Справа № П/811/847/17
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2018-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2018 року Справа № П/811/847/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Хилько Л.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:

ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_2 виданий Фортечним РВ у м.Кропивницькому УДМС України в Кіровоградській області 19.07.2016 року; адреса місця реєстрації та проживання АДРЕСА_1)

до відповідача:

Подільського відділу Державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (, вул. Преображенська, 47, м.Кропивницький, 25006)

про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Подільського відділу Державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (далі - відповідач, Подільський ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області) в якому, просить суд скасувати постанову старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Колодєєвої Н.А. від 27.04.2017 року про закінчення виконавчого провадження №53250586.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Проте, позивач наголошує, на протиправності дії державного виконавця Колодєєвої Н.А. при винесенні спірної постанови.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав зазначених в адміністративному позові, наполягала на його задоволенні.

Відповідач скористався своїм правом на надання письмових заперечень та доповнень до них, в яких висловив свою позицію щодо вищевказаних позовних вимог, які не визнаються у повному обсязі, оскільки наголошує на тому, що постанова державного виконавця про накладення штрафу винесена відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" (а.с.34-38,102,123-127, 141-143).

В судовому засіданні представником відповідача наголошено на відмові у задоволенні позовних вимог.

Згідно до вимог пункту 10 частини 1 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (пункт 10 частини першої статті 4 КАС України).

Питання про поновлення провадження у справі призначено на 08.02.2018 року.

Представником позивача 08.02.2018 року надіслано до суду клопотання про подальший розгляд справи без його участі (а.с.209).

Представником відповідача також надано суду клопотання про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження, в якому також наголошено на підтримані позиції викладеної в раніше поданих запереченнях (а.с.210).

Фіксування судового засідання відповідно до статті 229 КАС України не здійснювалося, тому керуючись приписами пункту 10 частини 1 статті 4 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України подальший розгляд справи судом вирішено здійснювати у порядку письмового провадження, що відображено у відповідному протоколі судового засідання від 08.02.2018 року.

На підставі усної ухвали із занесенням до протоколу судового засідання від 08.02.2018 року, керуючись приписами частини 9 статті 205 та статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішив поновити провадження у справі та здійснити подальший розгляд справи у порядку письмового провадження (а.с.211).

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Предметом спору в даній справі є законність та обґрунтованість дій державного виконавця Подільського відділу ДВС м. Кропивницький Головного ТУЮ у Кіровоградській області Колодєєвої Н.А. при винесенні постанови від 27.04.2017 року про закінчення виконавчого провадження у ВП №53250586.

При вирішенні даного спору суд враховує наступні фактичні обставини справи, що передували винесенню спірного рішення.

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 14.11.2016 року по справі №912/4172/16 заяву про вжиття запобіжних заходів задоволено частково, зокрема, вирішено: вжити запобіжних заходів шляхом витребування у приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_1 (свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю 7957, адреса: АДРЕСА_2) нотаріальні справи щодо нотаріального посвідчення укладених між продавцем Приватним акціонерним товариством "Весна" (, адреса: м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 10, офіс 19) та покупцем Товариством з обмеженою відповідальністю Консультаційно-діагностичний центр "КДЦ" (, адреса: м.Кропивницький, вул. Дворцова, 13) договорів купівлі-продажу 3 (трьох) об'єктів нежитлової нерухомості (реєстраційні номери об'єктів нерухомого майна 101, 101, 101) площами 298,6 м кв., 361,9 м кв., 385,6 м кв., які розташовані по вул. Дворцовій, 13 у м. Кропивницький; вжити запобіжних заходів шляхом накладення арешту на об'єкти нежитлової нерухомості (реєстраційні номери об'єктів нерухомого майна 101, 101, 101) площами 298,6 м кв., 361,9 м кв., 385,6 м кв., які розташовані, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю Консультаційно-діагностичний центр "КДЦ" (, адреса: м. Кропивницький, вул. Дворцова, 13). У задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів в іншій частині відмовлено (а.с.41-44).

Як вбачається, з матеріалів справи ухвала Господарського суду Кіровоградської області від 16.11.2016 року по справі №912/4172/16 набрала законної сили 16.11.2016 р.

В свою чергу, вказана ухвала була передана за відповідною заявою стягувача на примусове виконання до Подільського відділу ДВС м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.40).

18.01.2017 року державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградської області Колодєєвою Наталією Анатоліївною, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53250586 з виконання ухвали №912/4172/16 виданої Господарським судом Кіровоградської області про вжиття вищевказаних запобіжних заходів (а.с.50).

Відтак, 01.03.2017 року державним виконавцем Подільського відділу ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області Колодєєвою Н.А., на підставі ст.ст. 63,75 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про накладення штрафу в сумі 1700,00 грн. за невиконання рішення суду у встановлений державним виконавцем термін без поважних причин (а.с.60)

Так, вказану постанову про накладення штрафу, боржником (ОСОБА_1.), отримано особисто 12.03.2017 року, про що свідчать відомості офіційного сайту УДППЗ "Укрпошта" (а.с.61-62).

В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що у виконавчому провадженні ВП №53250586, 25.04.2017 року державним виконавцем Подільського відділу ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області Колодєєвою Н.А., на підставі ст.ст. 63,75 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про накладення штрафу в сумі 3400,00 грн. на боржника ОСОБА_1 за невиконання рішення суду у встановлений державним виконавцем термін без поважних причин (а.с.90).

В строк, наданий боржнику (ОСОБА_1) для добровільного виконання, рішення суду, не виконане (а.с.53,58,63-64).

У зв'язку із добровільним невиконанням ОСОБА_1 ухвали Господарського суду виданої 14.11.2016 року по справі №912/4172/16, старшим державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградській області Колодєєвою Н.А. вказане порушення зафіксовано у відповідному акті державного виконання від 25.04.2017 року (а.с.69).

В свою чергу, на підставі вказаного акту державним виконавцем до Кропивницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області надіслано відповідне повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (а.с.70-71).

27.04.2017 року старшим державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградській області Колодєєвою Н.А. при примусовому виконанні ухвали Господарського суду Кіровоградської області по справі №912/4172/16 виданої 14.11.2016 року, боржником у якому виступає - ОСОБА_1, у виконавчому провадженні №53250586 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.73).

Так, вказана постанова про закінчення виконавчого провадження винесена на підставі пункту 11 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржником не виконано рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, у зв'язку з чим до органу досудового розслідування надіслано повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Не погоджуючись із винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, вважаючи її неправомірною та такою, що суперечать чинному законодавству, позивач звернувся із даним позовом до суду, за захистом порушеного на його думку права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

За змістом положень статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права в зв'язку із прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав. Порушення вимог Закону рішенням чи діями суб'єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов'язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням.

За приписами статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Тобто, виходячи з аналізу вищезазначеної правової норми, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цією дією.

Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти повинні відповідати їй (ст. 8). На ці обставини неодноразово вказував Конституційний Суд України у своїх рішеннях, зокрема, рішенні №7-рп/2003 від 10.04.2003 року, рішенні №9-рп/2004 від 07.04.2004 року, рішенні №1-рп/2007, рішенні №19-рп/2008 від 02.10.2008 року.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 і частини третьої статті 129 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України, а обов'язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Таким чином, з системного аналізу вищенаведених норм Конституції України та вищенаведених норм чинного законодавства України вбачається, що виходячи з того, що державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницького Головного територіального управління юстиції прийнято спірну постанову про закінчення виконавчого провадження, стосовно прав та інтересів позивача, тобто, є рішенням суб'єкта владних повноважень, яке може бути оскаржене до того суду, до підсудності якого воно віднесено та ніхто не може бути позбавлений права на захист свобод і інтересів не забороненими законом засобами від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02.06.2016 року із наступними змінами.

У рішенні від 30.06.2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України; обов'язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя. Конституційний Суд України вважає, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Як роз'яснив Верховний Суд України, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невід'ємна частина судового розгляду в розумінні статті 6 Конвенції. Невиконання судових рішень негативно впливає на авторитет судової влади, оскільки в цьому разі не досягається кінцева мета правосуддя. Це призводить до ситуації, несумісної з принципом верховенства права.

При прийнятті рішення по цій справі суд керується принципами адміністративного судочинства, зокрема принципом офіційного з'ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого суд не обмежується тільки документами та заявами про докази, які внесені сторонами, а також здійснює дослідження обставин у справі за власною ініціативою, у т.ч. з метою реалізації завдань адміністративного судочинства.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 і частини третьої статті 129 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України, а обов'язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.

Крім того, обов'язковість судових рішень гарантується, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін.

Рішення суду може бути виконано в добровільному, або в примусовому порядку.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний: 1)здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Згідно ч.3 вказаної статті, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право зокрема: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 10) звертатися до суду із заявою (поданням) про роз'яснення рішення у випадках, передбачених цим Законом, із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Суб'єкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені законом, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження. Розширене тлумачення суб'єктом владних повноважень способів здійснення своїх повноважень не допускається.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно з частини 1 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Частинами 1, 2 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відтак, державний виконавець у даному виконавчому провадженні повинен діяти у відповідності з наведеними вище нормами закону.

Так, вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» визначено послідовність дій державного виконавця, після вчинення яких останній виносить постанову про закінчення виконавчого провадження і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав. До таких дій, зокрема, відносяться: 1) накладення на боржника штрафу та перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин); 2) накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин); 3) звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Отже, статтями 75-76 Закону України "Про виконавче провадження" врегульовано виконання рішень про покладення на боржника обов'язку виконати певні дії, також вказаним законом врегульовано дії державного виконавця з приводу застосування заходів примусу щодо боржника у разі невиконання судового рішення.

Зокрема, відповідно до частини 2 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження", у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається зі змісту спірної постанови старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградській області Колодєєвої Н.А. від 27.04.2017 року про закінчення виконавчого провадження, виконавче провадження закінчено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с.73).

Згідно пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Згідно частиною 1 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Приписами частини 2 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

При цьому, суд наголошує, що вжиття вищевказаних заходів є обов'язком, а не правом державного виконавця, та є обов'язковою передумовою для закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, з матеріалів справи вбачається, що станом на час розгляду справи, ухвала Господарського суду Кіровоградської області №912/4172/16 від 14.11.2016 року про вжиття запобіжних заходів шляхом витребування у приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_1 нотаріальних справ та договорів купівлі-продажу зазначених у вказаній ухвалі, позивачем, не виконана.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем, як державним виконавцем були вчиненні всі дії, передбачені вищевказаними положеннями законодавства, по з'ясуванню виконання приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_1 ухвали Господарського суду Кіровоградської області №912/4172/16 від 14.11.2016 року в частині подання запитуваних документів, зокрема, надіслано відповідний запит до Господарського суду Кіровоградської області.

При цьому, досліджуючи спірні правовідносини у контексті вищевказаних законодавчих положень, в даному випадку судом не встановлено наявність поважних причин, які призвели до унеможливлення виконання ухвали Господарського суду Кіровоградської області №912/4172/16 від 14.11.2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем було накладено на боржника штраф за невиконання вимог державного виконавця та було направлено звернення до правоохоронних органів з поданням про притягнення боржника до кримінальної відповідальності (а.с.60,66,70-71).

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень при вчиненні спірних дій, діяли з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дій (прийняття рішення), з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), та з дотримання принципу верховенства права.

Оцінка поданих особами, які беруть участь в адміністративній справі та самостійно зібраних судом в порядку доказів в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України в порядку, що встановлений законодавчими приписами цього кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, позивачем не надано достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а відповідач довів, що діяв з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та вимог законодавства України.

За сукупністю наведених обставин, з огляду на вказане, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Відтак, судові витрати, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 90, 139, 242 - 246, 250, 251, 255, 257-263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_2 виданий Фортечним РВ у м.Кропивницькому УДМС України в Кіровоградській області 19.07.2016 року; адреса місця реєстрації та проживання АДРЕСА_1) до Подільського відділу Державної виконавчої служби місті Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (, вул. Преображенська, 47, м.Кропивницький, 25006) про скасування постанови старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Колодєєвої Н.А. від 27.04.2017 року про закінчення виконавчого провадження №53250586 - відмовити повністю.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-денний строк з дня отримання його копії.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Л.І. Хилько