Справа № 826/28063/15
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 лютого 2018 року № 826/28063/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії: головуючої судді Вєкуа Н.Г., суддів Шрамко Ю.Т., Костенка Д.А. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом до треті особи: проОСОБА_1 Міністерства культури України Державне підприємство "Харківське державне художньо-творче виробниче підприємство", Державне підприємство "Українська творча дирекція з підготовки циркових атракціонів та номерів", Державне підприємство "Державна циркова академія України", Міністерство юстиції України визнання нечинним та скасування наказу від 10.07.2013р. №633,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі- позивач) звернулась з позовом до Міністерства культури України, за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ДП "Харківське державне художньо-творче виробниче підприємство", ДП "Українська творча дирекція з підготовки циркових атракціонів та номерів", ДП "Державна циркова академія України" та Міністерства юстиції України про визнання недійсним та скасування наказу №633 від 10.07.2013р. "Про припинення державних підприємств "Українська творча дирекція з підготовки циркових атракціонів та номерів" та "Харківське державне художньо-творче виробниче підприємство"".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.12.2015р. відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

У зв'язку з припиненням повноважень судді Погрібніченка І.М., в провадженні якого перебувала адміністративна справа та не була ним розглянута, справу було повторно розподілено між суддями.

За результатом повторного автоматичного розподілу судових справ, для розгляду справи було визначено суддю Вєкуа Н.Г.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.04.2017р. суддею Вєкуа Н.Г. прийняти справу до свого провадження та призначено судове засідання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає , що оскаржуваний наказ №633 від 10.07.2013р. "Про припинення державних підприємств "Українська творча дирекція з підготовки циркових атракціонів та номерів" та "Харківське державне художньо-творче виробниче підприємство"" суперечить державним інтересам, порушує Конституцію України, Закони України, не відповідає вимогам Європейської конвенції з прав дитини, зачіпає її права та права її дітей, оскільки двоє дітей позивачки є вихованцями Студії (дитяче-юнацька студія циркового мистецтва ДЮЦСМ «Старий цирк»), яка входить до складу ДП «Українська творча дирекція з підготовки циркових атракціонів та номерів» та припиняє свою діяльність. Зазначає, що при видачі наказу №633 від 10.07.2013р. інтереси її дітей не були враховані, при цьому, відповідачу було відомо про існування Студії із чисельністю понад 160 дітей. Крім того, в порушення вимог Закону, наказ №633 від 10.07.2013р. не було належним чином зареєстровано в Міністерстві юстиції України та не внесено до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, у зв'язку з чим він підлягає скасуванню.

Відповідач в письмових запереченнях зазначає, що наказом №633 від 10.07.2013р. по відношенню до позивача не порушено його права та інтереси, оскільки, рішення Міністерства про припинення діяльності було прийнято на підставі проведеного аналізу зібраних матеріалів робочою групою щодо доцільності в подальшому функціонування державних підприємств "Українська творча дирекція з підготовки циркових атракціонів та номерів" та "Харківське державне художньо-творче виробниче підприємство. Крім того, оскаржуваний наказ не є нормативно-правовим актом та не підлягає державній реєстрації в Міністерстві юстиції України відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації відповідно до вимог Указу Президента України від 03.10.1998 № 493 та Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою КМУ від 28.12.1992 № 731. Щодо посилання позивача на неіснуючий Указ Президента у преамбулі Наказу № 633, вказує , що 2013 рік замість 2011 рік є опискою.

Третя особа ДП «Державна циркова компанія України» в письмових запереченнях зазначила, що доводи позивача стосовно обов'язкової реєстрації наказу № 633 від 10.07.2013р. є надуманими та безпідставними, оскільки оскаржуваний наказ носить персональний характер, є актом індивідуальної дії і не містить загальнообов'язкових правил поведінки дія якого вичерпується одноразовим застосуванням, а тому не підлягає реєстрації у Міністерстві Юстиції України.

В судовому засіданні 21.06.2017р. представники позивача позовні вимоги підтримали, представники відповідача, третьої особи 1, проти задоволення позову заперечили, з урахуванням положень ч.6.ст 128 Кодексу адміністративного судочинства України судом ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання недійсним та скасування наказу №633 від 10.07.2013р. "Про припинення державних підприємств "Українська творча дирекція з підготовки циркових атракціонів та номерів" та "Харківське державне художньо-творче виробниче підприємство"" дізнавшись від своїх дітей у листопаді 2015р., про те, що дитяче-юнацька студія циркового мистецтва (далі-Студія), введена до складу Державного підприємства "Українська творча дирекція з підготовки циркових атракціонів та номерів", вихованцями якої є діти позивачки, припиняє свою діяльність і закривається.

Позивач, вважаючи вище зазначений наказ відповідача протиправним, звернулась до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

Наказом Міністерства культури України від 10.07.2013 року N 633 Про припинення державних підприємств "Українська творча дирекція з підготовки циркових атракціонів та номерів та "Харківське державне художньо-творче виробниче підприємство"" реорганізовано державні підприємства "Українська творча дирекція з підготовки циркових атракціонів та номерів та "Харківське державне художньо-творче виробниче підприємство"" шляхом їх приєднання до ДП «Державна циркова компанія України».

Відповідно до Положення про Міністерство культури України, затвердженого Положення Про Міністерство культури України затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 № 388/2011 (далі - Положення про Мінкультури) Міністерство культури України (Мінкультури України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Мінкультури України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади щодо формування державної політики у сфері кінематографії, формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах культури та мистецтв, охорони культурної спадщини, вивезення, ввезення і повернення культурних цінностей, державної мовної політики, а також спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері міжнаціональних відносин, релігії та захисту прав національних меншин України.

Основними завданнями Мінкультури України є:

формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах культури, мистецтв, охорони культурної спадщини, вивезення, ввезення і повернення культурних цінностей, державної мовної політики, міжнаціональних відносин, релігії та захисту прав національних меншин України;

формування державної політики у сфері кінематографії;

участь у формуванні та реалізація державної політики в галузі спеціальної освіти у сфері культури і мистецтв, а також у сфері волонтерської діяльності щодо проведення заходів, пов'язаних із збереженням культурної спадщини, історико-культурного середовища, пам'яток історії та культури, місць поховання.

Статутом ДП "Українська творча дирекція з підготовки циркових атракціонів та номерів", а саме п.10, визначено, що припинення діяльності здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації) у встановленому законодавством України випадках та порядку. Відповідно до цього, відповідачем прийнято рішення про припинення діяльності Дирекції.

Як вбачається з преамбули вказаного вище Наказу, останній прийнято відповідно до статті 59 Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України , ст.6 ЗУ «Про управління об'єктами державної власності» в межах повноважень визначених Положенням про Міністерство культури України з метою подальшого розвитку національного циркового мистецтва, створення цілісного творчо-виробничого циркового комплексу ефективного використання та збереження державного майна.

Відповідно до пп.3. п.5 Положення про Мінкультури з метою організації своєї діяльності Міністерство контролює діяльність підприємств, установ, організацій, що належать до сфери його управління.

Згідно Положення Про Міністерство культури України затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 № 388/2011 Мінкультури у межах повноважень, передбачених законом, на основі та на виконання Конституції та законів України, актів і доручень Президента України та актів Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, видає накази, організовує і контролює їх виконання.

Відтак, оскаржуваний наказ було видано відповідачем у спосіб та у межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

Підставою для видачі наказу від 10.07.2013 року N 633 стали:

- Наказ Міністерства культури України від 24.12.2012 № 1574 «Про стан циркової галузі»;

- Постанова Колегії Міністерства культури України від 18.12.2012 № 12/02 «Про стан циркової галузі»;

- Службова записка від 04.06.2013 № 1033/0/59-13 Голови робочої групи за результатами перевірки Державних підприємств «Українська творча дирекція з підготовки циркових атракціонів та номерів» та Харківське державно-художньо -творче виробниче підприємство» першому заступнику Міністра Т.Г. Кохану з інформаційними довідками;

- Службова записка від 13.06.2013 року заступника Міністра культури - керівника апарату Стичинського Б.С.Міністру культури Л.М.Новохатьку.

З матеріалів справи вбачається, що Міністерством юстиції України в серпні 2013 року проводилась безвиїзна та виїздна (щомісячна) перевірки Міністерства культури України щодо додержання законодавства про державну реєстрацію нормативно-правових актів, за результатами якої було складено довідку від 21.08.2013 № 316, відповідно до якої, за переліком розпорядчих документів, прийнятих Міністерством культури України за липень 2013 року, не виявлено нормативно-правових актів, що підлягають державній реєстрації в Міністерстві юстиції України, тобто зроблено висновок, що порушень вимог законодавства про державну реєстрацію нормативно-правових актів не виявлено.

Наказом Міністерства юстиції України від 12.04.205 № 34/5 (в редакції від 15.05.2013 № 883/5) затверджено Порядок подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації (далі - Порядок).

Згідно п.3.4 Порядку № 34/5 на державну реєстрацію не подаються акти персонального характеру про склад комісій та дія яких вичерпується одноразовим застосуванням.

Водночас, п.5 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою КМУ від 28.12.1992 № 731, також передбачено, що на державну реєстрацію не подаються акти персонального характеру про склад комісій та дія яких вичерпується одноразовим застосуванням.

Крім того, представник третьої особи підтримуючи заперечення відповідача наголосив, що оскаржуваний наказ є правовим актом індивідуальної дії, носить персональний характер, який породжує права та обов'язки лише для суб'єктів (підприємств) підпорядкованих Міністерству Культури України., тому в свою, чергу і не мав бути опублікований, як нормативно-правовий акт.

Колегія суддів погоджується, що вказаний наказ є актом індивідуальної дії, відповідно передбачає конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта, застосовується одноразово і після реалізації вичерпує свою дію.

Колегія суддів акцентує увагу, що суд зобов'язаний за критеріями юридичної природи цього акта управління визначитися щодо належності його до нормативно-правових актів чи до правових актів індивідуальної дії та навести у своєму рішенні відповідні доводи.

При цьому, згідно інформаційного листа ВАС України №781/11/13-10 від 01.06.2010 року, нормативно-правові акти - це правові акти управління, які встановлюють, змінюють, припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин у сфері виконавчої влади, розраховані на тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застосування.

Другу групу актів за критерієм юридичної природи складають індивідуальні акти. Останні стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

З'ясування цієї обставини має істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки нормативно-правові акти можуть бути оскаржені широким колом осіб (фізичних та юридичних), яких вони стосуються. Індивідуальні ж акти можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушені.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що позивач оскаржує наказ № 633 від 10.07.2013, який носить персональний характер, який породжує права та обов'язки лише для суб'єктів (підприємств, які в ньому зазначені) підпорядкованих Міністерству Культури України. Оскаржуваний акт (наказ) в цілому узгоджується з вимогами чинного законодавства і прийнятий відповідно до обставин, що склалися, тобто є вірним по суті.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд зобов'язаний надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

При чому обов'язок щодо доказування факту наявності порушеного права покладається на позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому, суд зазначає, що оскаржуване рішення, дія або бездіяльність суб'єкта владних повноважень повинні бути такими, що породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки позивача.

Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження порушення відповідачем внаслідок видачі оскаржуваного наказу прав та законних інтересів позивача.

Крім того, позивачем не зазначено в позовній заяві жодних доводів стосовно порушення оскаржуваним наказом їх прав та законних інтересів.

Разом з тимё судом досліджено процедуру прийнятття наказу та встановлено, що остання дотримана відповідачем повністю.

У зв'язку з законністю дій представників відповідача щодо прийняття наказу від 10.07.2013 року N 633 Про припинення державних підприємств "Українська творча дирекція з підготовки циркових атракціонів та номерів та "Харківське державне художньо-творче виробниче підприємство"" реорганізовано державні підприємства "Українська творча дирекція з підготовки циркових атракціонів та номерів та "Харківське державне художньо-творче виробниче підприємство"" шляхом їх приєднання до ДП «Державна циркова компанія України», суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зважаючи на наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню судом не підлягають.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органі місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Вєкуа

Судді Д.А. Костенко

Ю.Т. Шрамко