Справа № 499/504/17-а
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2018-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2018 р.м.ОдесаСправа № 499/504/17-а

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Тимчук Р.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.,

за участю представника апелянта - ОСОБА_1,

позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Роздільнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на постанову Іванівського районного суду Одеської області від 26 вересня 2017 року, ухвалену в порядку письмового провадження в смт. Іванівка Одеської області, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Роздільнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якому просив зобов`язати Роздільнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області нарахувати та виплатити пенсію з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2016 року; зобов`язати Роздільнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області здійснити вірний розрахунок, призначеної пенсії згідно Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» з дня виходу на пенсію - 26.03.2012 року та включити до заробітку для обчислення пенсії індексацію грошових доходів населення та виплати на матеріальну допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що протягом тривалого часу позивач працював головою Червонознам'янської сільської ради Іванівського району Одеської області, час роботи в якій зараховується до спеціального стажу державної служби. За наявності необхідного стажу роботи на державній службі, з 26.03.2012 року йому була призначена пенсія згідно Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». З 01 червня 2015 року йому припинена виплата пенсії.

Постановою Іванівського районного суду Одеської області від 26 вересня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити в задоволенні адміністративного позову. Доводами апеляційної скарги зазначено, що з 1 червня 2015 р. скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону № 3723 (розділ III «Прикінцеві положення» Закону України від 02.03.2015 р. № 213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», тобто пенсії не призначались та не перераховувались.

У зв'язку з набранням чинності з 01.05.2016 року Законом України ви 10.12.2015 р. № 889-УІІІ «Про державну службу» (далі - Закон № 889) скасовано, зокрема, статтю 37 -1 (Порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців) Закону № 3723 (пункт 2 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889). Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 «Пре упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесенк? змін до деяких норматив но-правових актів» (далі - постанова № 1013) скасовано пункт - постанови № 865, яким визначався механізм перерахунку пенсій, призначених відповідн: до Закону № 3723, тобто Закон №889 не передбачає проведення будь-яких перерахунків пенсій, у тому числі раніше призначених. У зв'язку з набранням чинності Закону України № 213, як пенсіонеру, якій працює на посаді державного службовця, виплату пенсії призупинено, починаючи з 01.04.2015 року. Також Законом України № 911 було продовжено період, з якого пенсіонеру, якій працює на посаді та умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус судців», пенсії не виплачуються, а саме з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року. З аналізу наведених положень Закону № 213, на думку апелянта, слідує, що підставою для припинення виплати пенсії є сам факт роботи особи на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», при цьому не має значення, чи набула особа таке право чи ні.Таким чином, на думку апелянта, оскільки Законом України від 02.03.2015 № 213-УІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» скасовано право на призначення та перерахунок призначених пенсій відповідно до Законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", «Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народна депутата України, то підстав у Роздільнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області для поновлення пенсії ОСОБА_2 з 01.06.2015 по 31.12.2016 немає. Здійснення розрахунку та виплати пенсії позивачу з дня призначення пенсії, тобто з 26.03.2012 року, відповідно до частиною 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При первинному призначенні пенсії 26.03.2012 року позивач особисто надав довідку про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяця роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», тобто вже тоді було відомо позивачу, що до довідки не включені інші виплати, які Законом 3723 не передбачені, оскільки пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування визначається за Законом України «Про державну службу». Згідно статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визначення причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що поставляється ухвала.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що протягом тривалого часу позивач працював головою Червонознам'янської сільської ради Іванівського району Одеської області, час роботи в якій зараховується до спеціального стажу державної служби.

За наявності необхідного стажу роботи на державній службі, з 26.03.2012 року йому була призначена пенсія згідно Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

З 01 червня 2015 року позивачу припинена виплата пенсії з наступних підстав.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-УІІІ (набрав чинності з 01.04.2015 року) внесені зміни у частину 1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким передбачалось «Тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 рік, у період роботи особи, яким призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), на посадах, які дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання або право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. До розрахунку пенсії позивача не були включені такі обов'язкові складові як індексація та матеріальна допомога.

За результатами розгляду заяви позивача йому було надано відповідь про те, що для розрахунку його пенсії було взято: оклад, ранг, вислуга років і премія за 60 місяців.

У березні 2017 року позивач звернувся із заявою до Управління Пенсійного фонду України в Іванівському районі Одеської області про повернення невиплаченої пенсії у період з 01.06.2015 року по 10.03.2017 року та проведення перерахунку пенсії з урахуванням інших виплат (індексації та матеріальної допомоги). Отримав відповідь від 14.03.2017 року №12/В-3 про відмову у задоволенні його вимог.

Дане рішення відповідача позивач вважає незаконним та таким, що порушує його право на той рівень пенсійного забезпечення, який гарантований їй законом та який відповідав би умовам його трудового стажу.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, у зв`язку з чим такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Пенсійне забезчення громадян України, у тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

Із 01.04.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-УІІІ від 02.03.2015 року (далі - Закон №213-УІІІ від 02.03.2015 року), пп. 2 п. 12 розділу 1 якого внесені зміни у ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно яких: Тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; та у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеною розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого осіб, які втратили працездатність. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 47 в редакції Законів №213-УІІІ від 02.03.2015, №911- VIII від 24.12.2015, із змінами, внесеними згідно із Законом №1774-УІІІ від 06.12.2016, тимчасово, по 31.12.2017 року особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу», а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Згідно п. 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону №213-УІІІ від 02.03.2015 року порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Разом із тим, відповідно до п. 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213- УІІІ від 02.03.2015 року у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно дозаконів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус судців», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника- консультанта народного депутата України.

З аналізу цієї правової норми вбачається, що вона чітко визначає подію з ненастанням якої припиняють свою дію норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус судців», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Конституційний Суд України у п. З мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Вказаний в пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213-УІІІ від року закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність норми законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України щодо пенсійного забезпечення і, відповідно, пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) за цими Законами - не призначаються.

Враховуючи те, що з 01.06.2015 для позивача як працівника, прирівняного в частині пенсійного забезпечення до державних службовців, скасовано норми, що передбачають право на призначення пенсії позивачу відповідно до Закону України «Про державну службу», а отже, судова колегія приходить до висновку про відсутність у відповідача правових підстав для припинення виплати пенсії у зазначений у позові період.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 травня 2016 року по справі №333/6710/15-а.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачу неправомірно було припинено виплату пенсії та виплата пенсії повинна бути поновлена без застосування строку звернення до суду оскільки заробітна плата і пенсія мають однакову правову природу, тобто є джерелом існування, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції). Цей довід випливає з наступних положень законодавства.

Згідно з абзацом чотирнадцятим статті 1 Закону України № 2235-III «Про громадянство України» (в редакції Закону № 2663-IV) заробітна плата і пенсія включені до переліку законних джерел існування.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-III) заробітна плата і пенсія також включені до переліку доходів.

З Конвенції і судової практики Європейського Суду з прав людини випливає, що заробітна плата і пенсія відносяться до власності.

Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

З огляду на позицію Конституційного Суду України в рішеннях № 8-рп/2013 і № 9-рп/2013, практикою Європейського суду з прав людини, а також на підставі аналізу положення частини першої статті 99 КАС України та ст. 122 КАС України (в редакції Закону № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року) в системному зв'язку з положенням частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», можна дійти висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов'язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Крім цього, згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці» в структуру заробітної плати входить додаткова заробітна плата, а це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Також до заробітної плати відносяться інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до частини 1 статті 66 цього Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Правові, економічні та організаційні засади проведення індексації грошових доходів населення визначено Законом України „Про індексацію грошових доходів населеннявід 03.07.1991 № 1282 (в редакції Закону від 06.02.2003 № 491).

Індексація доходів це механізм підвищення доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів та послуг.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (із змінами).

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

Як вбачається з довідки про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», виданої ОСОБА_2 № 45 від 15.01.2016 р. надбавки, премії ті інші виплати за період з 01.03.2010 р. до 29.02.2012 р. становили 6735,95 грн. Сума заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески на загальнообовёязкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011-єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування становить 6735,95 грн. Інші виплати: індексація, оздоровчі.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріальна допомога на оздоровлення, сума індексації заробітної плати, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, включається до складу заробітної плати державного службовця та враховується при обчисленні розміру його пенсії.

Однак, колегія суддів не погоджується у висновку суду з періодом, з якого необхідно здійснювати перерахунок, оскільки позивач з такою вимогою до Пенсійного фонду звернувся лише 10.03.2017 р., надавши належну довідку. До цього часу у відповідача були відсутні відомості про отримання ним матеріальної допомоги. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що порушене право на перерахунок пенсії підлягає захисту саме з дня звернення до Роздільнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії 10 березня 2017 року, тому порушене право на перерахунок пенсії підлягає захисту саме з дня звернення до Роздільнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, оскільки судом першої інстанції по суті було правильно вирішено справу, але допущено порушення норм матеріального права в частині обґрунтування свого рішення, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково та змінити мотивувальну частину оскаржуваної постанови та п. 4 резолютивної частини.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Роздільнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області - задовольнити частково.

Абзац 4 резолютивної частини постанови Іванівського районного суду Одеської області від 26 вересня 2017 року змінити, виклавши його у наступній редакції: «Зобов'язати Роздільнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області здійснити вірний розрахунок призначеної ОСОБА_2 пенсії згідно Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» з дня звернення до Роздільнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області та включити до заробітку для обчислення пенсії індексацію грошових доходів населення та виплати на матеріальну допомогу.

В решті постанову залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16.02.2018 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик