Справа № 809/1159/17
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2018-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/12416/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Каралюс В.М.

судді Сапіга В.П.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю:

представник позивача ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.11.2017 року у справі № 809/1159/17 (головуючий суддя Остапюк С.В., постанову оголошено о 14:47:46, м. Івано-Франківськ) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, рішення та скасування рішення, акту опису майна, зобовязання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Приватні інвестиції» (позивач) звернулося з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області (відповідач) про визнання протиправними дії, визнання протиправними та скасування рішення від 24.04.2017 та акта опису майна за №12/17-140 від 25.04.2017, зобовязання вчинити певні дії.

29.08.2017 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду до даної адміністративної справи залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансову компанію «Декра».

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», у відповідності до договору факторингу, шляхом купівлі права грошової вимоги від 29.11.2011, договору про відступлення прав від 16.12.2011 за договором іпотеки від 20.02.2008, є іпотекодержателем нерухомого майна нежитлових офісних приміщень загальною площею 392, 5 кв. м, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Декра» за договором іпотеки від 20.02.2008. Тому, вважає, що на вказане нерухоме майно не поширюється право податкової застави, відповідно таке майно не може бути використане як джерело погашення податкового боргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Декра». З цих підстав, вважає протиправними дії відповідача щодо поширення, оформлення та реєстрації податкової застави в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; визнання протиправними та скасування рішення про опис майна в податкову заставу від 24.04.2017; визнання протиправним та скасування акта опису майна від 25.04.2017; зобовязання звільнити нерухоме майно з податкової застави та виключити його з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.11.2017 року у справі № 809/1159/17 в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Приватні інвестиції» до Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дії, визнання протиправними та скасування рішення від 24.04.2017 та акта опису майна за №12/17-40 від 25.04.2017, зобовязання вчинити певні дії, відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Приватні інвестиції» подало апеляційну скаргу. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права просить постанову суду першої інстанції скасувати, та прийняти нову, якою позов задовольнити. Апеляційна скарга мотивована, фактично, доводами позовної заяви.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує вимоги апеляційної скарги.

Представник відповідача проти поданої апеляції заперечує.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного адміністративного суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржену постанову залишити без змін, виходячи з наступних мотивів та міркувань.

Судом встановлено, що 20.02.2008 між Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Декра» укладено договір іпотеки.

Приватний нотаріус вніс до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна відомості щодо заборони відчуження нерухомого майна: нежитлові офісні приміщення загальною площею 392, 5 кв. м, що знаходиться за адресою: вулиця Чорновола, 103, місто Івано-Франківськ, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Декра».

В подальшому Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» уклали договір факторингу, за яким позивач купив права грошової вимоги за вказаним кредитним договором.

16.12.2011 Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» уклали договір про відступлення прав за договором іпотеки.

11.01.2017 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення за №, яким визначено ТзОВ «Фінансова компанія «Декра» суму податкового боргу в розмірі 212524, 47 гривень.

12.07.2017 постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду за №809/940/17 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Декра» в дохід бюджету податковий борг в розмірі 212524, 47 гривень.

Відповідно до п. 87.2 статті 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно п. 87.3 статті 87 Податкового кодексу України не може бути використано як джерело погашення податкового боргу платника податків, зокрема, майно, яке належить на правах власності іншим особам та перебуває у володінні або користуванні платника податків, у тому числі (але не виключно) майно, передане платнику податків у лізинг (оренду), схов (відповідальне зберігання), ломбардний схов, на комісію (консигнацію); давальницька сировина, надана підприємству для переробки, крім її частини, що надається платнику податків як оплата за такі послуги, а також майно інших осіб, прийняті платником податків у заставу чи заклад, довірче та будь-які інші види агентського управління.

Пунктом 88.1 статті 88 Податкового кодексу України передбачено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Відповідно до пункту 89.1. Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Відповідно до п. 89.2 статті 89 Податкового кодексу України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Відповідно до статей 88-90, 92, 93 Податкового кодексу України та Порядку застосування податкової застави органами доходів і зборів, що затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року №572, проведення опису майна має відбуватися чітко за процедурою визначеною у зазначеному Порядку.

Так, пунктом 1.9 Порядку № 572 визначено, що у разі, якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

Таким чином, обов'язковою передумовою для опису майна платника у податкову заставу є визначення його балансової вартості.

Окрім цього, пунктом 1.12 Порядку № 572 визначено, що повідомлення про виникнення права податкової застави міститься у податковій вимозі, яка надсилається платнику податків відповідно до вимог статті 59 розділу II Кодексу.

Матеріалами справи доведено, що 23.01.2017 року позивачу направлялась податкова вимога форми «Ю» № 2029-17 від 23.01.20174 року яка отримана представником 10.02.2017 року.

Пунктом 2.1 Порядку № 572 передбачено, що опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу (додаток 1). Таке рішення приймається керівником органу доходів і зборів і надається платнику податків, що має податковий борг.

24.04.2017 заступником начальника Головного управління ДФС в Івано-Франківській області прийнято рішення про опис майна ТзОВ «Фінансова компанія «Декра» у податкову заставу.

25.04.2017 податковий керуючий, на підставі рішення про опис майну у податкову заставу за №1663/10/09-19-17-20 від 24.04.2017, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 10.04.2017, провів опис майна ТзОВ «Фінансова компанія «Декра» нежитлових офісних приміщень, що за адресою: вулиця Чорновола, 103, місто Івано-Франківськ, про що складено акт опису майна за № 47 від 25.04.2017.

Пунктом 2.2 цього ж Порядку визначено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису майна за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку. Акти опису майна реєструються у журналі реєстрації актів опису майна.

З урахуванням наведених законодавчих норм та з огляду на зміст позовних вимог до предмета доказування у даній справі належать обставини, що свідчать про наявність підстав, з якими закон пов'язує можливість застосування процедури податкової застави та дотримання контролюючим органом умов та порядку у процесі застосування цієї процедури.

Враховуючи аналіз вказаних норм Податкового кодексу України, суд зазначає, що Податковим кодексом України по різному визначено майно на яке поширюється право податкової застави та майно, яке може бути використано як джерело погашення податкового боргу.

Згідно пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

На майно нежитлових офісних приміщень, що за адресою: вулиця Чорновола, 103, місто Івано-Франківськ розповсюджується право податкової застави, але на час його перебування у заставі у інших осіб щодо нього встановлені обмеження можливості використати це майно як джерело погашення податкового боргу, однак це не є перешкодою для опису такого майна у податкову заставу у відповідності до положень пункту 87.2 статті 87 Податкового кодексу України, та відповідно встановлення щодо нього обтяжень поряд з обтяженнями, повязаними із договором іпотеки.

З врахуванням викладеного суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано доказів вчинення відповідачем заходів, спрямованих на продаж майна нежитлових офісних приміщень, що за адресою: вулиця Чорновола, 103, місто Івано-Франківськ, яке перебуває у іпотекодержателя позивача. Опис вказаного майна у податкову заставу не слугував перешкодою в реалізації позивачем своїх прав іпотекодержателя, відтак відсутні порушення прав чи інтересів позивача діями, рішеннями відповідача щодо обтяження майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Декра» податковою заставою.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та не підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Керуючись ст.243, 246, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.11.2017 року у справі № 809/1159/17 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повне судове рішення складено 13 лютого 2018 року