Справа № 761/9147/14-а
Суддя: Гуменюк А. І.
Дата ухвалення: 2015-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 761/9147/14-а
Провадження № 2-а/761/7/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарях Туровській О.М., Панасенко Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач), в особі свого представника, 24 березня 2014 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації (далі - Відповідач № 1), Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (далі - Відповідач № 2), про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідом ІІ групи та згідно з положеннями статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, віднесена до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Посилаючись на статтю 48 вищезгаданого Закону вважає, що вона як інвалід ІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, має право отримати одноразову компенсацію в розмірі 45 мінімальних заробітних плат та як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, на той час віднесений до категорії 2, має право отримувати щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Просила суд ухвалити судове рішення, яким визнати протиправною бездіяльність та зобов'язати Відповідача № 1 та Відповідача № 2 здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити Позивачу щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, в порядку та на умовах, передбачених статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, за період з 1996 року до 2013 року включно; визнати протиправною бездіяльність Відповідача № 1 та Відповідача № 2 здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити Позивачу одноразову компенсацію як інваліду ІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 45 мінімальних заробітних плат; зобов'язати Відповідача № 1 та Відповідача № 2 в подальшому нараховувати та виплачувати Позивачу щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, в порядку та на умовах, визначених положенням статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року.

Згідно Ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2014 року, адміністративний позов на підставі статей 99, 100, 102 Кодексу адміністративного судочинства України, залишено без розгляду в частині періоду починаючи із 1996 року по 2012 рік, включно.

Щодо решти позовних вимог Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 квітня 2014 року, відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

В ході судового розгляду справи, представник Позивача подав до суду уточнений адміністративний позов, де з підстав, зазначених в позовній заяві, просив суд ухвалити судове рішення, яким визнати незаконними дії Відповідача № 1 щодо застосування ним під час призначення/перерахунку Позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за період з 01 липня 2009 року і до моменту розгляду даної справи, положень бюджетних законів, а також підзаконних нормативно-правових актів, якими у порушення та розріз встановлених Конституцією і законами України вимог і норм, визначено розміри вказаних компенсаційних виплат для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до того, ще й значно менші, передбачено статтею 48 Закону № 796 для відповідної категорії громадян; визнати протиправною бездіяльність Відповідача № 1 та Відповідача № 2 щодо призначення, перерахунку та виплати ними Позивачу неотриманих та недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої статтею 48 Закону № 796, за період з 01 липня 2009 року і до моменту розгляду даної справи; зобов'язати Відповідача № 1 здійснити призначення, перерахунок Позивачу суми щорічної допомоги на оздоровлення, на підставі, у порядку та розмірах, встановлених Законом № 796 у редакції діючих Законів № 230/96 від 06 червня 1996 року, № 563 від 25 березня 1999 року, № 2638 від 11 липня 2001 року та пов'язаними із ним Законами, а саме в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, за період з 01 липня 2009 року і до моменту розгляду даної справи, з урахуванням виплачених сум щорічної допомоги на оздоровлення; зобов'язати Відповідача № 2 зробити виплату Позивачу суми щорічної допомоги на оздоровлення, на підставі у порядку та розмірах, встановлених Законом № 796 у редакції діючих Законів № 230/96 від 06 червня 1996 року, № 563 від 25 березня 1999 року, № 2638 від 11 липня 2001 року та пов'язаними із ним Законами, а саме в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, за період з 01 липня 2009 року і до моменту розгляду даної справи, з урахуванням виплачених сум щорічної допомоги на оздоровлення; стягнути з Відповідача № 1 та Відповідача № 2 у порядку негайного виконання, передбаченого статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь Позивача суму боргу за компенсаційними виплатами, що виникла за весь період порушення та невиконання Відповідачами вимог Конституції та Законів України щодо визначення, призначення та перерахунку соціальних гарантій Позивача, передбачених статтею 48 Закону № 796.

Позивач подала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони Позивача. Адміністративний позов підтримала повністю, з підстав, зазначених в уточненій позовній заяві. Позовні вимоги просила суд задовольнити у повному обсязі.

Представник Відповідача № 1 у судовому засіданні адміністративний позов не визнав. У задоволенні позовних вимог просив суд відмовити повністю. Підтримав, подані раніше письмові заперечення на уточнену позовну заяву, де зазначено, що Позивач з 01 липня 2009 року перебуває на обліку Шевченківського РУ СЗН та з цієї дати їй призначена щомісячна компенсація витрат на продукти харчування та нараховується щорічна допомога на оздоровлення в сумі 120 грн. 00 коп. як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 2 групи згідно постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а до цього Позивач перебувала на обліку в УПСЗН м. Іванків Київської області, як мешканець за реєстрацією. Представник Відповідача № 1 зауважив, що одноразову компенсацію вартості продуктів харчування як інваліду ІІ групи Позивачу виплачено УПСЗН Іванківською районною державною адміністрацією Київської області. Зазначив, що відповідно до статті 95 Конституції України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Крім того, посилаючись на пункт сьомий роз`яснень, наданих Міністерством України у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Міністерством фінансів України, Міністерством соціального забезпечення України і Міністерством праці України від 01 грудня 1992 року, щодо застосування статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Позивач повинна була отримати за місцем своєї роботи одноразову компенсацію в розмірі 45 мінімальних заробітних плат. Вважає адміністративний позов таким, що задоволенню не підлягає.

Представник Відповідача № 2 у судове засідання не з`явився. Про місце, день та час судового розгляду справи сторона Відповідача № 2 повідомлена в установленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомлено. Водночас, представник Відповідача № 2 через загальну канцелярію суду подав заперечення на адміністративний позов, де зауважив, що Позивачем пропущено встановлений статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, не надано обґрунтованих доказів щодо поважних причин пропуску звернення до суду. Представник Відповідача № 2 зазначив, що останню виплату щорічної допомоги на оздоровлення проведено у грудні 2013 року в розмірі 120 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позивача в АТ «Райффайзен банк Аваль». Посилаючись на частину 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», зауважив, що у 2013 році норми і положення статей деяких законів України, зокрема статей 20, 48 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. Зазначив, що Відповідач № 2 на період виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2013 рік не допустив порушення законодавства, оскільки діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України, а також Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року. Також зауважив, що на момент, коли Позивач отримала ІІ групу інвалідності, а саме 23 листопада 1994 року, виплата одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоров`ю особам, які працювали, виплачувалася за місцем роботи. Таким чином, Відповідачем № 2 не було порушено прав Позивача. Просить, в цілому, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення Позивача, представника Позивача, представника Відповідача № 1, а також ознайомившись з письмовими запереченнями на позов, поданими представником Відповідача № 2, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить адміністративний позов таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 1, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, громадянам, які брали участь у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 2 або 3, дітям-інвалідам, інвалідність яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

З посвідчення громадянина (ки), який (яка) постраждав (ла) внаслідок Чорнобильської катастрофи Серії НОМЕР_1, виданого 06 жовтня 1994 року, ОСОБА_1 віднесена до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (вкладка НОМЕР_3 до посвідчення громадянина (ки), який (яка) постраждав (ла) внаслідок Чорнобильської катастрофи від 18 листопада 1998 року) (а.с. 10).

З пенсійного посвідчення ОСОБА_1 НОМЕР_2, виданого 23 листопада 1994 року, а також Витягу із акту огляду у МСЕК до довідки Серії МСЕ - № 206783, виданої ОСОБА_1 на підставі медичного огляду від 28 грудня 1994 року, останній встановлено ІІ групу інвалідності з 23 листопада 1994 року, пов'язаній з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 10, 11).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації як постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії з 01 липня 2009 року.

Згідно пунктів 4.1., 4.3. Положення про Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 січня 2007 року № 65, Центр відповідно до покладених на нього завдань, здійснює вхідний облік та контроль документів з питань призначення соціальної допомоги, інших грошових виплат, які надходять від органів праці та соціального захисту населення, підприємств, організацій та установ; забезпечує у тижневий термін оформлення документів на виплату соціальної допомоги, інших грошових виплат та їх відправку районним органам праці та соціального захисту населення відповідно до узгоджених графіків.

За змістом статей 48 та 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Відповідно до статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

За змістом частини 2 статті 95 Конституції України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

У рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, де надається офіційне тлумачення положень статті 1, частини 1 статті 17, частини 3 статті 22, статей 46, 48, частин 1, 3 статті 95, частини 2 статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України, положень статей 6, частини 2 статті 19, частини 2 статті 95, частини 1 статті 117, частини 2 статті 124, частини 1 статті 129 Конституції України у взаємозв'язку з положеннями пункту 5 частини 1 статті 4 Бюджетного кодексу України, пунктів 2 частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, Конституційний Суд України виходить з того, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Згідно з пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи інвалідам ІІ групи встановлено такий розмір щорічної допомоги на оздоровлення - 120 грн.

Судом встановлено, що щорічна допомога на оздоровлення, передбачена статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, за 2013 та 2014 роки в розмірі 120 грн. була виплачена ОСОБА_1 на підставі розпоряджень Шевченківського управління праці та соціального захисту населення від 23 серпня 2013 року та 22 серпня 2014 року.

Крім того, згідно листа-відповіді № 09/1656-11 від 07 липня 2014 року, виданої Київським міським центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, ОСОБА_1, яка перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації з 01 липня 2009 року, за період з 01 липня 2009 року по дату видачі довідки виплата одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю, як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС не провадилась (а.с. 33).

У відповідь на звернення ОСОБА_1 від 18 листопада 2013 року, Управління праці та соціального захисту населення листом № 37 - м - 155/16 від 27 листопада 2013 року повідомило останню, у тому числі про те, що ОСОБА_1, яка отримала ІІ групу інвалідності 23 листопада 1994 року, одноразову компенсацію як інваліду внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачено Управлінням праці та соціального захисту населення Іванківською районною державною адміністрацією за місце попередньої реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с. 7-8).

Відповідно до частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України, органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд не вбачає у діяннях Відповідача № 1 та № 2 порушень прав і свобод Позивача щодо нарахування та виплати останній одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Таким чином, адміністративний позов, є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 6, 19, 95 Конституції України, статей 48, 62, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року, Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, керуючись статтями 6, 8-12, 14, 18, 69, 71, 72, 159-163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - в і д м о в и т и у повному обсязі.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення постанови апеляційної скарги. У разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Київським апеляційним адміністративним судом, якщо вона не буде скасована.

СУДДЯ :