Справа № 820/449/18
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2018-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 лютого 2018 р. № 820/449/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Білової О.В., розглянувши порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,61038, ідент. код НОМЕР_1) до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради (просп. Тракторобудівників, буд. 144,м. Харків, 61121, ) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту адміністрації Московського району Харківської міської ради щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі заяви від 08.12.2017;

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту адміністрації Московського району Харківської міської ради здійснити призначення, нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на підставі заяви від 08.12.2017, у розмірі передбаченому для працездатних осіб.

Позивач обґрунтовує свій позов тим, що вона як працевлаштована внутрішньо переміщена особа має право на отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання за її заявою від 08.12.2017, яку відповідач безпідставно не задовольнив.

Ухвалою від 30.01.2018 було відкрито спрощене позовне провадження у справі та запропоновано відповідачу у разі невизнання адміністративного позову подати до суду відзив на позов разом з доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

12.02.2018 до канцелярії суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову, вважаючи дії спеціалістів Управління такими, що вчинені в межах діючого законодавства. Зазначив, що відсутні законні підстави для поновлення виплати позивачу щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам за її заявою від 08.12.2017, оскільки вона не була працевлаштована до 22.05.2017.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Оцінивши повідомлені позивачем обставини, дослідивши наданий відповідачем відзив на позовну заяву, матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

У зв'язку із проведенням антитерористичної операції та в порядку реалізації Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», позивач, ОСОБА_1, в Управлінні праці та соціального захисту адміністрації Московського району Харківської міської ради отримала Довідку № НОМЕР_2 від 22.11.2016 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та знаходиться на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради з 22.11.2016, як внутрішньо переміщена особа.(а.с.10)

Судом встановлено, що позивач є уповноваженим представником сім'ї, яка складається з матері (ОСОБА_1) та дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.(копія свідоцтва про народження дитини - а.с. 11)

08.12.2017 в порядку реалізації Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» позивач звернулася до Управління праці та соціального захисту адміністрації Московського району Харківської міської ради із заявою для отримання грошової допомоги за фактичним місцем проживання (перебування).(а.с. 40-41)

У вказаній заяві вказано, що з 06.11.2017 позивач працює на посаді помічника судді господарського суду Донецької області, про що була надана довідка з місця роботи.(а.с. 39)

Як вбачається з відповіді УПСЗА Московського району Харківської МР від 13.12.2017 № 08-11917, позивачу відмовлено в призначені допомоги за категорією «Працездатний, не здійснює догляд, працює», відповідно до п.3,7 Порядку №505, на підставі протоколу засідання районної комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 13.12.2017 № 64, допомогу призначено лише на дитину у розмірі 884 грн.

Як вбачається з наданої до відзиву копії рішення від 29.12.2017 Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради (а.с. 42), відповідно до заяви від 08.12.2017 управлінням була призначена допомога ОСОБА_1, як уповноваженому представнику ОСОБА_2 з 08.12.2017 по 07.06.2018 в розмірі 884,00 грн., тобто на дитину, ОСОБА_1 не включена до розрахунку та їй допомога не призначена відповідно до постанови КМУ № 212 від 31.03.2015.

З матеріалів справи судом встановлено, що з 23.05.2016 по 22.11.2016 позивачу була призначена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам у розмірі 1326 грн. на неї та дитину. У звязку зі звільненням позивача з роботи у вересні 2016 року, з 01.10.2016 по 30.11.2016 позивачу було зменшено розмір допомоги та виплачувалось 1105 грн. на місяць.

З 01.12.2016 по 22.05.2017 та з 25.05.2017 по 24.11.2017 позивач отримувала щомісячну адресну допомогу у розмірі 884 грн. (лише на дитину), так як вона не була працевлаштована.

Надаючи оцінку рішенню відповідача про відмову ОСОБА_1 у призначенні адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі з 08.12.2017, суд виходить з наступних приписів діючого законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII (далі-Закон № 1706-УІІ) встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 затверджений Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Цей Порядок визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Отже, вказаною нормою визначено коло осіб, які мають право на отримання грошової допомоги, а також період часу, в межах якого така допомога призначається.

Згідно з п. 3 зазначеного Порядку грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах, зокрема:

для непрацездатних осіб (пенсіонери, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сім'ї);

для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім'ї).

Якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім'ї або інформацією компетентного органу.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім'ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'являє довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.

Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 505, якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку, які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Порядком, зокрема п.6 Порядку, визначені виключні випадки коли грошова допомога не призначається, а саме, будь-хто із членів сім'ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану; будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти у сумі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Тобто пунктом 6 Порядку № 505 визначені виключні випадки, коли грошова допомога не призначається, і, серед вказаних випадків, відсутній випадок звернення особи за призначенням грошової допомоги після припинення її виплати даній особі відповідно до пункту 7 цього Порядку .

З п. 12 Порядку № 505 вбачається, що виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: подання уповноваженим представником сім'ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім'ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Виходячи із приписів вказаного нормативного акту, зокрема, пунктів 2,3,5,7,6,12, вбачається, що під строком надання грошової допомоги розуміється шестимісячний термін, який обраховується з дня звернення особи за допомогою, а також, що грошова допомога не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі непрацевлаштованої (безробітної) особи. В разі, якщо така особа працевлаштувалася і її статус не суперечить пунктам 2, 3, 5, 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.

Положення Порядку № 505 не містять норми, які б у подібних правовідносинах назавжди позбавляла права особу працездатного віку, яка працевлаштувалась та як і раніше має статус внутрішньо переміщеної особи на отримання грошової допомоги. Аналіз приписів пункту 7 Порядку № 505 свідчить, що грошова допомога не призначається лише на наступний строк, тобто на чергові шість місяців.

Судом встановлено, що відносно позивача приймалися рішення про зменшення розміру допомоги з 01.10.2016 по 30.11.2016 та про припинення її виплати на період з 25.05.2017 по 24.11.2017, підставою для чого було звільнення позивача з роботи в період отримання допомоги.

На момент звернення позивача до відповідача з заявою від 08.12.2017 вона була працевлаштована на посаді помічника судді Господарського суду Донецької області з 06.11.2017.

З огляду на те, що позивач є працевлаштованою особою працездатного віку, яка є внутрішньо переміщеною особою, яка перемістилася з тимчасово окупованої території України, вона входить до кола осіб, які мають право на отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання відповідно до приписів п. 2 Порядку № 505.

При цьому до спірних правовідносин не мають застосовуватися приписи абз. 6 пункту 12 Порядку № 505, якими передбачено, що виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сімї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги, з огляду на те, що вказана норма передбачає порядок саме поновлення виплати допомоги протягом періоду, на який вона вже була призначена.

Судом встановлено, що допомогу позивачу останній період було призначено та виплачено з 23.11.2016 по 30.11.2016. У періоді з 25.05.2017 по 24.11.2017 допомога була призначена лише на дитину позивача. Отже, заява позивача від 08.12.2017 фактично подана для призначення виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, а заперечення відповідача з посиланням на абз.6 пункту 12 Порядку № 505 не доводять правомірності прийнятого ним рішення.

При наданні оцінки доводам та запереченням відповідача суд також враховує, що утверджуючи та забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини 2 статті 6, частини 2 статті 19, частини 1 статті 68 Конституції України вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення засад соціальної правової держави. Зазначені вимоги до держави викладені і у статті 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої), вчиненої 3 травня 1996 року у м. Страсбурзі, яка підписана від імені України 7 травня 1999 року у м. Страсбурзі, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року, відповідно до якої держава зобов'язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Таким чином, право позивача на отримання допомоги є доведеним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

За приписами ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про протиправність рішення відповідача від 29.12.2017 в частині невключення позивача, ОСОБА_1 до розрахунку допомоги переміщеним особам на проживання.

При цьому суд зазначає, що позивачем обрано неналежний спосіб судового захисту ОСОБА_1 просить суд визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту адміністрації Московського району Харківської міської ради щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі заяви від 08.12.2017.

Оскільки судом з доданих до відзиву письмових доказів встановлено, що вказана відмова оформлена рішенням відповідача від 29.12.2017, суд в порядку ч. 2 ст. 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задля повного захисту прав позивача скасувати рішення Управління праці та соціального захисту адміністрації Московського району Харківської міської ради від 29.12.2017 в частині невключення позивача, ОСОБА_1 до розрахунку допомоги переміщеним особам на проживання та відмовити в задоволенні позову в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі заяви від 08.12.2017.

З урахуванням того, що в ході розгляду справи встановлено відповідність позивача критеріям до осіб, які мають право на отримання вказаної допомоги відповідно до Порядку № 505, позивачем подано необхідні та належні документи для призначення допомоги, позовна вимога про зобов'язання Управління праці та соціального захисту адміністрації Московського району Харківської міської ради здійснити призначення, нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на підставі заяви від 08.12.2017 у розмірі, передбаченому для працездатних осіб, підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

За встановлених при розгляді справи обставин, керуючись ст.ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,61038, ідент. код НОМЕР_1) до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради (просп. Тракторобудівників, буд. 144,м. Харків, 61121, ) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту адміністрації Московського району Харківської міської ради від 29.12.2017 в частині невключення позивача, ОСОБА_1 до розрахунку допомоги переміщеним особам на проживання на підставі її заяви від 08.12.2017.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту адміністрації Московського району Харківської міської ради здійснити призначення, нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на підставі заяви від 08.12.2017, у розмірі передбаченому для працездатних осіб.

У визнанні дій Управління праці та соціального захисту адміністрації Московського району Харківської міської ради щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі заяви від 08.12.2017 відмовити.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради (просп. Тракторобудівників, буд. 144,м. Харків, 61121, ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,61038, ідент. код НОМЕР_1) у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 08 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16 лютого 2018 року.

Суддя Білова О.В.