Справа № 638/1608/17
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Хайкін В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 р. Справа № 638/1608/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1,

суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на додаткову постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.12.2017, пр. Перемоги, 52в, м. Харків, 61202, по справі № 638/1608/17

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_2 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова (далі по тексту), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії та вислугою років та зобовязати здійснити призначення йому пенсії за вислугу років згідно із статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з 04.11.2016 року, виходячи із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.03.2017 адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії задоволено.

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії - неправомірними.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова призначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_1, пенсію за вислугою років згідно із статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 року (в редакції Закону №2663-ІІІ від 12.07.2001 року), з 04.11.2016 року, тобто з дати звернення, виходячи з розрахунку 90 % від суми середнього заробітку щомісячної заробітної плати, обчисленого за останні 24 календарні місяці роботи.

22.11.2017 ОСОБА_2 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про ухвалення додаткового судового рішення по адміністративній справі №638/1608/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії. Вимоги заяви обґрунтовує тим, що Дзержинським районним судом м. Харкова по вищезазначеній справі вирішено питання про право, але не визначено способу його виконання, а тому до цього часу Шевченківським ОУПФУ м. Харкова рішення суду не виконано/, у зв'язку із чим просив заяву задовольнити, та вказати, що пенсія підлягає призначенню та виплаті.

За результатами розгляду поданої заяви, Дзержинським районним судом м. Харкова прийнято додаткову постанову від 12.12.2017, якою доповнено третій абзац резолютивної частини постанови від 07.03.2017 вимогою про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова призначити та виплачувати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_1, пенсію за вислугою років згідно із статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 року (в редакції Закону №2663-ІІІ від 12.07.2001 року), з 04.11.2016 року, тобто з дати звернення, виходячи з розрахунку 90 % від суми середнього заробітку щомісячної заробітної плати, обчисленого за останні 24 календарні місяці роботи.

Не погодившись з додатковою постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм процесуального права, відповідач просить додаткову постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.12.2017 скасувати та відмовити у задоволенні заяви позивача.

Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи додаткове судове рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, заява ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення по адміністративній справі №638/1608/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії підлягає задоволенню, оскільки під час ухвалення постанови Дзержинським районним судом м. Харкова 07.03.2017 року не ухвалено рішення щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, а саме вимоги позивача про зобовязання виплачувати призначену пенсію за вислугою років згідно із статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 року (в редакції Закону №2663-ІІІ від 12.07.2001 року), з 04.11.2016 року, тобто з дати звернення, виходячи з розрахунку 90 % від суми середнього заробітку щомісячної заробітної плати, обчисленого за останні 24 календарні місяці роботи.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Виходячи із системного тлумачення положень коментованої статті, вона передбачає можливість ухвалення у справі додаткового судового рішення з метою усунення такого недоліку, як неповнота судового рішення, тобто невирішеність питань, які необхідно було вирішити у постанові суду.

Фактично додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

При цьому, обовязковою передумовою для прийняття додаткової постанови повинно бути дослідження судом при прийняття основного рішення доказів, щодо частини позовних вимог не вирішення яких є підставою для прийняття додаткового рішення. За змістом положень ст. 252 КАС України додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

З матеріалів справи встановлено, що звертаючись до суду з даним адміністративним позовом ОСОБА_2 просив суд визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова про відмову у призначенні пенсії та вислугою років та зобовязати відповідача здійснити призначення йому пенсії за вислугу років згідно із статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з 04.11.2016 року, виходячи із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку.

За результатами розгляду справи, постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.03.2017 задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 у повному обсязі.

За результатами апеляційного розгляду справи, ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2017 апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова повернуто апелянту

Згідно частини 2 статті 9 КАС України, 2. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи зміст позовних вимог та зміст постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.03.2017 року по справі № 638/1608/17, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для ухвалення додаткового судового рішення, оскільки постанова суду від 07.03.2017 року прийнята в межах та у обсязі заявлених позовних вимог, які вирішені та задоволені судом за результатами розгляду справи.

Вимоги щодо зобовязання виплачувати призначену пенсію за вислугою років згідно із статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 року (в редакції Закону №2663-ІІІ від 12.07.2001 року), з 04.11.2016 року, тобто з дати звернення, виходячи з розрахунку 90 % від суми середнього заробітку щомісячної заробітної плати, обчисленого за останні 24 календарні місяці роботи позивачем заявлено не було, а тому вказане питання судом, під час розгляду справи не досліджувалось.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого та помилкового висновку щодо наявності підстав для ухвалення додаткового судового рішення по справі та необхідності зобовязання виплачувати позивачу призначену пенсію за вислугою років згідно із статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 року (в редакції Закону №2663-ІІІ від 12.07.2001 року), оскільки такі вимоги не були заявлені позивачем та не були досліджені судом під час розгляду справи.

Отже, прийнявши оскаржувану додаткову постанову, суд першої інстанції фактично вийшов за межі заявлених позовних вимог, що свідчить про порушення норм процесуального права та безпідставного прийняття додаткової постанови.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції,

Отже, рішення суду першої інстанції, через порушення ним норм процесуального права, які призвели до ухвалення неправильного вирішення питання, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення

Керуючись ст. 243, 250, 252 , 315, 317 , 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова задовольнити.

Додаткову постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.12.2017 по справі № 638/1608/17 скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткової постанови по справі № 638/1608/17 за позовом ОСОБА_2 до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4