Справа № 806/2996/17
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк М.Ф.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"13" лютого 2018 р. Справа № 806/2996/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

ОСОБА_2,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "14" листопада 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов'язання надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою , -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправними дії щодо неналежного виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 21.06.2017 в справі № 806/1587/17 та зобов'язання надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для надання в оренду цієї земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він 05.05.2017 звертався до відповідача з клопотанням від 20.04.2017 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для надання в оренду земельної ділянки для сінокосіння орієнтовною площею 4,0 га на території Брусилівської об'єднаної територіальної громади (бувшої Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області). Відповідно до постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 21.06.2017 у справі №806/1587/17 дії відповідача були визнані неправомірними та останній був зобов'язаний повторно розглянути клопотання ОСОБА_3, але листом від 19.08.2017 повторно відмовив в наданні зазначеного дозволу. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 14.11.2017 позов задоволено, визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 21.06.2017 року в справі № 806/1587/17 про повторний розгляд клопотання ОСОБА_3 від 20.04.2017року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для передачі в оренду земельної ділянки для сінокосіння орієнтовною площею 4,0га на території Брусилівської об'єднаної територіальної громади (бувшої Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області) у відповідності до вимог Земельного кодексу України.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати дозвіл ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою для передачі в оренду земельної ділянки для сінокосіння орієнтовною площею 4,0 га на території Брусилівської об'єднаної територіальної громади (бувшої Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області) у відповідності до вимог Земельного кодексу України.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. В апеляційній скарзі зазначив, що постанова Житомирського окружного адміністративного суду від 21.06.2017 у справі №806/1587/17 виконана. За результатами повторного розгляду позивачу повторно обґрунтовано відмовлено в наданні дозволу та виготовлення проекту землеустрою для надання в оренду вказаної земельної ділянки, оскільки вимоги Постанови КМ України №413 від 07.06.2017 є обов'язковими до виконання. Крім того судом не враховано, що позивач є засновником та керівником Селянських фермерських господарств, має на правах оренди земельну ділянку для ведення фермерського господарства, відповідно отримання земельних ділянок має проводитися за умови проведення земельних торгів.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що при вирішені справи, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, про що свідчать розписки в отриманні поштових відправлень.

За таких обставин колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити без участі представників сторін в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 05.05.2017 позивач звертався до відповідача (звернення від 20.04.2017) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для передачі в оренду земельної ділянки для сінокосіння орієнтовною площею 4,0 га на території Брусилівської об'єднаної територіальної громади (колишньої Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області).

Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області за результатами розгляду вказаного клопотання листом від 30.05.2017 відмовило позивачу в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 21.06.2017 у справі № 806/1587/17, така відмова визнана протиправною та зобов'язано відповідача повторно розглянути вказане звернення позивача у відповідності до вимог Земельного кодексу України та з урахуванням обставин, встановлених у даній справі.

На виконання вказаного судового рішення відповідач повторно розглянув заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для передачі в оренду земельної ділянки для сінокосіння орієнтовною площею 4,0га на території Брусилівської об'єднаної територіальної громади (колишньої Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області).

За результатами такого повторного розгляду відповідач листом від 19.08.2017 повідомив позивача про відмову в наданні такого дозволу, так як відповідно до вимог Постанови КМ України від 07.06.2017 №413 (надалі - Постанова №413) бажана земельна ділянка не включена до переліку земельних ділянок, права на які можуть бути продані на земельних торгах.

Не погоджуючись з прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернувся за поновленням порушеного права до суду.

Суд першої інстанції задовольнив позов. Суд виходив з того, що рішення Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області не відповідає обставинам справи та не ґрунтується на вимогах чинного законодавства. Зокрема зазначена в оскаржуваному листі - рішенні підстава для відмови в наданні такого дозволу прямо протирічить вимогам ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України. При цьому суд вважав, що порушене право позивача підлягає судовому захисту та може бути поновлено шляхом зобов'язання Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати дозвіл ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою для передачі в оренду земельної ділянки для сінокосіння орієнтовною площею 4,0 га на території Брусилівської об'єднаної територіальної громади (бувшої Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області) у відповідності до вимог Земельного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на таке.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування на умовах оренди регулюються правовими нормами Земельного кодексу України, що були чинні на день виникнення таких відносин

Частиною третьої статті 22 Земельного кодексу України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до ч.1 ст. 34 Земельного кодексу України , громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби.

Частиною 3 статті124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 123 Земельного кодексу України , надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Відповідно до положень ст.122 цього Кодексу саме до повноважень відповідача віднесено вирішення питання про передачу цієї земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність або у користування для сінокосіння.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України, відповідач, як відповідний орган виконавчої влади відповідно до наданих повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналогічна правова норма закріплена в частині сьомій статті 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

Тобто, підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Про виключний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки прямо зазначено в Ухвалі Конституційного Суду України "Про відмову у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України" від 29 вересня 2015 року N 44-у/2015 (Справа N 2-40/2015).

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду України від 19.01.2016 (справа №824/167/15-а/21-3690а15).

Судом встановлено, що в листі відповідача від 19.08.2017 відсутні посилання про невідповідність місця розташування земельної ділянки, зазначеної позивачем в своєму клопотанні від 20.04.2017:

- вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів;

- вимогам генерального плану Брусилівського району;

- вимогам іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель цієї ж адміністративно-територіальної одиниці;

- вимогам проектів землеустрою щодо впорядкування території цих же населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що повторна відмова відповідача надана ОСОБА_3 після винесення рішення суду, яким зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 20 квітня 2017 року та надати відповідь у порядку та відповідно до вимог ст. 123 Земельного кодексу України, мотивована іншими причинами, що суперечить нормам чинного земельного законодавства України.

Постанова КМУ №413 від 07.06.2017 "Про деякі питання удосконалення в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними", на яку посилається Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, не є нормативно-правовим актом, що врегульовує порядок надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної або комунальної власності у користування громадянам, а лише затверджує стратегію (план діяльності на певний період) удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуваний лист відповідача від 19.08.2017 як результат виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 21.06.2017 у справі № 806/1587/17 щодо повторного розгляду клопотання позивача від 20.04.2017 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для передачі в оренду земельної ділянки для сінокосіння орієнтовною площею 4,0 га на території Брусилівської об'єднаної територіальної громади (бувшої Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області винесений не на підставі чинного земельного законодавства.

Повторно відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, діяв всупереч вимог Земельного кодексу України.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що застосовуючи механізм захисту права та його відновлення, порушеного суб'єктом владних повноважень, на відповідача необхідно покласти обов'язок надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою для передачі в оренду земельної ділянки для сінокосіння орієнтовною площею 4,0га на території Брусилівської об'єднаної територіальної громади (бувшої Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області) у відповідності до вимог Земельного кодексу України, оскільки будь-яких перешкод для надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою, крім тих, які вже розглянуті судом, відповідачем не зазначено та судом не встановлено.

Так, судом встановлено та підтверджується постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 21.06.2017року у справі № 806/1587/17, що набрала законної сили, що позивачем до свого звернення від 20.04.2017 долучено всі необхідні та передбачені чинним законодавством документи для надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

При цьому судова колегія зазначає, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб'єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування.

Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Практика Європейського суду однозначно свідчить про те, що рішення прийняті в рамках дискреційних повноважень, але з порушенням принципів ефективного захисту прав і свобод громадян, були визнані Європейським судом з прав людини порушенням Європейської Конвенції з прав людини і основних свобод, ( наприклад, справа "Волоха проти України").

Тому доводи апеляційної скарги щодо втручання судом першої інстанції у дискреційні функції відповідача є помилковими, оскільки покладення такого обов'язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта та зобов'язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов'язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Відповідно до 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято судом першої інстанції з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "14" листопада 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

ОСОБА_2

Повне судове рішення складено "13" лютого 2018 р.