Справа № 161/98/17
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 лютого 2018 року

Київ

справа №161/98/17

адміністративне провадження №К/9901/848/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Л.І. Бившевої,

суддів: Т.М. Шипуліної, В.В. Хохуляка,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Волинської митниці ДФС на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.03.2017 (суддя Крупінська С.С.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017 (судді Бруновська Н.В., Костів М.В., Улицький В.З.) у справі за позовом ОСОБА_2 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил,

У С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Волинської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил від 07.12.2016 № 2703/20502/2016, якою позивача притягнуто до відповідальності за порушення умов митного режиму тимчасового ввезення транспортного засобу у вигляді накладення штрафу у сумі 8500,00 грн.

Луцький міськрайонний суд Волинської області постановою від 21.03.2017, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017, адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнив: скасував постанову у справі про порушення митних правил від 07.12.2016 № 2703/20502/2016.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 470 Митного кодексу України, оскільки ОСОБА_2 не перетинала державний кордон України.

Волинська митниця ДФС подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Доводи скаржника про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права обґрунтовані тим, що процедура перетину кордону з Польщею має свої особливості і нюанси і позивач теоретично мала змогу перетнути митний кордон без відмітки у закордонному паспорті, тому посадові особи митного органу, приймаючи постанову, з приводу правомірності якої виник спір, діяли у межах та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02.06.2106 № 1401-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 № 2 "Про визначення дня початку роботи Верховного Суду" днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства викладено в новій редакції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2017 у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Шипуліна Т.М.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 28.12.2017 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою митного органу та ухвалою від 07.02.2018 визнав за можливе попередній розгляд справи.

Позивач не реалізував процесуальне право щодо подання відзиву на касаційну скаргу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи позивача та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Суди попередніх інстанції встановили, що фактичною підставою для прийняття постанови у справі про порушення митних правил від 07.12.2016 № 2703/20502/2016, з приводу правомірності якої виник спір, стали результати заходів митного контролю щодо порушення позивачем строків для транзитних перевезень для автомобільного транспорту. Так, згідно з даними бази АСМO "Інспектор", ЄАІС 09.06.2016 о 4:02 ОСОБА_2 через митний пост "Ягодин" Волинської митниці ДФС ввезла в митному режимі "транзит" на митну територію України транспортний засіб марки "VW Transporter", реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації - Республіка Польща), який станом на 23.11.2016 не вивезено та у інший митний режим згідно з нормами чинного законодавства не заявлений.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідно до пункту 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини; 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу. У передбачених міжнародними договорами або законодавством України випадках перетинання громадянином державного кордону здійснюється також за іншими документами. У такому разі прикордонний контроль здійснюється у порядку, який застосовується під час надання громадянином паспортних документів. У даному випадку, як встановили суди попередніх інстанцій, позивач 09.06.2016 не перетинала державний кордон України, що підтверджено копією закордонного паспорту ОСОБА_2 та копією листа Головного центру обробки спеціальної інформації від 11.01.2017 № 64/Л-72 (а.с. 52-58).

Відповідно до статті 319 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (стаття 486 Митного кодексу України).

Згідно зі статтею 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції до 15.12.2017) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на зміст наведених норм саме на митні органи покладається обов'язок надати достатні докази на обґрунтування висновків про порушення особою митних правил.

З огляду на встановлені обставини, а саме, що ОСОБА_2 не перетинала державний кордон України, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про недоведеність відповідачем правомірності прийнятого рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та, відповідно, протиправність постанови від 07.12.2016 № 2703/20502/2016.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги щодо скасування постанови суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції, скаржник не наводить доводів на спростування правильності висновків суду щодо встановлених обставин у справі та їх юридичної оцінки.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 349, статті 350, частинами 1, 5 статті 355, статтями 356, 359, підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.03.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк

Т.М. Шипуліна