Справа № 265/6933/17
Суддя: Гноєвой С. С.
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №265/6933/17
Провадження №2-а/265/58/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Гноєвого С. С.,

за участю секретаря - Мамаєвої С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3,

від відповідача: Голікова Д.С.,-

В С Т А Н О В И В:

04 жовтня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову серії ЕАА №167343 в справі про адміністративне правопорушення від 18.09.2017 року, винесену інспектором роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції Далакян Т.А., про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. Позивач також просив визнати дії інспектора роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції Далакян Т.А. протиправними. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач у позовній заяві зазначив, що 18.09.2017 року близько опівночі він перебував біля магазину «Еталон 24», що розташований за адресою: м. Маріуполь, вул. Лютнева, 42. До місця його перебування з неосвітленої частини провулку, що примикає до вулиці Лютневої, виїхав автомобіль патрульної поліції. На автомобілі патрульної поліції не були увімкнені зовнішні прилади освітлення та проблискові маячки. З автомобіля патрульної поліції, вийшли двоє поліцейських, які сказали, що нібито він, керуючи транспортним засобом SUBARULEGASY р/н НОМЕР_1 не подав покажчик правого повороту під час зупинки, чим порушив п.п.9.2.а. ПДР. Після чого заявляли вимогу продути в невідомий для позивача прибор та пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння. Словесна суперечка з працівниками поліції тривала декілька годин після чого відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. Із зазначеним протоколом не погоджувався, адже не керував транспортним засобом і як пішохід не зобов'язаний мати при собі водійське посвідчення та документи на авто. Від підписання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, відмовився у зв'язку із тим, що не керував транспортним засобом. Позивач також зазначив, що про винесення постанови серії ЕАА №167343 від 19.09.2017 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП йому стало відомо від його захисника адвоката ОСОБА_3 після ознайомлення останнім з матеріалами справи №265/6633/17, яка перебувала на розгляді в Орджонікідзевському районному суді м. Маріуполя Донецької області.

Позивач вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, з тих підстав, що під час винесення постанови не було дотримано вимоги ст.ст. 245,276,280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, дотримання процесуального порядку розгляду справи. Інспектором не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки правопорушення за який законом встановлено адміністративну відповідальність, тому, що факт порушення ним правил дорожнього руху оснований на припущеннях. Відповідачем не дотримано вимоги ст. 279 КУпАП , розгляду справи не було взагалі, позивачу не було доведено його право та обов'язки, згідно ст. 268 КУпАП не надано можливості надати пояснення та докази, не надано можливості скористатися юридичною допомогою.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги позивача підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у адміністративному позові та просив його задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції Голіков Д.С., що діє на підставі довіреності, проти задоволення позовних вимог заперечував, надав письмові заперечення, згідно яких представник відповідача вважає, що позовні вимоги позивача є незаконними, безпідставними та необґрунтованими оскільки останній не надав суду необхідних належних та допустимих доказів, якими мотивує обставини, викладені в позовній заяві. Вважав, що необхідно відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.09.2017 року інспектором роти № 4батальйону№1 УПП в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції інспектором лейтенантом поліції Далакян Тимуром Андрійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього уху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №167343, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн., за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до змісту постанови 18.09.2017 року о 01:58:02 в м. Маріуполі по вул. Лютнева, 42 водій, керуючи транспортним засобом, не подав покажчик повороту відповідного напрямку, праворуч, під час зупинки, чим порушив п.п.9.2.а. ПДР та не мав при собі посвідчення водія, чим порушив п.п. 2.1.а, реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п.п.2.16, чим порушив п.2.1 ПДР - керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки та транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового полісу «Зелена картка»).

Стаття 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зеленакартка").

За термінологією наведеною у п. 1.10. Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі

Як роз'яснено у п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відповідно до п.п. ґ п. 2.1 Правил дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (далі - Правила) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.3 Правил учасники дорожнього руху зобов'язані знати та неухильно дотримуватись вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху та інших нормативно - правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частина перша ст. 222 КУпАП України визначає перелік справ адміністративні правопорушення, які можуть розглядати органи Національної поліції, а саме: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно - мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п'ята статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 192, 194, 195). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об'єктивну сторону, об'єкт, суб'єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб'єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

На підтвердження викладених письмових заперечень, відповідачем надано до суду диск з відеозаписом подій з відео реєстратора автомобіля патрульної поліції. З даного відеозапису не вбачається, що позивачем вчинено адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В силу вимог ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг у справах про адміністративні правопорушення" від 24 червня 1988 року № 6, розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції не надано суду жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.

Відповідачем не доведено, що позивач керував транспортним засобом без полісу (сертифікату) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що є обов'язковими кваліфікуючими ознаками об'єктивної сторони інкримінованого правопорушення.

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, представником позивача ОСОБА_3 суду надано постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 грудня 2017 року по справі №265/6633/17 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Під час розгляду справи судом встановлено та підтверджено відповідними доказами, що 18.09.2017 року близько 01:00 год. в Лівобережному районі м. Маріуполя по вул. Лютневій, буд. 42 ОСОБА_1 не керував автомобілем SUBARULEGASY р/н НОМЕР_1. Зі змісту файлів відеозапису наданих Управлінням патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції, приєднаних до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відходить від водійської двері автомобіля, припаркованого біля магазину, тобто вказана обставина узгоджується із поясненнями ОСОБА_1

За таких обставин, на думку суду, у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.

Порушення позивачем Правил дорожнього руху належним чином не підтверджено, стороною відповідача жодних доказів щодо обставин, які малимісце18.09.2017 року за участю позивача, надано суду не було.

На підставі викладеного, суд доходить до висновку про те, що відповідачем не була доведена суду правомірність прийнятого ним рішення, і оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6, 8, 9, 12, 13, 72-79,90, 241-247, 295 КАСУкраїни,суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАА №167343, винесена 18.09.2017р. інспектором роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Далакян Тимуром Андрійовичем - скасувати.

Визнати дії інспектора роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Далакян Тимура Андрійовича щодо винесення 18 вересня 2017 року постанови серія ЕАА №167343 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП протиправними.

Повний текс рішення складено 12 лютого 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного адміністративного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Гноєвой С.С.