Справа № 804/3731/17
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2018-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 лютого 2018 рокусправа № 804/3731/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Щербака А.А.

судді: Баранник Н.П. Малиш Н.І.

за участю секретаря судового засідання: Спірічев Я.В.

розглянувши у м. Дніпро у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2017р. (суддя Коренев А.О., м. Дніпро) у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2017р. позов задоволено.

Суд постановив визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.01.2017р. № НОМЕР_1.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.01.2017р. № НОМЕР_2.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.01.2017р. № НОМЕР_3.

Визнати протиправною та скасувати вимогу № Ф- від 24.05.2017р. про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 35 142,94 грн.

Визнати протиправними та скасувати рішення № НОМЕР_4 від 24.05.2017р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 3514,28 грн..

Визнати протиправними та скасувати податкову вимогу форми «Ф» про сплату суми податкового боргу у розмірі 42624,95грн. від 22.05.2017р. № 2907-17/63;

Визнати протиправними та скасувати рішення № 2907-17/63 від 22.05.2017 року про опис майна у податкову заставу.

Відповідачем подана апеляційна скарга, просить постанову суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було враховано те, що позивач мав право включати до складу витрат за 2015рік витрати по рахункам, які виставляє ТОВ «Монополія» по договору оренди у розмірі 31 відсотка, тобто пропорційно займаємої площі.

Позивачем направлявся відзив на апеляційну скаргу, в якій просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити у звязку з тим, що в ній міститься лише посилання на акт перевірки.

Представник відповідача ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав.

Представник позивача ОСОБА_3 проти задлоовлення апеляційної скарги заперечувала.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як було встановлено судом першої інстанції, на підставі акту перевірки № 4019/04-63-13-04/НОМЕР_5 від 30.12.2016 відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення від 17.01.2017 № НОМЕР_1 форми «Р» про збільшення суми грошового: зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» в розмірі 28 003,75 гривень, з яких 22 403 гривень сума основного зобов'язання за основним платежем та 5 600,75 гривень за штрафними санкціями;

Від 17.01.2017 № НОМЕР_2 форми «Р» за штрафними санкціями за платежем «податок на доходи фіз. осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування» в розмірі 18 989, 34 гри. з яких 15 191,47 гривень сума основного зобов'язання за основним платежем та 3 797,87 гривень за штрафними санкціями;

Від 17.01.2017 № НОМЕР_3 форми «Р» про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем «військовий збір» в розмірі 1 898,94 гривень, з яких 1 519,15 гривень сума основного зобов'язання за основним платежем та 379,79 гривень за штрафними санкціями;

Від 17.01.2017 № Ф- НОМЕР_6 вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в

А також рішення від 17.01.2017 № НОМЕР_7 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 3 514,28 грн.

Актом перевірки було встановлено порушення абз.5 п.6 статті 128 Господарського кодексу України від 16 січня 2003 троку №436-IV, пл. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, п.1 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013р. за № 1686/24218, в частині заниження загального оподатковуваного доходу та завищення валових витрат у періоді з 01.01.2015р. по 31.12.2015р., що призвело до перекручення даних у додатку Ф4 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік;

- п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2015 рік на 15191,47 грн.;

- п.187.1 ст.187, ст. 188 Податкового кодексу України у результаті чого занижено податок на додану вартість всього на 22403,0 грн., у тому числі по періодам: за січень 2015 року, на суму 2098,0 грн., за квітень 2015р. на суму 2326,0 грн., за травень 2015р. на суму 379,0 грн., за червень 2015р. на суму 4897,0 грн., за серпень 2015р. на суму 1331,0 грн., за вересень 2015р. на суму 1096,0 грн., за жовтень 2015р. на суму 4209,0 грн., за листопад 2015р. на суму 5796,0 грн., за грудень 2015р. на суму 271,0 грн.;

- п.1 (2) ст.7 розділу III, п.2 ст.9 Закону України від 08.07.2010 №2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого занижено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2015 рік на 35142,94 грн.;

- п.п.1.2 п.161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано суму військового збору, яка підлягає сплаті до бюджету за 2015 рік, в сумі 1519,15 грн.

За результатами адміністративного оскарження, рішенням ДФС України про результати розгляду скарг від 10.03.2017 № 3329/П/99-99-11-02-02-25 вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17.01.2017 № Ф - НОМЕР_6, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 17.01.2017 № НОМЕР_7 ГУ ДФС у Дніпропетровській області скасовано та вважаються відкликаними з дня прийняття даного рішення, а скарги позивача від 06.02.2017р № 060217 в частині оскарження вищевказаних документів виконавчих документів - задоволено частково, зобов'язано ГУ ДФС у Дніпропетровській області винести та направити нові вимогу та рішення з урахуванням вищевикладеного, відповідно до вимог чинного законодавства.

Рішенням ДФС України від 31.03.2017 4500/П/99-99-11-02-01-14 залишено без змін податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Дніпропетровські області від 17.01.2017 № НОМЕР_2 про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, № НОМЕР_3 про збільшення грошового зобов'язання з військового збору, № про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість, а скаргу ФОП ОСОБА_1 - без задоволення.

31 травня 2017 року позивачу надійшли вимога про сплату боргу (недоїмки) від 24.05.2017р. № Ф - НОМЕР_8 від ГУ ДФС у Дніпропетровській області та рішення № НОМЕР_4 від 24.052017 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

16 червня 2017 року надійшла податкова вимога від 22.05.2017 № 2907-17/63 від ГУ ДФС у Дніпропетровській області терміново сплатити суму податкового боргу у розмірі 42624,95грн., та рішення № 2907-17/63 про опис майна у податкову заставу.

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що позивачем було надано докази на підтвердження витрат.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

В описовій частині акту зазначено, що встановлені порушення є наслідком того, що ФОП ОСОБА_1 уклавши з ТОВ «Метрополія» договір оренди приміщення площею 259,77 кв. м. та сплачуючи як за оренду так і за охорону та телекомунікаційні послуги, неправомірно включав до складу витрат всі суми, оскільки фактично користувався приміщенням у розмірі 31 відсотка, а іншу частину надав за договором суборенди.

Таким чином, за висновками перевіряючи, позивачем було завищено вартість документально підтверджених витрат за 2015рік, що має наслідком нарахування відповідних податків та зборів.

Як було встановлено судом першої інстанції, ФОП ОСОБА_1 було укладено договір оренди №Г11/Д-1 від 28.02.2014 з ТОВ «Метрополія» про оренду приміщення площею - 259,77 кв.м у торговому центрі «Караван».

Частину вказаного приміщення (179,25 кв.м) ФОП ОСОБА_1 (Суборендодавець) передає ФОП ОСОБА_4 (Суборендатор) у суборенду на підставі договорів № 2/12 від 02.02.2014, №2/12 від 02.12.2015.

Відповідно до пунктів 4.2 договорів експлуатаційні витрати, рахунки за центральне опалення й комунальні послуги оплачуються Суборендодавцем (ФОП ОСОБА_1Г.) самостійно. Відповідно до укладених позивачем угоди суборенди та додаткової угоди до неї, Суборендатор - ФОП ОСОБА_4 щомісячно повинна сплачувати 60% від загальної суми оренди (що включає як оренду так і інші поточні), що виставляє ФОП ОСОБА_1 ТОВ «Метрополія» як основний орендодавець.

Суму орендної плати, отриманої від ФОП ОСОБА_4 позивачем належним чином відображено в бухгалтерському та податковому обліку і включено до складу доходів від господарської діяльності.

Витрати понесені позивачем по виконанню угоди оренди, укладеної між ТОВ «Метрополія» (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (Орендатор) в повному розмірі, визначеному угодою, сплачувались позивачем та відображались в бухгалтерському обліку, що підтверджується первинною документацією, яка була долучена до матеріалів справи.

Відповідно до пункту 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, належать, у відповідності до підпункту 177.4.4 пункту 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, інші витрати, до складу яких включаються витрати, що повязані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться, зокрема, витрати на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності.

Актом перевірки було встановлено, що згідно з реєстраційними даними видами діяльності ФОП ОСОБА_1 визначено, зокрема, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Як було встановлено судом першої інстанції, суму орендної плати, отриманої від ФОП ОСОБА_4 позивачем належним чином відображено в бухгалтерському та податковому обліку і включено до складу доходів від господарської діяльності.

Податковим органом як в акті перевірки так і під час розгляду справи іншого доведено не було.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що висновки податкового органу про завищення позивачем витрат є помилковими.

Суми, сплачені позивачем у звязку з орендою та утриманням нерухомості по договору з ТОВ «Метрополія», позивачем правомірно було віднесено до витрат у повному обсязі, оскільки втни повязані з орендою та експлуатацією майна, що використовується в господарській діяльності.

Доводи апеляційної скарги зазначеного не спростовують, підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2017р. у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 19 лютого 2018року.

Головуючий суддя: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш