в разі необхідності, але не рідше ніж один раз на три місяці (п.1).

За змістом пунктів 10-12 Положення засідання керівної ради вважається правомочним, якщо на ньому присутні представники п'ятьох сторін. Загальна кількість присутніх членів повинна бути не менше половини.

Рішення керівної ради приймається відкритим голосуванням і вважається прийнятим, якщо за нього проголосувала більшість членів керівної ради, присутніх на засіданні. Під час голосування голова, його заступники та кожний із членів керівної ради мають один голос. У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос головуючого на засіданні керівної ради.

У разі незгоди з прийнятим рішенням член керівної ради може висловити окрему думку, яку вносять до протоколу.

На засідання керівної ради можуть запрошувати представників державних органів, наукових установ, громадських об'єднань, підприємств, установ та організацій, а також представників засобів масової інформації. Запрошення їм надсилає секретар керівної ради за дорученням голови керівної ради. Бути присутніми на засіданні керівної ради мають право представники лише тих організацій, яким було надіслано такі запрошення (п.13).

Рішення керівної ради оформлюють протоколом, який підписують її голова та секретар. За вимогою будь-якого члена керівної ради та в разі прийняття рішення, щодо якого хоча б один член керівної ради проголосував "проти", протокол підписують усі члени керівної ради, присутні на засіданні. Копії протоколів надсилає секретар керівної ради не пізніше п'яти робочих днів після дня проведення засідання керівної ради всім членам керівної ради, Мінекономрозвитку України та національному органу стандартизації (п.14).

Згідно з розділом ІІ Положення керівна рада формується на паритетних засадах у складі двадцяти однієї особи.

З наведеного вище вбачається, що схвалення проектів рішень щодо створення та припинення діяльності технічних комітетів стандартизації, визначення сфери їх діяльності належить до виключної компетенції керівної ради.

Повноваження зі створення технічних комітетів стандартизації національного органу стандартизації передбачено також п.3.2.1 Статуту державного підприємства Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості", затвердженого наказом Мінекономрозвитку 18.05.2017 №72.

Судом встановлено, що оскаржуване рішення прийнято на правомочному засіданні керівної ради.

Так, як вбачається зі змісту цього рішення, оформленого протоколом від 21.07.2017 №3 з 21 члена керівної ради присутніми були 14 членів від п'яти сторін, з яких один проголосував за схвалення пропозицій про створення технічного комітету "Безпека. Протимінна діяльність. Гуманітарне розмінування", 9 - проти, 4 - утримались. Протокол підписано головою керівної ради - Віткіним Л.М. та секретарем Стасюком Н.В.

Відтак, оскаржуване рішення прийняте та оформлене в установленому порядку, що спростовує доводи позивача та третьої особи про порушення процедури його прийняття.

Крім того, за відсутності необхідної кількості голосів за прийняття рішення про створення вищевказаного технічного комітету, прийняття позитивного рішення про його створення є неможливим.

Як убачається зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Ураховуючи викладене, суд не бере до уваги доводи позивача стосовно того, що керівна рада національного органу стандартизації після завершення попереднього розгляду питання має компетенцію тільки щодо схвалення відповідного проекту рішення про створення технічного комітету.

Водночас суд погоджується з доводами відповідача стосовно того, що керівна рада національного органу стандартизації при винесенні рішень про схвалення або несхвалення відповідних проектів рішень про створення технічного комітету повинна керуватися, поміж іншого, національними інтересами і доцільністю створення нових технічних комітетів з урахуванням запобігання можливого конфлікту інтересів, забезпечуючи чітку розмежованість сфер діяльності та об'єктів стандартизації національних технічних комітетів, не допускаючи їх дублювання.

Наведене обґрунтовується тим, що, як встановлено судом, станом на час прийняття оскаржуваного рішення при Міністерстві оборони України функціонує підкомітет з протимінної діяльності ТК 176 «Стандартизація продукції оборонного призначення», сфера діяльності якого перетиналася б із сферою діяльності технічного комітету, який пропонувалося створити, внаслідок чого ймовірним було виникнення конфлікту інтересів між цими технічними комітетами.

Суд приймає до уваги доводи відповідача, що всі заінтересовані юридичні та фізичні особи, зокрема і позивач, якому це було запропоновано і який пропозицією не скористався, на добровільній основі можуть залучитись до участі у роботі ТК 176 та ПК у його структурі як колективні або індивідуальні члени для створення додаткових нових можливостей у сфері забезпечення безпеки цивільного населення, відновлення мирного життя, забезпечення доступу до місцевості тощо.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За приписами статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Відповідно до пункту 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7 "Про судове рішення» зі змісту статті 5 Кодексу адміністративного судочинства випливає, що обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють позиватись щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що позивач вважає начебто певні положення норм законодавства, на його думку, можуть вплинути на його правове становище.

Отже, судовому захисту підлягає виключно порушене право позивача.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 21 Закону України "Про громадські об'єднання" громадське об'єднання зі статусом юридичної особи має право брати участь у порядку, визначеному законодавством, у роботі консультативних, дорадчих та інших допоміжних органів, що утворюються органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування для проведення консультацій з громадськими об'єднаннями та підготовки рекомендацій з питань, що стосуються сфери їхньої діяльності.

У ході судового розгляду справи судом не встановлено жодних обмежень вищевказаного права позивача внаслідок прийняття відповідачем оскаржуваного рішення.

При цьому позивачем не зазначено яке його право, гарантоване законодавством, було порушене відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення та не надано на підтвердження цього відповідних доказів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення в спірній частині прийняте відповідачем у межах повноважень, відповідно до процедури та порядку, визначених законодавством, тому підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.

Керуючись статтями 241-255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства, та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені статтями 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства.

Суддя О.О. Власенкова