Справа № 821/1914/17
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2018-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/1914/17
14:32

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю.,

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3С,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОСС" до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання нечинними та скасування податкової вимоги, рішення про опис майна у податкову заставу, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛОСС" (далі - ТОВ "КОЛОСС", позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - ГУ ДФС у Херсонській області, відповідач), в якому просить визнати нечинними та скасувати: податкову вимогу ГУ ДФС у Херсонській області № 9346-17 від 16.11.17 щодо сплати узгодженого податкового зобов'язання на суму 152797 грн. 23 коп., рішення про опис майна у податкову заставу від 16.11.2017 № 9346-17, також просить зобов'язати ГУ ДФС у Херсонській області відобразити в інтегрованій картці платника ТОВ "КОЛОСС" всі переплати нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що податкового боргу у позивача немає, тому у відповідача не було підстав для формування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу. Позивач вказує про те, що Херсонським окружним адміністративним судом розглянута адміністративна справа № 821/430/17 за позовом ТОВ "Колосс" до Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкової вимоги від 02.02.2017 № 173-17 щодо сплати товариством узгодженого податкового зобов'язання з ПДВ в сумі 90792,50 грн. та рішення від 02.02.2017 № 27 про опис майна у податкову заставу. Під час розгляду справи № 821/430/17 суд встановив, що відповідно до зворотного боку облікової картки платника податків із ПДВ у ТОВ "Колосс" станом на 31.12.2015 обліковувалась переплата із ПДВ 1025690,07 грн. (код бюджету 75). Проте дана сума у зв'язку із зміною коду бюджету 30 не була перенесена як переплата до інтегрованої картки платника (далі - ІКП) із ПДВ позивача у 2016 році. Із наданих відповідачем актів звірок слідує, що станом на 31.12.2015 року на рахунку позивача (код бюджету 75) зазначена переплата у розмірі 1025690,07 грн. Станом на 31.12.2016 переплата у розмірі 1515747,57 грн. та станом на 01.02.2017 року - у розмірі 1483511,57 грн. Цей факт визнаний сторонами та підтверджений податковим органом відповідними витягами із ІКП із ПДВ у ТОВ "Колосс" за 2015 та 2016 роки. Оскільки сума переплати ПДВ 1025690,07 грн. із 01.01.2016 року не брала участь у розрахунках, відповідно вона не була взята до уваги податковим органом під час обчислення податкового боргу із ПДВ позивача за грудень 2016 року. Пояснюючи дану обставину, представник податкового органу зазначив, що причиною стала відсутність законодавчо врегульованої процедури перенесення до ІКП із ПДВ позивача у 2016 році суми переплати ПДВ 1025690,07 грн. за 2015 рік. За наслідками розгляду справи № 821/430/17 в постанові від 15 червня 2017 року суд дійшов висновку про відсутність підстав для надіслання позивачу податкової вимоги та прийняття рішення про опис майна у податкову заставу, визнав їх протиправними та скасував. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року рішення суду залишено без змін. Судове рішення набрало законної сили 26 жовтня 2017 року. За приписами ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивач вважає, що для уникнення в подальшому спорів з ГУ ДФС в Херсонській області стосовно оскарження податкових вимог, які надсилаються у зв'язку з тим, що відповідач не враховує в своїх розрахунках сум переплати підприємства, ТОВ "КОЛОСС" необхідно поставити вимогу стосовно зобов'язання ГУ ДФС у Херсонській області врахувати в ІКП ТОВ "КОЛОСС" всіх сум переплати підприємства з податків.

ГУ ДФС у Херсонській області (відповідач) проти позову заперечує, зазначає у відзиві на позовну заяву про те, що податкова вимога від 16.11.17 № 9346-17 була сформована та надіслана позивачу, оскільки станом на 15.11.17 за позивачем обліковувався податковий борг з ПДВ (КБК 14010100) у сумі 149431 грн. 50 коп., та з ПДВ сільгосппідприємства за операціями із зерновими і технічними культурами (КБК 14011001) в сумі 3365 грн. 73 коп. Разом з податковою вимогою позивачу направлено рішення від 16.11.2017 №9346-17 про опис майна в податкову заставу. Згідно ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога була надіслана позивачу, оскільки ним самостійно подані податкові декларації, але не погашені суми податкових зобов'язань у встановлені Податковим Кодексом строки. Податкова вимога містить відомості про факт виникнення податкового боргу, а її форма повністю відповідає вимогам Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків затвердженого наказом Міністерством Фінансів України від 30.06.2017 №610. Щодо твердження позивача про те, що контролюючим органом не перенесено переплату у сумі 1025690,07 грн. з ІКП з ПДВ за 2015 рік до ІКП з ПДВ за 2016 рік, відповідач зазначив, що вказана переплата обліковувалась в ІКП позивача по КБК 14010160 станом на 31.12.2015 та була перенесена до ІКП по КБК 14010160 у 2016 році. За позивачем обліковується податковий борг по КБК 14010100 та КБК 14011001, таким чином переплата по КБК 14010160 не може зараховуватись у погашення податкового боргу по КБК 14010100 та КБК 14011001. Крім того, позивачем безпідставно ототожнюється сума податку, на яку він має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних із сумою позитивного балансу на рахунку СЕА ПДВ. Сума позитивного балансу на рахунку СЕА ПДВ, є лише однією з складових формули суми на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. При цьому списання коштів в рахунок погашення зобов'язань перед бюджетом відбувається лише із сум позитивного балансу рахунку СЕА ПДВ.

Ухвалою від 12.2017 провадження у справі було відкрито, призначено розгляд справи на 27.12.2017.

В судовому засіданні 27.12.2017 оголошено перерву до 15.01.18.

15.01.2018 позивач подав заяву про зміну предмету позову та просив викласти пункт 3 прохальної частини позовної заяви у наступній редакції: Зобов'язати ГУ ДФС у Херсонській області відобразити в діючій інтегрованій картці платника (ІКП) ТОВ "КОЛОСС" з ПДВ переплату в сумі 1515741,37 гривень, яка обліковувалась в ІКП з ПДВ ТОВ "КОЛОСС" станом на 31.12.2016 року по КБК 14010160.

У відповідності до ч. 1 ст. 47 КАС України, крім прав та обов'язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання але не пізніше ніж за п'ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Враховуючи вказані норми, позивач фактично уточнив свої позовні вимоги, що є правом позивача, при цьому підстави, на яких грунтується уточнена вимога, не змінились, тому заява прийнята судом до відома.

Представники позивача в судове засідання прибули, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання прибув. Проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях.

Заслухавши наведені в обґрунтування позову доводи представників позивача, а також заперечення представника відповідача по суті позовних вимог, ознайомившись з письмово викладеними позиціями сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і заперечення, суд встановив наступне.

ТОВ "КОЛОСС" з 01.01.2012 був зареєстрований в якості платника фіксованого сільськогосподарського податку, як сільськогосподарське підприємство з 10.09.2010 року зареєстровано як суб'єкт спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість.

28.11.2017 ТОВ "КОЛОСС" отримало поштою податкову вимогу № 9346-17 від 16.11.2017 року та рішення про опис майна у податкову заставу. Зазначеною податковою вимогою визначено, що станом на 15 листопада 2017 року сума податкового боргу ТОВ "КОЛОСС" становить 152797,23 грн., у тому числі податок на додану вартість (код класифікації доходів бюджету 14010100) - 149431,50 гривень, пеня по податку на додану вартість с/г підприємств (код класифікації доходів бюджету (14011001) - 3365,73 гривні.

З урахуванням зазначеного податкового боргу, відповідачем 16.11.2017 року прийнято рішення № 9346-17 про опис майна ТОВ "КОЛОСС" у податкову заставу.

Позивач з цими рішеннями не згоден, так як вважає, що вони не відповідають нормам податкового законодавства і фактичним обставинам справи, а тому звернувся до суду з даним позовом та просить скасувати рішення контролюючого органу.

Окрім того, просить зобов'язати ГУ ДФС у Херсонській області відобразити в діючій інтегрованій картці платника (ІКП) ТОВ "КОЛОСС" з ПДВ переплату в сумі 1515741,37 гривень, яка обліковувалась в ІКП з ПДВ ТОВ "КОЛОСС" станом на 31.12.2016 року по КБК 14010160.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України) в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Контролюючі органи та їх посадові особи при прийнятті зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України.

Відповідно до ст. 14.1.156 ПК України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачене установлений законом строк). Пп.14.1.175. ст. 14 Податкового кодексу України передбачено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

У відповідності до ст. 59.1. ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Згідно ст. 14.1.153 податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу. Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

Форма податкової вимоги має відповідати вимогам Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків затвердженого наказом Міністерством Фінансів України від 30.06.2017 №610. П.1,2 розділу II даного Порядку передбачено, що податкова вимога платнику податків, у якого виник податковий борг, формується контролюючим органом, на який згідно з Кодексом покладається виконання такої функції. Податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму: узгодженого грошового зобов'язання; непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом. А згідно розділу VI Порядку податкова вимога вважається відкликаною: у день, протягом якого відбулося самостійне погашення суми податкового боргу платником податків або органом стягнення у повному обсязі; з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування податкової вимоги; з дня надходження до платника податків податкової вимоги, яка містить зменшену контролюючим органом або за рішенням суду, що набрало законної сили, суму податкового боргу, визначену в раніше направленій податковій вимозі; у день набрання законної сили рішенням суду, яким скасовано суму податкового боргу, визначену у податковій вимозі.

Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року № 422, затверджений Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі Порядок).

Пунктом 1 підпункту 1 "Порядок ведення інтегрованої картки платника" "Інтегрована картка платника" Порядку, - встановлено, що з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

Пунктом 1 підрозділу 1 "Підстави (документи) для відображення в обліку надходжень сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску" розділу III. "Облік надходжень сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску" Порядку, - встановлено, що для забезпечення контролю за повнотою та своєчасністю розрахунків платників органи ДФС проводять оперативний облік надходжень за податками, зборами на підставі документів, визначених порядком взаємодії органів ДФС та органів Казначейства у процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, а саме: відомостей про зарахування та повернення коштів з аналітичних рахунків за надходженнями у вигляді технологічного файла @В; виписок з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів; звітів про виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями.

Відповідно до п. 1 підрозділу 3 "Відображення в ІКП надходжень сум податків, зборів, митних платежів до бюджету та єдиного внеску у разі зміни (відміни) платежу" розділу III. "Облік надходжень сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску" Порядку, - після прийняття закону про Державний бюджет України на відповідний рік та/або внесення змін до закону про Державний бюджет України та затвердження місцевих бюджетів у разі зміни переліку видів надходжень, що зараховуються до державного та місцевих бюджетів, в органах Казначейства відкриваються (перевідкриваються) рахунки для зарахування доходів бюджетів та/або відбувається перенесення залишків коштів на нові рахунки з обліку надходжень бюджетів.

Матеріали справи свідчать, що позивач був сільгоспвиробником, подавав звітність в тому числі загальні декларації по розрахункам з Державним бюджетом, декларації по операціях із сільськогосподарськими товарами/послугами, крім операцій із зерновими та технічними культурами та операцій з продукцією тваринництва , декларації по операціях із зерновими та технічними культурами.

Відповідно ГУ ДФС велись інтегровані картки щодо нарахування та сплати ПДВ позивачем за кодами класифікації доходів бюджету 14010100 (податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів, робіт, послуг), 14011001 (ПДВ сільсгоппідприємства за операціями із зерновими та технічними культурами), 14010160 (позабюджетний спецрахунок для обліку ПДВ, який залишався в розпорядженні сільськогосподарського підприємства для використання у виробництві сільськогосподарських товарів/послуг).

Так, відомості ІКП за кодом 14010100 (податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів, робіт, послуг) свідчать про те, що станом на 31.10.2017 сума податкового боргу позивача становила 119877 грн. 50 коп. (за рахунок декларування самостійно податкових зобов'язань за декларацією за вересень 2017 року № НОМЕР_1 від 19.10.2017, якою задекларовано 147596 грн. податку до сплати, переплата на той час обліковувалась в сумі 27718 грн. 50 коп.) Станом на 30.11.2017 недоїмка за цим податком збільшилась до 140419,50 грн. за рахунок настання обов'язку сплати податку в сумі 20542 грн. за декларацією № НОМЕР_2 від 30.11.2017 за жовтень 2017 року.

Доводи позивача про те, що ним сплачувався податок в повному обсязі, що підтверджується наданими суду платіжними дорученнями № 249 від 13.09.17 на суму 8000 грн., № 251 від 18.09.2017 на суму 26650 грн., № 253 від 19.09.2017 на суму и 28900 грн., № 262 від 21.09.2017 на суму 33000 грн. № 267 від 25.09.2017 на суму 30500 грн. № 269 від 26.09.2017 на суму 33550 грн., суд вважає помилковими. З урахуванням приписів п. 87.9 ст. 87 ПКУ, який передбачає, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Платежі за вказаними позивачем платіжними документами були повністю відображені в інтегрованій картці платника, але були спрямовані на погашення податкового боргу, який виник раніш за декларацією № НОМЕР_3 від 21.08.2017 на суму 589539 грн.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що такої суми недоїмки у розмірі 149431 грн. 50 коп., яка була зазначена в податковій вимозі № 9346-17, в інтегрованій картці платника за кодом 14010100 не обліковується. Обґрунтування даної суми податкового боргу, її розміру та дати виникнення, відповідач суду не надав.

Що стосується пені по податку на додану вартість за операціями із зерновими і технічними культурами (код платежу 14011001) в сумі 3365 грн. 73 коп., станом на 15.11.17, то з наданої суду інтегрованої картки платника за цим кодом класифікації доходів бюджету вбачається, що загальний розмір пені станом на 30.10.2017 та 30.11.2017 складає меншу суму - 2759 грн. 09 коп., пеня складається із суми 37 грн. 50 коп. нарахованої за період 01.05.2017- 11.07.2017 за несвоєчасну сплату податкового боргу 1500 грн., та із суми 2721 грн. 59 коп. нарахованої за період 01.05.2017 - 27.07.2017 за несвоєчасну сплату податку 89292 грн. 50 коп. платіжним дорученням від 27.07.17.

Зазначеної у податковій вимозі пені в розмірі 3365 грн. 73 коп. не обліковується.

За таких обставин суд вважає, що податкова вимога, яка є предметом спору в даній справі, містить недостовірні дані про розмір та день виникнення боргу з ПДВ, тому така вимога підлягає скасуванню.

Згідно п. 7 розділу 1 Порядку застосування податкової застави контролюючими органами, затвердженої наказом Мінфіну від 16.06.2017 № 586, право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

Повідомлення про виникнення у платника податків, що має податковий борг, права податкової застави міститься у податковій вимозі, яка надсилається відповідно до вимог статті 59 глави 4 розділу II Кодексу (п.12 розділ1 Порядку № 586).

Оскільки рішення про опис майна у податкову заставу є похідним від податкової вимоги, воно також підлягає скасуванню, оскільки є протиправним.

Що стосується вимоги позивача про зобов'язання ГУ ДФС у Херсонській області відобразити в діючій інтегрованій картці платника (ІКП) ТОВ "Колосс" з ПДВ переплату в сумі 1515741,37 гривень, яка обліковувалась в ІКП з ПДВ ТОВ "Колосс" станом на 31.12.2016 року по КБК 14010160, то досліджуючи ІКП за цим кодом класифікації доходів бюджету суд встановив, що дійсно станом на 31.12.2016 переплата становила 1515747,57 грн., але зменшилась 30.01.2017 внаслідок декларування позивачем самостійно зобов'язань в сумі 32236 грн. за скороченою декларацією № НОМЕР_4 від 18.01.2017, а тому станом на 31.01.2017 переплата з ПДВ становить 1483511 грн. 57 коп.

Отже, в картці позивача по коду 14010160 обліковується сума переплати, а тому доводи позивача про те, що ця сума не була перенесена на 2017 рік є необґрунтованими.

Також суд вважає необгрунтованими доводи позивача про закриття інтегрованої картки платника по коду 14010160, доказів такого закриття суду не надано. Відповідно до Порядку ведення інтегрованої картки в інформаційній системі органів ДФС ІКП закриваються із встановленням дати закриття за умов: погашення сум податкового боргу, заборгованості зі сплати єдиного внеску, штрафних санкцій та пені та/або списання сум податкового боргу, штрафних санкцій та пені; повернення платнику помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та/або списання до бюджету за заявою платника; повернення платнику помилково та/або надміру сплачених коштів єдиного внеску та/або списання до фондів соціального страхування за заявою платника; відсутності розстрочених (відстрочених) грошових зобов'язань або податкового боргу, не погашених на дату закриття ІКП.(ч.3 п.1 ОСОБА_4. Порядок ведення інтегрованої картки платника ).

Що стосується доводів представників позивача про обов'язок відповідача зарахувати суму переплати, яка обліковувалась в ІКП по коду 14010160 на інші інтегровані картки позивача, які відкриті та ведуться контролюючим органом, то суд вважає їх також необгрунтованими. Ст. 209 ПКУ, яка регулювала спеціальний режим оподаткування у сфері сільського господарства втратила чинність з 01.01.2017. В ІКП за кодом 14010160 обліковувались суми ПДВ, нараховані за постачанням сільгосппродукції, які не перераховувалась до бюджету, а залишались у розпорядженні підприємства ( п. 209.2 ПКУ). З 01.02.15 ці гроші, перш ніж потрапити на спецрахунок, проходили через ПДВ-рахунок у системі електронного адміністрування, однак усе одно вони залишались власністю підприємства, а не бюджету. Тому контролюючий орган не має повноважень розпоряджатись коштами платника, а тим паче перераховувати їх за іншим кодом бюджетної класифікації, або на іншу інтегровану картку платника, таке перерахування є нецільовим використанням коштів.

Порядок акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум ПДВ на спеціальних рахунках, відкритих у банках та/або органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2011 року N 11, із змінами і доповненнями. Відповідно до п. 2 Порядку N 11 сільськогосподарським підприємствам у разі обрання спеціального режиму оподаткування відкривались спеціальні рахунки (поточний рахунок із спеціальним режимом використання). Суми ПДВ, що підлягали перерахуванню на спеціальні рахунки, відкриті в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, не підлягали сплаті до бюджету та повністю залишалися в розпорядженні відповідного сільськогосподарського підприємства для використання у виробництві сільськогосподарських товарів/послуг. Крім того, згідно з п. 4 Порядку № 11, починаючи з 01 січня 2017 року суми ПДВ, що акумулювались на спеціальному рахунку, повинні бути перераховані на поточний рахунок сільськогосподарського підприємства.

Враховуючи, що кошти, які акумулювалися на спеціальному рахунку підприємства, є коштами такого сільськогосподарського підприємства, то перерахування суми ПДВ, що акумулюється на спеціальному рахунку, на поточний рахунок сільськогосподарського підприємства повинно бути здійснено виключно таким підприємством.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на постанову Херсонського окружного адміністративного суду по справі № 821/430/17 за позовом ТОВ "КОЛОСС" до Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкової вимоги від 02.02.2017 № 173-17, при розгляді якої суд дійшов висновку про відсутність підстав для надіслання позивачу податкової вимоги та прийняття рішення про опис майна у податкову заставу, визнав їх протиправними та скасував. З вказаного судового рішення не вбачається встановлення обов'язку контролюючого органу зарахувати переплату ПДВ по ІКП коду 14010160 в рахунок погашення недоїмки по ІКП коду 14010100 та 14011001.

Враховуючи викладене, позовні вимоги задовольняються частково.

Розмір судових витрат в цій справі має складати 4800 грн. (за три немайнові вимоги), та розподіляється між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на позивача 1600 грн., на відповідача 3200 грн. (ч.3 ст. 136 КАС України). Згідно ч.4 ст. 136 КАС України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Оскільки позивачем при поданні позову був недоплачений розмір судового збору в розмірі 908 грн., замість 4800 грн. сплачено тільки 3892 грн. 00 коп., суд стягує на його користь із суб'єкта владних повноважень не 3200 грн. (за задоволені дві вимоги немайнового характеру, а 2292 грн. (виходячи з розрахунку 3200 грн. - 908 грн.= 2292 грн. )

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОСС" частково.

Визнати протиправним та скасувати податкову вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області від 16 листопада 2017 року № 9346-17 та рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про опис майна у податкову заставу від 16 листопада 2017 року № 9346-17.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (73000, м. Херсон, вул. Ушакова, 75, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОСС" (73485, м. Херсон, с. Антонівка, вул. Набережна, 11, ) витрати по сплаті судового збору в сумі 2292,00 грн .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 09 лютого 2018 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 8.3.3