Справа № 357/11012/17
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Губська Л.В.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю:

позивача: - ОСОБА_2

представника відповідача:- Носач Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2017 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати протиправним рішення Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 28.08.2017 року № 17626/07 про відмову у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

- зобов'язати Білоцерківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області призначити позивачу пенсії із заниженням пенсійного віку відповідно до ст.. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з моменту звернення до відповідача з завою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам, допущено порушення норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області - залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2017 року - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт проживання ОСОБА_2 на території зони посиленого радіологічного контролю з 1986 року по 1993 рік підтверджується доданими документами, а саме: посвідченням особи, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, свідоцтвом про шлюб та про народження дітей, записами у трудовій книжці, показаннями свідків тощо.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_2 є потерпілим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 4-ї категорії (посвідчення серії НОМЕР_1), у зв'язку з чим, 29.05.2017 року звернувся до Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 28.08.2017 року № 4108, позивачу відмовлено в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, у зв'язку з тим, що відповідачем визнано недостатніми надані позивачем документи та запропоновано йому надати довідку про період проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю з 1986 року по 1993 р., видану органами місцевого самоврядування.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Визначення статусу постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється відповідно до статей 9, 11 і 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Відповідно до ст..15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Так, відповідно до пп. 5п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", що затверджений постановою Правління ПФ України №22-1 від 25.11.2005 р., (далі Порядок) до заяви про призначення пенсії за віком із використанням норм ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додаються посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) .

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, на виконання вимог зазначеного Порядку, було подано відповідачу:

- заяву;

- трудову книжку з відомостями про період роботи.

Разом з тим, відповідачем зазначено, що позивачем не в повній мірі виконано вимоги законодавства, а саме, останнім не надано довідки про місце проживання (реєстрації) особи з 1986 року по 1993 рік.

Так, відповідно до паспортних даних та інформації Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради гр. ОСОБА_2, зареєстрований у м.Біла Церква, яке до 01.01.2015 року належало до зони посиленого радіоекологічного контролю, в наступні періоди з 27.01.1993 року по 09.12.1994 року, з 02.11.2001 року по 23.09.2009 року і з 29.09.2009 року по теперішній час.

Згідно записів трудової книжки та додатково наданих довідок гр. ОСОБА_2, з 22.11.1983 року по 10.10.1988 року працював на «Білоцерківському заводі гумових технічних виробів», з 27.10.1988 року по 23.01.1990 року на «Білоцерківському електроремонтному заводі», з 05.02.1990 року по 24.04.1990 року в кооперативі «Практика» (Жовтневий р-н м. Київ) та з 02.11.1990 року по 01.03.1992 року в кооперативі «Мрія-1» (м.Київ).

Встановлено, що підтвердити факт і безпосереднє місце роботи в Спортивному клубі «Первомаєць» в період з 01.03.1992 р. по 01.04.1993 р. та у фірмі «Саманта» з 25.04.1990 р. по 02.11.1990 р. не має можливості, так як документи на зберігання до архівних установ не надходили (довідки № 772/04-01 від 05.07.2017 р. та № 618-04-01 від 07.06.2017 р., видані Трудовим архівом Білоцерківської міської ради, та довідка № 239 від 26.06.2017 р., видана Білоцерківським районним Трудовим архівом). Відсутність довідок в трудовому архіві, відповідач трактував на користь свого рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу і не взяв до уваги записи в трудовій книжці позивача.

Разом з тим, варто звернути увагу на наступне: 18.09.1995 року позивач отримав посвідчення потерпілого від аварії на Чорнобильській АЕС 4-ї категорії, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю, яке ніким не скасовано і є законним.

Із пояснень позивача вбачається, що у місті Біла Церква останній проживає з 01.09.1977 року, коли поступив на навчання в ПТУ № 9, і по теперішній час.

30.12.1983 року він зареєстрував шлюб з першою дружиною ОСОБА_4 в міському відділі ЗАГС у м. Біла Церква. Від шлюбу мають двоє дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які теж, народилися в м.Біла Церква Київської області.

11 жовтня 1990 року шлюб між позивачем та першою дружино було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_2, місце реєстрації розлучення відділ ЗАГСу Білоцерківського міськвиконкому.

Позивач пояснив суду першої інстанції, що з моменту одруження, а саме з грудня 1983 р. по 27 січня 1993 р. сім'я позивача проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3., але отримати довідку про період проживання за цією адресою у позивача немає можливості із-за відсутності будинкової книжки, а в Управлінні адміністративних послуг Білоцерківської міської ради дані відсутні. Будинок позивача АДРЕСА_1, був знесений і відділ капітального будівництва Білоцерківської міської ради забрав всі документи на будинок, а для сім'ї позивача в січні 1993 року була надана квартира АДРЕСА_4. Крім того, факт його проживання за адресою: АДРЕСА_5 підтверджується екзаменаційною карткою водія, з якої видно, що він, ОСОБА_2, домашня адреса: АДРЕСА_2, у травні 1984 року отримав водійські права (категорія А), а у серпні 1988 року отримав категорія «В».

У судовому засіданні суду першої інстанції, свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, які знають позивача з періоду його проживання АДРЕСА_6, оскільки проживали по сусідству, підтвердили суду факт проживання позивача з 1983 року по 1993 рік в АДРЕСА_1

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем, усіма можливими способами, підтверджено факт проживання останнього на території зони посиленого радіологічного контролю у період з 1986 року по 1993 року, у останнього є дійсне і ніким не скасоване посвідчення категорії 4 серії НОМЕР_3, факт проживання також підтверджено записами трудової книжки, а тому, підстави для відмови у прийняті документів та видачі відповідного посвідчення у відповідача були відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. В зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області - залишити без задоволення, постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2017 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 310, 316, 321, 322, 325, 329, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області - залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є. Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

Л.В. Губська

Постанова складена в повному обсязі 13 лютого 2018 року.