Справа № 817/2200/17
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2018-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 лютого 2018 року м. Рівне №817/2200/17
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доУповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб
про зобов'язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивачка, ОСОБА_1А.) звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" ОСОБА_3 (далі відповідач, Уповноважена особа), в якому просила суд зобовязати відповідача включити дані про рахунок позивача до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб (далі ОСОБА_2) по банківському рахунку №7701 на суму 20139,35 грн.

Ухвалою суду від 23.01.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, залучено до участі у справі ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Підготовче засідання у справі призначено на 16.02.2018 на 10 год. 30хв.

Позивачка та представник позивача у підготовче судове засідання не прибули. Представником позивача подано клопотання про розгляд справи за його відсутності.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що на її банківському рахунку в ПАТ "Банк Михайлівський" знаходяться підтверджені належними доказами грошові кошти, які є вкладом, проте всупереч норм чинного законодавства України, дані про рахунок не включено відповідачем до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб. Вважає, що відмова включити її рахунок до переліку рахунків вкладників для відшкодування коштів за рахунок ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб з посиланнями на неподання нею при зверненні з відповідною заявою оригіналу договору з небанківською фінансовою установою ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" через повіреного ПАТ "Банк Михайлівський" від 09.03.2016 №980-053-000199727 є безпідставною, з огляду на те, що такий оригінал було відправлено на адресу ПАТ "Банк Михайлівський" з заявою та описом, який було отримано ПАТ "Банк Михайлівський". Позивачка вважає такі дій незаконними та спрямованими на позбавлення права на отримання коштів, які були перераховані в ПАТ "Банк Михайлівський". Просить адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, про дату місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином. В надісланому відзиві проти позову зазначає, що кошти перераховувались позивачем на виконання трьохстороннього договору позики та обліковуються на рахунку позивачки внаслідок вчинення нікчемного правочину. Крім того, зазначив, що позивачка, звернувшись з відповідною заявою про прирівняння її до вкладника неплатоспроможного банку, не додала оригіналу або нотаріально засвідченої копії договору від 09.03.2016 №980-053-000199727, як того вимагає чинне законодавство. Тому вважає, що позовна заява є передчасною, оскільки після отримання такого оригіналу чи належним чином засвідченої копії договору буде вирішено питання про розблокування рахунку позивачки на суму 20139,35 грн. За таких обставин вважає, що на даний час у відповідача відсутні підстави для включення рахунку позивачки до переліку рахунків вкладників для відшкодування коштів за рахунок ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, у підготовче судове засідання не прибула. У поданих письмових поясненнях заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила справу розглядати за її відсутності. Зазначила, що кошти позивача були залучені фінансовою компанією як позика з подальшим їх поверненням на рахунок позикодавця, а відтак, такий клієнт не може бути прирівняний до вкладника проблемного банку, адже правовідносини, що склалися між позивачем та ПАТ "Банк Михайлівський", не мають відношення до вкладу. Отже, відповідно до приписів Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб не виникло жодного обов'язку перед позивачем, правові підстави для спонукання судом ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб вчинити дії відсутні. Також вказує на неможливість стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 гарантування вкладів з огляду на те, що ОСОБА_2 не обслуговується в органах Державної казначейської служби України, а тому відсутня можливість стягнення судового збору шляхом безспірного списання коштів з казначейських рахунків.

Ухвалою суду від 16.02.2018 закрито підготовче провадження у справі №817/2200/17 та розпочато розгляд справи по суті. Постановлено подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши надані докази у їх сукупності та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 09.03.2016 між позивачем (далі Сторона 1) та ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" (далі Сторона 2) укладено договір №980-053-000199727 "Капітал+ (з виплатою процентів щомісячно)". При цьому, пунктом 1.5 вказаного договору ПАТ "Банк Михайлівський" визначений як повірений від імені Сторони 2.

Відповідно до п. 1.1 - 1.2 договору Сторона 2 приймає від Сторони 1 у власність кошти в сумі 20000 грн. (з виплатою процентів) на строк 182 дні та зобов'язується повернути кошти і виплачувати проценти у безготівковій формі на рахунок Сторони 1 №7701 в ПАТ "Банк Михайлівський".

Згідно з п.8.4 договору №980-053-000199727 сторони погодили, що даний договір (крім положень пунктів 8.1.) є договором позики та регулює відносини сторін, що пов'язані з наданням позики Стороною-1 Стороні-2 у сумі, на строк та у порядку, передбаченому цим Договором, в зв'язку з чим взаємовідносини сторін за цим Договором регулюються ст.1046-1053 Цивільного кодексу України та іншими нормативно-правовими актами, що встановлюють правила та вимоги до договорів позики (а.с.10-11).

Також, 09.03.2016 був укладений договір добровільного страхування фінансових ризиків "КАПІТАЛ" №К980-053-000199727. Згідно з умовами даного договору страхування, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ФОРТЕ" зобов'язана здійснити виплату страхового відшкодування у разі настання страхового випадку (а.с.15).

На виконання своїх зобов'язань за вищезазначеним договором позики від 09.03.2016, ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" (далі ТОВ "ІРЦ") 19.05.2016 перерахувало на поточний рахунок позивачки, відкритий в ПАТ "Банк Михайлівський", кошти в загальній сумі 20139,35 грн., що підтверджується випискою про стан рахунку №7701, зокрема:

-139,35 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по договору №980-053-000199727 від 09.03.2016";

-20 000 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №980-053-000199727 від 09.03.2016" (а.с.12).

На підставі рішення Правління Національного банку України від 23.05.2016 №14/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 23.05.2016 №812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Наказом тимчасової адміністрації ПАТ "Банк Михайлівський" від 24.05.2016 №27/1 вирішено створити комісію по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними (а.с.57).

Наказом тимчасової адміністрації ПАТ "Банк Михайлівський" від 01.06.2016 №42/2 затверджено результати проведеної перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, які викладено в акті №2 Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, за яких встановлено нікчемність правочинів (транзакцій) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" по перерахуванню коштів на рахунки 12 160 фізичних осіб у сумі 1 298 015 973, 74 грн. у відповідності до положень п. 7 - 9 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вирішено на виконання вимог ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України застосувати наслідки нікчемності правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" по перерахуванню коштів на рахунки 12160 фізичних осіб у сумі 1 298 015 973,74 грн. та видати відповідне розпорядження (а.с. 59-62).

Відповідно до витягу від 02.02.2018 з додатку 2 до акту Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними №2 від 01.06.2016, ОСОБА_1 включена до переліку фізичних осіб, на рахунки яких 19.05.2016 здійснено перерахування коштів у сумі 20139,35 грн. з поточного рахунку №5802 ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" (а.с. 56).

Виконавчою дирекцію ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.06.2016 №991, яким продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" з 23.06.2016 до 22.07.2016 включно.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 12.07.2016 №124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавчою дирекцією ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12.07.2016 №1213 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень ліквідатора банку", яким розпочато процедуру ліквідації банку з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно та призначено ОСОБА_4 уповноваженою особою ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, делеговано йому всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський" з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно.

Рішенням виконавчої дирекції ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб від 01.09.2016 №1702 змінено уповноважену особу ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський", всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський" делеговано ОСОБА_3 з 05.09.2016 року.

Рішенням виконавчої дирекції ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб від 24.01.2017 №265 визначено повноваження уповноваженої особи ОСОБА_2 на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" та делеговано повноваження уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування: - ОСОБА_3 з 25.01.2017, визначені ст.37,38,47-52,52-1,53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб; - ОСОБА_5 з 25.01.2017, визначені ст.4,5,6 та 8, ч.2 ст.37, п.4 ч.1 ст.48 вказаного Закону.

Таким чином, на момент віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних, на розрахунковому рахунку позивачки знаходилися грошові кошти у сумі 20139,35 грн.

З метою отримання свого вкладу за Договором від 09.03.2016 №980-053-000199727 позивачка надіслала ПАТ "Банк Михайлівський" заяви відповідного змісту від 23.12.2016, 26.09.2017 та від 08.11.2017 з проханням включити її до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок ОСОБА_2 та провести виплату відшкодування коштів (а.с.13,52-54).

Листом від 12.09.2016 за №ЗГ1(К)/11186 позивачку було повідомлено про нікчемність переказів коштів (транзакцій), здійснених ТОВ "ІРЦ" 19.05.2017 на користь позивачки на поточний рахунок № 5802 в сумі 20139,35 грн., відкритий в ПАТ "Банк Михайлівський", на підставі статті 215 Цивільного кодексу України, п. 7-9 ч.3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Вказано, що у відповідності до вимог ст.216 Цивільного кодексу України, сума коштів 20139,35 грн. має бути повернута ПАТ "Банк Михайлівський" (а.с.12).

Листом від 14.11.2017 за №3Г1(К)/74576 представник ПАТ "Банк Михайлівський" повідомив про те, що розгляд заяви про прирівняння до вкладника неплатоспроможного банку здійснюється на підставі заяви клієнта. Обов'язковими документами, що мають додаватися до заяви є: оригінал або нотаріально посвідчена копія договору та додаткових угод до нього (у разі наявності), укладеного з небанківською фінансовою установою (ТОВ "ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР" через повіреного ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" ; - копія паспорту або іншого документа, що посвідчує особу, - з інформацією про прізвище, ім'я, по батькові, серію, номер, найменування або код органу, що видав документ, дату видачі; - копія документа, виданого контролюючим органом, що засвідчує реєстрацію особи в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків, або копія сторінки паспорта, у якому контролюючим органом зроблено відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта, завірені особистим підписом заявника. Жодних виключень щодо документів, які мають додаватись до заяви, не передбачено, з огляду на необхідність виключення можливих шахрайств з копіями договорів.

Зазначено, що до заяви позивачки додано просту копію договору (не засвідчену нотаріально або працівником банку), у зв'язку з чим розгляд її по суті на даний час неможливий. Розгляд заяви по суті та прийняття рішення про подання до ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації щодо виплати коштів особам здійснюється тільки після отримання банком документів, що відповідають вищевказаним вимогам (а.с. 14).

Не погоджуючись з рішенням щодо не включення до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб по банківському рахунку №7701 на суму 20139,35 грн., позивачка звернулася з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Пунктами 1.24, 1.30 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001 №2346-III (надалі - Закон №2346-III) визначено, що переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі; платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Відповідно, 19.05.2016 ТОВ "ІРЦ" ініціював переказ коштів зі свого розрахункового рахунку, який відкритий в ПАТ "Банк Михайлівський" на повернення позики та сплату процентів позивачці на підставі договору, укладеного між ними.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати ОСОБА_2 відшкодування за вкладами, а також відносини між ОСОБА_2, банками, Національним банком України, повноваження та функції ОСОБА_2 щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 №4452-VI (надалі - Закон №4452-VI).

В пп. 3 ч. 1 ст. 2 Закону №4452-VI визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України №4452-VI, ОСОБА_2 є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Згідно вимог ч.1 ст.26 Закону №4452-VI ОСОБА_2 гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. ОСОБА_2 відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада ОСОБА_2 не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" розроблено Положення про порядок відшкодування ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затверджене рішенням виконавчої дирекції ОСОБА_2 №14 від 09.08.2012 (далі Положення №14), яке визначає порядок та черговість відшкодування коштів за вкладами ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб.

Пунктами 1, 2 рішення виконавчої дирекції ОСОБА_2 № 823 від 26.05.2016 внесено зміни до Положення № 14, а саме: визначено, що виплата коштів та відшкодування гарантованої суми вкладникам банків, які віднесені до категорії неплатоспроможних або щодо яких прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії до 01 липня 2016 року, здійснюється відповідно до Положення №14 у редакції, що діяла до набрання чинності цим рішенням №823, крім пунктів 6-12 розділу ІІ.

Так, згідно з п. 3 розділу І Положення №14 (у редакції, чинній до набрання чинності рішенням виконавчої дирекції ОСОБА_2 № 823 від 26.05.2016) ОСОБА_2 гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. ОСОБА_2 відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада ОСОБА_2 не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

У разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", ОСОБА_2 гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Пунктом 2 розділу ІІ Положення №14 визначено, що загальна розрахункова сума - загальна сума вкладів та відсотків, зменшених на суму податку, станом на день початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку, а у разі ліквідації банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", на день початку ліквідації банку; розрахункова сума - сума коштів в межах гарантованої, яка є частиною загальної розрахункової суми та яка повертається вкладнику під час дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики ОСОБА_2 та/або за рахунок власних коштів банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону, ОСОБА_2 розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

У абзаці четвертому частини першої статті 26 Закону визначено, що ОСОБА_2 гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. ОСОБА_2 відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада ОСОБА_2 не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

При цьому, згідно з ч. 5 зазначеної статті Закону, гарантії ОСОБА_2 не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених частиною четвертою статті 26 Закону.

Зокрема, ч. 4 ст. 26 Закону визначено, що ОСОБА_2 не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на предявника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, субєкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобовязання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобовязань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

Зазначений перелік випадків, коли ОСОБА_2 не відшкодовує вклади є вичерпним.

Відтак, кошти на поточних рахунках фізичних осіб, в тому числі й позивачки, які були зараховані на такі рахунки внаслідок повернення ТОВ "ІРЦ" позик, не відносяться до жодного з визначених Законом випадків, у яких ОСОБА_2 не відшкодовує кошти.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону №4452-VI уповноважена особа ОСОБА_2 протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку формує, зокрема:

- перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

- перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону.

Частинами 2, 4 ст. 38 Закону №4452-VI встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа ОСОБА_2 зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 цієї статті.

Так, ОСОБА_2: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Згідно ч. 3 ст. 38 Закону №4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобовязання без встановлення обовязку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобовязання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобовязань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобовязаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобовязання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з повязаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Таким чином, перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється ОСОБА_2 відносно правочинів (у тому числі договорів) укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину.

Договір №980-053-000199727 укладений між ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та ОСОБА_1, і відповідно транзакції 19.05.2016 були вчиненні на умовах даного договору.

Тому, ПАТ "Банк Михайлівський", виконуючи розрахунковий документ ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на переказ коштів на користь позивачки, не набув прав на кошти, які переказувались, оскільки не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов'язань за договорами банківського рахунку перед клієнтом, забезпечуючи рух коштів від ініціатора до отримувача переказу, тобто позивачки.

Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, згідно п. 1.4 гл. 1 якої, розрахунковий документ - документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.

Також пунктом 1.9 гл. 1 зазначеної Інструкції передбачено, що доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків банки приймають до виконання виключно в межах залишку коштів на цих рахунках або якщо договором між банком та платником передбачено їх приймання та виконання в разі відсутності/недостатності коштів на цих рахунках.

Проте, договір укладений між позивачкою та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" за своєю природою та змістом не є розрахунковими документами і очевидним є те, що станом на 19.05.2016 ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" мав достатній залишок коштів на рахунку для здійснення транзакцій з їх повернення на рахунок позивача, а джерело походження цих коштів не мало значення для здійснення банківської операції по їх перерахунку. Договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку. ПАТ "Банк Михайлівський" при проведенні розрахункових операцій зазначених фактів не було встановлено, а отже операції по перерахунку коштів є правомірними та відповідали діючому законодавству України.

Так, умовами договору №980-053-000199727 передбачено можливість дострокового повернення коштів.

19.11.2016 набрали чинності положення пункту 15 Прикінцевих Положень Закону України №4452-VI, внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" від 15.11.2016 № 1736-VIII, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Відомості про інформування ОСОБА_1 під розпис про те, що на кошти у сумі 20139,35 грн., залучені ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" згідно договору №980-053-000199727 не поширюються гарантії, передбачені Законом України №4452-VI, у матеріалах справи відсутні.

Оскільки повернення ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" і перерахування коштів на рахунок позивача в ПАТ "Банк Михайлівський" та зарахування цих коштів останнім здійснено 19.05.2016, то кошти в сумі 20139,35 грн. є банківським вкладом, який здійснено до прийняття рішень Правлінням Національного банку України від 23.05.2016 № №14/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних" та виконавчої дирекції ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб від 23.05.2016 №812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Згідно п. 5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, що затверджене рішенням виконавчої дирекції ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14, Уповноважена особа ОСОБА_2 протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку формує та надає до ОСОБА_2 станом на день початку процедури виведення ОСОБА_2 банку такі переліки: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню ОСОБА_2 відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 3 до цього Положення.

ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб зобовязаний ретельно вивчити документи щодо кожної фізичної особи, яку прирівняно до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу цим пунктом, і не пізніше 20 робочих днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" розпочати за рахунок коштів ОСОБА_2 у межах суми відшкодування, визначеної частиною першою статті 26 цього Закону, виплату відшкодування коштів фізичним особам, які набули право на таке відшкодування у звязку з їх прирівнянням до вкладників

Отже, у разі наявності підстав для включення даних про рахунок вкладника, який раніше не був включений до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, уповноважена особа має подати до ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб відповідне доповнення до переліку.

Крім того, ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб фактично заперечується, що кошти позивачки в сумі 20139,35 грн. є банківським вкладом у розумінні вимог Закону України "Про банки та банківську діяльність" та Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки їх зарахування відбулося на підставі нікчемних транзакцій.

На підтвердження наявності ознак нікчемності операцій (транзакцій) з переказу коштів, здійснених 19.05.2016 ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на рахунок позивачки відкритий у ПАТ "Банк Михайлівський", представник Уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб посилається на те, що між ПАТ "Банк Михайлівський" (новий кредитор) та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" (первісний кредитор) укладено договір відступлення права вимоги №1805 від 18.05.2016, згідно з яким первісний кредитор зобов'язується відступити новому кредитору права вимоги, належні первісному кредитору, за кредитними договорами з усіма додатковими угодами до них, укладеними з фізичними особами, права вимоги за якими належать первісному кредитору, перелік яких наведено у додатку №1 до вказаного договору, що відбулося у порушення постанови Правління Національного банку України від 22.12.2015 №917/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку" із внесеними постановою від 27.04.2016 №295/БТ змінами (а.с.57,86).

На підставі викладеного, уповноваженою особою ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_4 винесено наказ від 01.06.2016 №42/2 "Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними".

Натомість, вказаний договір відступлення права вимоги від 18.05.2016 №1805 стосується відступлення права вимоги за кредитними договорами, у той час коли у межах спірних правовідносин між позивачкою та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" укладено договір, який предметно відноситься до договору позики, де кредитором виступає позивачка, а не ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр".

Відтак, факт укладення між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" договору відступлення права вимоги від 18.05.2016 №1805 не міг жодним чином вплинути на нікчемність оскаржуваних операцій.

Судом також встановлено, що між ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" (первісний кредитор) та ПАТ "Банк Михайлівський" (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги від 19.05.2016 №1, згідно з яким на користь ПАТ "Банк Михайлівський" відступлено права вимоги, належні ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", за договорами купівлі-продажу цінних паперів з усіма додатковими угодами до них, які укладені між ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та юридичними особами, що, за твердженням відповідача, відбулося у порушення постанови Правління Національного банку України від 22.12.2015 №917/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку" із внесеними постановою від 27.04.2016 №295/БТ змінами (а.с.46,89).

Разом з тим, наведений вище договір відступлення права вимоги від 19.05.2016 №1 стосується відступлення права вимоги за договорами купівлі-продажу цінних паперів з усіма додатковими угодами до них, які укладені ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та юридичними особами у той час коли у межах спірних правовідносин між позивачкою та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" укладено договір, який предметно відноситься до договору позики, де кредитором виступає позивачка, а не ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр".

Відтак, факт укладення між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" договору відступлення права вимоги від 19.05.2016 №1 не міг жодним чином вплинути на нікчемність операцій.

Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року за № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб'єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 Цивільного кодексу України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону.

Відповідно до ч.3 ст. 228 Цивільного кодексу України, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, такий правочин може бути визнаний недійсним.

У випадку, якщо правочин порушує публічний порядок, він є нікчемним у відповідності до вимог статті 228 Цивільного кодексу України. Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Як зазначено в пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" при кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Проте, уповноваженою особою не наведено та не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що укладений з позивачем договір банківського вкладу (депозиту) був спрямований на завдання шкоди державі. Самого ж по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Таким чином, за обставин відсутності у розпорядчому рішенні посилань на передбачені Законом підстави визнання правочину нікчемним, таке рішення субєкта владних повноваження не є обґрунтованим.

На переконання суду, операції з переказу коштів на рахунок позивача, які мали місце 19.05.2016, здійснені на виконання постанови Правління Національного банку України від 22.12.2015 №917/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку" із внесеними постановою від 27.04.2016 №295/БТ змінами, а не на їх порушення.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлене у даній справі, суд вважає, що відповідач, всупереч вимогам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", порушив право позивачки щодо включення її даних до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, а тому адміністративний позов підлягає до задоволення.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас, враховуючи те, що у ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб відсутні бюджетні асигнування як у субєкта владних повноважень, то судові витрати на користь позивачки не присуджуються.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Зобов'язати Уповноважену особу ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_3 (вул.Прорізна, 8, м.Київ, 01601, ) включити дані про рахунок ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,33000, ідентифікаційний №) до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб по банківському рахунку №7701 на суму 20139 (двадцять тисяч сто тридцять девять) грн. 35 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 20 лютого 2018 року.

Суддя Борискін С.А.