Справа № 2-а-3443/11
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/11931/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 08 листопада 2017 року (суддя Калиновський М.М., у м. Снятині) у справі № 2а-/3443/11 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити дії ,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до Снятинського районного суду Івано-Франківської області із заявою про поновлення строку для предявлення виконавчого листа. Заяву обґрунтовано тим, що постановою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 31.08.2011 її позов про визнання права на проведення перерахунку та виплати доплати до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживав в зоні посиленого радіоекологічного контролю задоволено. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2013 вищезазначену постанову скасовано та прийнято нову постанову, щодо часткового задоволення позову. Про розгляд справи в суді апеляційної інстанції їй не було відомо, копії цієї постанови вона не отримувала.

Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 08.11.2017 заяву ОСОБА_3 про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання задоволено.

Із цією ухвалою суду першої інстанції не погодилося Коломийське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області оскаржило її в апеляційному порядку. Просить скасувати судове рішення першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні заяви відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що в ухвалі суду першої інстанції не вказано жодних причин пропуску строку предявлення виконавчого листа до виконання, які могли б бути визнані судом поважними.

Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 і ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлених про дату, час, місце розгляду справи не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Судом першої інстанції встановлено, що 31.08.2011 постановою Снятинського районного суду Івано-Франківської області позов ОСОБА_3 задоволено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2013 постанову Снятинського районного суду від 31.08.2011 скасовано та прийнято нову, якою позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право на перерахунок та виплату доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіологічного контролю згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобовязано Управління Пенсійного Фонду України в Снятинському районі здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3М доплати до пенсії за проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю відповідно до ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 18.01.2011 і до виникнення обставин з якими закон повязує зміну чи припинення наведених правовідносин з врахуванням проведених виплат.

На підставі заяви, 16.08.2017 р. заявник отримав виконавчий лист.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що заяву слід задовольнити, оскільки причини з яких заявник пропустив строк для предявлення виконавчого листа до виконання є поважними.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обовязковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Статтею 258 КАС України (в редакції чинній на час подачі заяви про видачу виконавчого листа) передбачено, що за судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно та яке підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Виконавчий лист видається судом першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 259 КАС України (в редакції чинній на час подачі заяви про видачу виконавчого листа) виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (в редакції чинній на час подачі заяви про видачу виконавчого листа) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно аналізу вказаних норм, право на примусове виконання рішення в особи, на користь якої винесено рішення, виникає з моменту набранням таким рішенням законної сили. У разі його невиконання в добровільному порядку, подача заяви до суду про видачу виконавчого документа та подальше звернення із цим документом в органи виконавчої служби є процедурою, яка встановлена законодавцем для реалізації права на примусове виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 КАС України (в редакції чинній на час подачі заяви про поновлення строку предявлення виконавчого листа до виконання) стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час подачі заяви про поновлення строку предявлення виконавчого листа до виконання) стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що при розгляді питання про поновлення строку для предявлення виконавчого листа, суд, з урахуванням завдання та основних засад адміністративного судочинства, принцип верховенства права, повинен з'ясувати причини пропуску строку пред'явлення виконавчого документа до виконання та за наявності поважності причин поновити пропущений строк.

Поважні причини - це обставини, що діють на волю суб'єкта, з яким законодавець пов'язує звільнення цього суб'єкта від виконання покладених на нього обов'язків або від визначених законодавством негативних наслідків його поведінки. Поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для особи на вчинення цих дій, які не залежать від волі стягувача.

Згідно матеріалів справи, 16.08.2017 Снятинським районним судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист у справі № 2а-3443/11, строк предявлення виконавчого листа до виконання 17.11.2014 (а. с. 27).

У поданій заяві про продовження строку предявлення виконавчого листа до виконання позивач зазначила, що такий строк пропущено у звязку з тим, що про ухвалення постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2013 не знала.

Із матеріалів справи видно, що 07.11.2013 Львівський апеляційний адміністративний суд прийняв постанову в порядку письмового провадження, тобто без виклику та повідомлення сторін відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України (в редакції чинній на момент прийняття постанови). Крім того, у справі відсутні будь-які докази отримання ОСОБА_3 цієї постанови суду. А з заяви, видно що таку вона отримала 27.06.2017 (а. с. 25).

Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує, що правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, тоді як добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов'язок, який не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження).

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.

У справі «ОСОБА_4 проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. У таких справах відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Отже, Суд вважає, що заявникові не можна було дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Суд повторює, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Суд також повторює, що саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції.

Отже, обовязок виконати рішення суду, яке набрало законної сили, покладено на відповідача - Управлінні Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області, незалежно від того, чи зверталась позивач за примусовим виконанням судового рішення до органів державної виконавчої служби.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що строк для предявлення виконавчого листа до виконання слід поновити.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив заяву, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 250, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 329, 376 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області залишити без задоволення, а ухвалу Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 08 листопада 2017 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: В.Я. Качмар

ОСОБА_5

Постанова складена в повному обсязі 12.02.2018