Справа № 826/3848/13-а
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2018-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3848/13-а Суддя першої інстанції: Добрянська Я.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Кузьмишиної О.М. та Файдюка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови окружного адміністративного суду м. Києва від 09 квітня 2013 року у справі за адміністративним позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09 квітня 2013 року, що залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2013 року, було задоволено адміністративний позов Київського міського центру зайнятості та стягнуто з ОСОБА_2 кошти у розмірі 19267 грн. 47 коп.

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд вказаної постанови за нововиявленими обставинами. Заявник вказує на те, що йому стали відомі істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі на час розгляду справи. Заявник зазначає, що з 16 березня 2017 року виключений запис про його реєстрацію фізичною особою-підприємцем. Також заявник подав до суду додаткові письмові пояснення, у яких зазначив, що постанова суду 09 квітня 2013 року стосується фізичної особи-підприємця, в той час як з 16 березня 2017 року він є фізичною особою. Крім того заявник вказав, що у заяві, адресованій Київському міському центру зайнятості, зазначив, що не є підприємцем та не зазначав, що не є фізичною особою-підприємцем.

Ухвалою окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення про задоволення заяви. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Скаржник вказує на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки його доводам про наявність підстав для перегляду постанови суду від 09 квітня 2013 року за нововиявленими обставинами.

Київський міський центр зайнятості надіслав до суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив, що обставини, на які посилається заявник, виникли після ухвалення постанови суду від 09 квітня 2013 року та є новими, а не нововиявленими обставинами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року - без змін.

Заявник просить переглянути постанову суду від 09 квітня 2013 року з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 245 КАС України у редакції, що діяла на час подачі заяви. Згідно вказаної норми права підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд першої інстанції виходив з того, що заявник не надав доказу здійснення реєстрації припинення підприємницької діяльності. Також суд виходив з того, що відповідач подав документи про реєстрацію припинення підприємницької діяльності після ухвалення рішення, у зв'язку з чим така обставина не може бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

В адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв'язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов'язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Ці обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показаннями свідків, нотаріальною формою певних документів тощо.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об'єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

Аналогічний підхід до визначення підстав перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами викладений в Узагальненні судової практики розгляду адміністративними судами заяв про перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами (постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України від 22 травня 2015 року № 7).

Кошти у розмірі 19267 грн. 47 коп., що є предметом стягнення, були виплачені ОСОБА_2 у якості допомоги по безробіттю за період з 08 грудня 2010 року до 07 лютого 2011 року. У подальшому було виявлено, що протягом зазначеного періоду відповідач був зареєстрований як фізична особа-підприємець, у зв'язку з чим незаконно набув статусу безробітного та отримав допомогу по безробіттю.

Під час розгляду та вирішення заяви ОСОБА_2 суд першої інстанції вірно виходив з того, що заявник не надав доказів реєстрації припинення підприємницької діяльності. На підтвердження вказаної обставини відповідач надав суду копію описку документів, що надаються фізичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Внесення рішення фізичної особи-підприємця про припинення підприємницької діяльності». Разом з тим ОСОБА_2 не надав відомостей про результати розгляду поданих документів.

Також суд першої інстанції вірно зазначив, що реєстрація припинення підприємницької діяльності з 16 березня 2017 року (за умови підтвердження вказаної обставини доказами) належить до юридичних фактів, що виникли після ухвалення постанови суду від 09 квітня 2013 року, не існували на час розгляду справи та не впливають результат її вирішення.

Заявник вказує на те, що суд першої інстанції не надав оцінки тому, що на даний час він є фізичною особою, а постанова суду від 09 квітня 2013 року була прийнята у відношенні фізичної особи-підприємця. Разом з тим, зазначена обставина не має значення для вирішення заяви про перегляд вказаного судового рішення за нововиявленими обставинами.

Крім того, ОСОБА_2 посилається на те, що суд не прийняв до уваги нововиявленої обставини, яка полягає в тому, що у заяві від 14 вересня 2010 року він зазначив, що не є підприємцем, а не фізичною особою-підприємцем. На підтвердження вказаної обставини заявник надав суду копію заяви від 14 вересня 2010 року.

Перевіряючи обґрунтованість посилання заявника на вказану обставину, колегія суддів враховує, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 245 КАС України у редакції, чинній на час подачі заяви, нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Заява від 14 вересня 2010 року підписана ОСОБА_2 особисто. Копія зазначеної заяви приєднана до адміністративного позову Київського міського центру зайнятості (а.с. 8) та була у розпорядженні суду на час ухвалення постанови від 09 квітня 2010 року.

Відтак, заявнику та суду першої інстанції був відомий зміст зазначеної заяви на час розгляду справи.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Господарського кодексу України господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Відповідно до ст. 55 зазначеного Кодексу суб'єктами підприємництва є, зокрема, фізичні особи, зареєстровані в установленому законом порядку як фізичні особи-підприємці.

Отже, факт зазначення позивачем у заяві від 14 вересня 2010 року про те, що він не є саме підприємцем, а не фізичною особою-підприємцем був відомий суду, а також не створював правових наслідків, які вливали на вирішення даної справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заявника не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі від 12 грудня 2017 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 312, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а ухвалу окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд постанови суду від 09 квітня 2013 року за нововиявленими обставинами - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді О.М. Кузьмишина

В.В. Файдюк