Справа № 810/3868/17
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3868/17 Суддя (судді) першої інстанції: Головенко О.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Кузьмишина О.М., Твердохліб В.А.

Секретар судового засідання: Хаврат О.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства «Сорт» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 27.11.17р. у справі №810/3868/17 за позовом Приватного підприємства «Сорт» до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування наказу та податкового повідомлення - рішення

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДФС у Київській області від 29.09.17р. №1760 «Про проведення фактичних перевірок» в частині проведення фактичної перевірки підприємства; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 19.10.17р. №.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 27.11.17р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, Позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що наказ на перевірку суперечить вимогам Указу Президента №817 від 23.07.98р. «Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності», оскільки не був надісланий/вручений платнику податку за 10 днів до початку проведення перевірки.

Через канцелярію суду від Відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому Відповідач просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, з покликанням на те, що судом повно та всебічно досліджені обставини у справі, а судове рішення є законним та обґрунтованим.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у зв'язку з чим та відповідно до частини 2 ст.313, п.2 ч.1 ст.311 КАС апеляційним судом розглянуто справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу Позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та установлено судом першої інстанції, ГУ ДФС у Київській області на підставі ст.ст. 75, 80, 81 Податкового кодексу України видано наказ від 29.09.17р. №1760 «Про проведення фактичних перевірок», яким посадовим особам було доручено на підставі п.п. 80.2.2. п.80.2 ст. 80 ПК провести фактичну перевірку ПП «Сорт» за адресою суб'єкта господарювання: м. Березань, вул. Братів Роговців, 8. Тривалість перевірки 10 днів (а.с.6).

Наказ та направлення на перевірку від 09.10.17р. №5449 та №5450 були вручені директору ПП «Сорт» ОСОБА_2 09.10.17р до початку перевірки особисто під розписку, що підтверджується його підписом у направленнях (а.с.24), та у свою чергу спростовує доводи Позивача про те, що посадовими особами до початку перевірки не були вручені направлення на перевірку.

Упродовж 09 та 10 жовтня 2017 року посадовими особами Головного управління ДФС у Київській області було проведено фактичну перевірку Позивача, за результатами якої складено акт перевірки від 10.10.17р. № 2577/1000/14/30334689.

Перевіркою установлено порушення Позивачем вимог п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 637 від 15.12.04р., яке полягає у неоприбуткуванні готівкових коштів, які надійшли до каси підприємства від продажу сільгосппродукції власного виробництва на загальну суму 100 000 грн.

На підставі акта перевірки, Відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення від 19.10.17р. №, яким згідно з абзацу 3 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.95р. № 436/95 застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 500 000 грн.

Вважаючи наказ на перевірку таким, що не відповідає вимогам законодавства, а застосовані податковим повідомленням - рішенням штрафні (фінансові) санкції такими, що накладені поза межами строків встановлених ст. 250 ГК України, Позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний наказ є таким, що вичерпав свою дію фактом виконання; штрафні (фінансові) санкції застосовані у межах визначених законом строків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (надалі - ПК) контролюючі органі мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 ст. 75 ПК передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Порядок проведення фактичної перевірки врегульовано статтею 80 ПК, згідно з пунктом 80.1 якої фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до п. 80.2 цієї ж статті фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (п. 80.2.2).

Спірна фактична перевірка призначена саме на підставі п.п.80.2.2 п.80.2 ст. 80 ПК.

Пунктом 80.5 ст. 80 ПК передбачено, що допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Пунктом 81.1 ст. 81 ПК визначено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

У даному випадку, як установлено судом, посадовими особами до початку проведення фактичної перевірки було вручено директору Позивача під розписку наказ на перевірку та направлення на перевірку від 09.10.17р. №5449 та №5450, що підтверджується його особистим підписом у направленнях (а.с. 24).

Відповідно до п. 81.2. статті 81 ПК, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

Отже, наведеними нормами ПК визначено умови допуску до перевірки та передбачено право платника податків на відмову у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки. Платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Позаяк допуск до перевірки, за наявності визначеної законом компетенції податкового органу на проведення перевірки, нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при проведенні перевірки.

З системного аналізу норм ПК випливає, що проведення перевірки як контрольного заходу передбачає такі етапи її проведення:

встановлення підстав для проведення перевірки;

прийняття контролюючим органом рішення про проведення перевірки, яке оформлюється наказом керівника (його заступником або уповноваженою особою) цього органу;

допуск до перевірки;

вивчення наданих платником податків документів та інших матеріалів;

оформлення результатів перевірки.

Реалізація зазначених етапів означає наявність податкової перевірки як юридичного факту, на підставі якого керівник податкового органу може зробити висновок про наявність податкового правопорушення та винести податкове повідомлення-рішення.

У даному випадку, матеріалами справи підтверджується, що Позивач допустив посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, отримавши наказ та направлення на перевірку, із пред'явленням відповідних службових посвідчень осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки, про що свідчать відповідні розписки директора ПП «Сорт». За результатами перевірки податковим органом складено акт та прийнято податкове повідомлення-рішення.

За таких обставин, перевірка вважається проведеною як юридичний факт в силу самого допуску до її проведення, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування наказу ГУ ДФС у Київській області від 29.09.17р. №1760 «Про проведення фактичних перевірок».

При цьому, колегія суддів вважає помилковими покликання апелянта на Указ Президента №817 від 23.07.98р. «Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності», з огляду на те, що спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини щодо порядку та процедури проведення перевірки є Податковий кодекс України, вимоги якого є пріоритетними по відношенню до Указу (стаття 5 ПК).

Як вбачається з акта, перевіркою встановлено неоприбуткування готівкових коштів, які надійшли до каси підприємства від продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва кінцевим споживачам на загальну суму 100 000 грн., що підтверджується банківською випискою за 13.02.17р. (а.с.27), згідно якої на рахунок підприємства надійшли готівкові кошти від директора ОСОБА_3 від продажу продукції без відображення в касовій книзі; прибуткові касові ордери не виписувались, записи в касовій книзі не вчинялись, чим порушено вимоги п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 637 від 15.12.04р.

Матеріали справи також містять письмові пояснення бухгалтера ПП «Сорт» - ОСОБА_4, у яких бухгалтер підтвердила установлені перевіркою обставини щодо не оприбуткування грошових коштів у сумі 100 000 грн. (а.с. 26).

Отже, Позивач не заперечує та не спростовує порушення вимог п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в України, втім вважає, що штрафні (фінансові) санкції застосовані поза межами визначених ст. 250 ГК України строків.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що частиною 2 статті 250 ГК України, чітко передбачено, що дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України, Законом України "Про банки і банківську діяльність" та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів.

Отже, судом першої інстанції помилково застосовано ст.250 ГК з покликанням на те, що спірне ППР винесено у строки, визначені указаною нормою. Втім, така помилка не призвела до неправильного вирішення справи по суті.

Відповідно до абзацу 3 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.95р. № 436/95, у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність застосування контролюючим органом до Позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 500 000 грн. (100 000 грн.*5), а тому відсутні правові підстави для визнання протиправним та скасування оспорюваного у справі податкового повідомлення - рішення.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу Приватного підприємства «Сорт» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 27.11.17р. у справі №810/3868/17 - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 27.11.17р. у справі №810/3868/17 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Кузьмишина О.М.

Твердохліб В.А.

Повний текст постанови складений: 13.02.18