Справа № 826/2037/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 лютого 2018 року № 826/2037/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до заступника генерального прокурора України Столярчука Юрія Васильовича про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до заступника генерального прокурора України Столярчука Юрія Васильовича (далі - відповідач), у якій просить суд визнати протиправними дії відповідача з підготовки та направлення листа від 26.09.2016 №19-32418-16, як скарги на дії адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно норм законодавства України, не передбачено права посадових осіб прокуратури на звернення до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури з повідомленнями стосовно поведінки адвокатів, які реалізують свої особисті немайнові права, як громадяни України.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечила. Посилалась на те, що позивачем вчинено дії, які суперечать правилам адвокатської етики, у зв'язку із чим відповідачем було направлено лист до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області. Зазначила, що згідно положень законодавства кожен, кому відомі факти вчинення адвокатом дій, які можуть бути підставою для дисциплінарної відповідальності має право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. Вважає дії по складанню та направленню листа від 26.09.2016 №19-32418-16 правомірними та такими, що вчинені з дотриманням положень законодавства України.

Під час розгляду справи позивач неодноразово просив перевірити наявність повноважень у представника відповідача Конакової Вікторії Олегівни, прокурора відділу представництва органів прокуратури в суді управління представництва інтересів громадян або держави в суді Департаменту підтримання державного обвинувачення та представництва інтересів громадянина або держави в судах Генеральної прокуратури України представляти інтереси заступника генерального прокурора України Столярчука Юрія Васильовича.

Суд встановив, що згідно довіреності від 21.06.2016 №05/3-87-16 Конакова В.О. уповноважується представляти в судах у цивільних, адміністративних та господарських справах Генеральну прокуратуру України, Генерального прокурора України та інших посадових і службових осіб Генеральної прокуратури України, регіональні прокуратури та місцеві прокуратури, їх посадових та службових осіб, які виступають у справах сторонами або третіми особами.

Отже, оскільки позов пред'явлено до Столярчука Юрія Васильовича як до посадової особи Генеральної прокуратури України, то на підставі вказаної довіреності, Конакова В.О. має повноваження на представництво інтересів заступника генерального прокурора України Столярчука Юрія Васильовича при розгляді даної адміністративної справи.

Позивач двічі заявляв відвід головуючому судді Аблову Є.В. Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.09.2017 у задоволенні заяв про відвід судді відмовлено.

01.11.2017 від позивача надійшло клопотання, в якому він просив розглядати справу без його участі. Суд, на підставі частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на дату постановлення ухвали) ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

ОСОБА_1 є адвокатом відповідно до свідоцтва №713 від 14.01.2010, виданим Рівненською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури.

Позивач неодноразово звертався до посадових осіб Генеральної прокуратури України зі зверненнями та скаргами, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями позивача і представника відповідача.

Представник відповідача зазначила, що під час перебування у кабінетах прокурорів відділу прийому громадян ОСОБА_1 неодноразово здійснював провокативні дії, які виражалися в нецензурній лайці, погрозах щодо притягнення працівників приймальні Генеральної прокуратури України до кримінальної та адміністративної відповідальності.

Також представник відповідача вказала на те, що при поданні скарг від 14.04.2016, 10.05.2016, 20.09.2016 позивачем вчинено на них написи, які містили образи та нецензурні вислови стосовно посадових осіб Генеральної прокуратури України. Копії скарг з відповідними написами наявні в матеріалах справи.

Позивач заперечив вчинення ним таких написів та повідомив суду, що в його інтересах ОСОБА_4 подано заяву до поліції стосовно вчинення написів на скаргах позивача, зареєстрованих Генеральною прокуратурою України 14.04.2016, 10.05.2016, 20.09.2016, про які зазначено в листі відповідача №19-32418-16 від 26.09.2016.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.09.2017 про витребування доказів витребувано від Печерського управління поліції ГУ НП в місті Києві письмові відомості з питання, чи реєструвалося у 2017 році кримінальне провадження за заявою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1, а у разі якщо, таке кримінальне провадження реєструвалося, то також відомості щодо результатів проведеного досудового розслідування за матеріалами такого кримінального провадження.

Від Печерського управління поліції ГУ НП в місті Києві надійшов лист від 03.01.2018 вх.14381, 14382/125/52/02-2018, згідно якого кримінальне провадження за заявою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 не зареєстровано.

Таким чином, доводи позивача про те, що в його інтересах було направлено звернення до правоохоронних органів щодо вчинення третіми особами написів на його листах та скаргах до Генеральної прокуратури України, спростовуються матеріалами справи.

У судовому засіданні 02.11.2017 суд допитав в якості свідків ОСОБА_5 - прокурора відділу прийому громадян управління організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Генеральної прокуратури України та ОСОБА_6 - провідного спеціаліста відділу прийому громадян управління організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Генеральної прокуратури України.

Свідок ОСОБА_5 зазначила, що ОСОБА_1 з середині 2015 року неодноразово звертався із заявами, скаргами та намагався потрапити на прийом до керівництва Генеральної прокуратури України. 14.04.2016 ОСОБА_1 вимагав, щоб його прийняв перший заступник Генерального прокурора України ОСОБА_7. Однак, у зв'язку із відсутністю підстав для особистого прийому ОСОБА_1 йому було відмовлено працівниками приймальні громадян та роз'яснено причини відмови. Після цього ОСОБА_1 вчинив напис на заяві від 14.04.2016 (копія наявна в матеріалах справи) та продовжив наполягати на його прийомі. ОСОБА_7. погодився на прийом, та ОСОБА_5 провела ОСОБА_1 до кабінету, при цьому вона бачила як ОСОБА_1 надає ОСОБА_7 свою заяву із вчиненими на ній написами. В подальшому ОСОБА_1 двічі подавав на реєстрацію заяви з образливими написами. Також він неодноразово ображав працівників приймальні, посадових осіб Генеральної прокуратури України, погрожував їхнім звільненням. Всі ці події були описані в листі від 26.09.2016 №19-32418-16, який направлено до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області.

Свідок ОСОБА_6 повідомила, що 20.09.2016 вона здійснювала реєстрацію звернень громадян. ОСОБА_1 подав для реєстрації скаргу на рішення начальника управління ОСОБА_8 Після реєстрації скарги ОСОБА_1 попросив її повернути та в присутності ОСОБА_6 вчинив на заяві образливі написи, які містили нецензурну лайку, після чого знову віддав її ОСОБА_6 Свідок зазначила, що ОСОБА_1 дуже агресивно та нахабно поводив себе, коли відвідував Генеральну прокуратуру України.

Представник відповідача зазначила, що у зв'язку із вчиненням позивачем вищезазначених дій, відповідачем було вирішено звернутись до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області.

Так, заступник Генерального прокурора України Столярчук Ю.В. листом від 26.09.2016 №19-32418-16 звернувся до Голови дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області Лісниченко Є.С., в якому просив розглянути питання про притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за допущення порушень, викладених в листі.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо підготовки та направлення листа від 26.09.2016 №19-32418-16, позивач оскаржив їх до суду.

Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 2 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

Адвокатуру України складають всі адвокати України, які мають право здійснювати адвокатську діяльність.

Частиною 1 статті 4 вказаного Закону встановлено, що адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів.

Згідно із положеннями частини 1 статті 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов'язаний дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин діяли Правила адвокатської етики, затверджені Установчим З'їздом адвокатів України 17.11.2012 (далі - Правила адвокатської етики).

Статтею 12 Правил адвокатської етики встановлено, що всією своєю діяльністю адвокат повинен стверджувати повагу до адвокатської професії, яку він уособлює, її сутності та громадського призначення, сприяти збереженню та підвищенню поваги до неї в суспільстві.

Цього принципу потрібно дотримуватись у всіх сферах діяльності адвоката: професійній, громадській, публіцистичній та інших.

Адвокат зобов'язаний виконувати законні рішення органів адвокатського самоврядування, прийняті в межах їх компетенції, що не виключає можливості критики останніх та їх оскарження у встановленому законом порядку. Критика діяльності, рішень, порядку формування, членів органів адвокатського самоврядування тощо не може бути спрямована на приниження авторитету адвокатури, адвокатської професії та статусу адвоката, бути вираженою у принизливій чи такій, що порочить честь, гідність та ділову репутацію особи формі, а також містити завідомо неправдиву інформацію або заклики до невиконання рішень органів адвокатського самоврядування.

Згідно зі статтею 55 Правил адвокатської етики в своїй громадській, науковій та публіцистичній діяльності адвокат повинен враховувати необхідність дотримання своїх професійних обов'язків, зокрема тих, що випливають з Правил адвокатської етики.

ОСОБА_1 посилався на те, що його звернення та скарги до посадових осіб Генеральної прокуратури України були направлені ним не як адвокатом, а як фізичною особою, що на думку позивача, свідчить про відсутність у відповідача підстав для звернення до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області зі скаргами на його дії як адвоката.

Суд відхиляє наведені доводи позивача, оскільки згідно із Правилами адвокатської етики, адвокат має дотримуватись цих правил в тому числі у всіх сферах діяльності адвоката: професійній, громадській, публіцистичній та інших.

Тобто, подання ОСОБА_1 звернення та скарг до Генеральної прокуратури України не як адвокатом, а як громадянином у власних інтересах, не позбавляє його обов'язку дотримуватись діючих Правил адвокатської етики, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншого законодавства України.

Положеннями статті 33 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.

Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Відповідно до статті 34 названого Закону підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Дисциплінарним проступком адвоката є: порушення вимог несумісності; порушення присяги адвоката України; порушення правил адвокатської етики; розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов'язків; невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; порушення інших обов'язків адвоката, передбачених законом.

Не є підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності винесення судом або іншим органом рішення не на користь його клієнта, скасування або зміна судового рішення або рішення іншого органу, винесеного у справі, в якій адвокат здійснював захист, представництво або надавав інші види правової допомоги, якщо при цьому не було вчинено дисциплінарного проступку.

Частиною 1 статті 36 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.

Зі змісту звернення заступника Генерального прокурора України Столярчука Ю.В. від 26.09.2016 №19-32418-16 вбачається, що відповідачем виявлено факти, які свідчать про порушення ОСОБА_1 Правил адвокатської етики та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», у зв'язку із чим, на підставі частини 1 статті 36 вказаного Закону було направлено звернення до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру» не надано повноважень прокурору на звернення до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури з будь-якими проханнями чи повідомлення стосовно поведінки адвокатів, оскільки організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються окрім Конституції України, Закону України «Про прокуратуру» також іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 4 Закону України «Про прокуратуру»).

В даному випадку, дії щодо складання відповідачем листа №19-32418-16 від 26.09.2016 та направлення його на адресу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області не суперечить положенням законодавства України та підстави для визнання їх протиправними відсутні.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, покази свідків, а також усні та письмові доводи сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов