Справа № 806/2525/17
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2018-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"12" лютого 2018 р. Справа № 806/2525/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В.

ОСОБА_2,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "12" жовтня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною відмову у наданні дозволу та зобов'язання вчинити дії , -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, в якому просив:

- визнати протиправним ненадання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для сінокосіння орієнтовною площею 50.0 га на території Брусилівської селищної об'єднаної громади (бувшої Осівецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області);

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для сінокосіння орієнтовною площею 50.0 га на території Брусилівської селищної об'єднаної громади (бувшої Осівецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області);

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду протягом 30-ти денного терміну з дня набрання рішення суду законної сили.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що на виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду по справі № 806/1132/17, відповідач листом від 24.07.2017 № Г-3586/0-8846/6-17 відмовив йому у надані дозволу на виготовлення проекту землеустрою. Вважає, що відповідачем не розглянуто клопотання від 09.03.2017 у відповідності до вимог ст. 123 Земельного кодексу України та рішення суду від 26.06.2017 року, чим порушено його права.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 12.10.2017 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою ОСОБА_3 для сінокосіння орієнтовною площею 50,00 га на території Брусилівської селищної об'єднаної громади (бувшої Осівецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області) згідно клопотання ОСОБА_3 від 09 березня 2017 року, оформлену листом №Г-3586/0-8846/6-17 від 24.07.2017 року.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для сінокосіння орієнтовною площею 50,00 га на території Брусилівської селищної об'єднаної громади (бувшої Осівецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області) згідно клопотання ОСОБА_3 від 09 березня 2017 року. В решті заявлених вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та відмовити у задоволені позову в повному обсязі. Посилається на те, що суд першої інстанції вирішуючи спір, не звернув уваги на те, що право на оренду земельної ділянки відповідно до ст.ст. 93, 124,134 ЗК України може відчужуватися, у тому числі і продаватися на земельних торгах. Зазначає, що після державної реєстрації фермерське господарство має право на отримання додаткової земельної ділянки, як юридична особа. Звертає увагу на те, що позивач є керівником і засновником фермерського господарства, отже отримання у подальшому земельної ділянки в оренду має відбуватися за процедурою проведення земельних торгів. Крім того, відповідач зазначає, що суд не може втручатися у дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки ст. 7 Закону України "Про фермерські господарства" не розповсюджується на спірні правовідносини. Звертає увагу на те, що дозволи на розробку проекту земельної ділянки для сінокосіння надаються на підставі норм Земельного кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 09.03.2017 року (зареєстровано 13.03.2017) ОСОБА_3 звернувся із клопотанням до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, в якому просив надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння орієнтовною площею 50 га з земель запасу розташованих за межами населених пунктів Брусилівської селищної об'єднаної територіальної громади (бувшої Осівецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області) (а.с. 6).

Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області листом від 07.04.2017 №Г-3586/0-3962/6-17 відмовило позивачу у наданні даного дозволу, посилаючись на те, що частина вказаної земельної ділянки зарезервована учасникам АТО та членам сімей загиблих, а інша частина передана громаді для громадських пасовищ.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 26.06.2017 визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо неналежного розгляду клопотання ОСОБА_3 від 09.03.2017, зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 09.03.2017 (а.с. 7-13).

На виконання вказаного судового рішення, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянуло клопотання позивача та листом від 24.07.2017 № Г-3586/0-8846/6-17 повідомило про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння, з тих підстав, що з наданих графічних матеріалів не можливо ідентифікувати бажану земельну ділянку на місцевості. (а.с. 14-15).

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновків щодо неправомірності прийнятого відповідачем рішення та наявності підстав для задоволення позову.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України від 25.10.2001, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Частиною 2 статті 116 Земельного кодексу України визначено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно із ч. 3 ст. 22 Кодексу, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Земельного кодексу України громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби.

Частиною 3 статті 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Відповідно до ч.2 ст.123 Земельного кодексу України визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 3 статті 123 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

На підставі ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Згідно матеріалів справи, на виконання судового рішення, відповідачем повторно розглянуто клопотання позивача від 09.03.2017 та листом від 24.07.2017 Г-3586/0-8846/6-17 повідомлено останнього про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з тих підстав, що з доданих графічних матеріалів не можливо визначити місце розташування затребуваної земельної ділянки.

Разом з тим, з копії графічних матеріалів із індексно-кадастрової карти Осівецької сільської ради земель державної власності сільськогосподарського призначення (землі запасу-рілля) площею 50,2824 га на 01.10.2014 року вбачається, що вона видавалася начальником відділу Держгеокадастру у Брусилівському районі ОСОБА_5

Отже, відповідач виконуючи судове рішення щодо повторного розгляду клопотання позивача від 09.03.2017 року, не був позбавлений можливості усунути недоліки графічних матеріалів та прийняти відповідне рішення .

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що при первинному розгляді заяви позивача, відповідач не мав зауважень до графічних матеріалів, а лише обґрунтовував відмову у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки тим, що земельна ділянка зарезервована для учасників АТО та членів сімей загиблих.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач повторно відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, діяв всупереч вимог Земельного кодексу України.

Водночас, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що застосовуючи механізм захисту права та його відновлення, порушеного суб'єктом владних повноважень, на відповідача необхідно покласти обов'язок надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 50,0 га з земель запасу розташованих за межами населених пунктів Брусилівської селищної об'єднаної територіальної громади на підставі поданого ним клопотання та пакету документів, оскільки будь-яких перешкод для надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою, крім тих, які вже розглянуті судом, відповідачем не зазначено та судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги шодо втручання судом першої інстанції у дискреційні функції відповідача є помилковими, оскільки покладення такого обов'язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта та зобов'язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов'язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "12" жовтня 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Т.В. Іваненко

ОСОБА_2

Повне судове рішення складено "13" лютого 2018 р.