Справа № 805/467/18-а
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2018 р. Справа№805/467/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. Просив визнати дії управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську в частині відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 пільговим стажу, у розмірі визначеному ст. 8 Закону України № 345 від 02.09.2008 року «Про підвищення престижності шахтарської праці» незаконними; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську при визначенні права на пенсію ОСОБА_1 зарахувати період його роботи на шахті ім. Ф.Е. Дзержинського з 15.05.2004 року по 06.12.2004 року в якості забійника підземного з повним робочим днем на підземній роботі в пільговий стаж роботи за Списком № 1.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він отримує пенсію за віком з 2011 року. Загальний стаж його роботи становить понад 28 років, у тому числі пільговий за списком № 1 - понад 15 років стажу. В січні 2016 року позивач самостійно перерахував свій стаж за трудовою книжкою і встановив, що його пільговий стаж складає більше 15 років, і він має право на перерахунок пенсії за Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Звернувшись до відповідача з заявою щодо роз'яснення порядку нарахування ОСОБА_1 пенсії, з письмових відповідей УПФУ в м. Дзержинську від 12.01.2016 року позивач дізнався що період роботи з 15.05.2004 року по 06.12.2004 року на шахті ім. Ф.Е.Дзержинського ДП «Дзержинськвугілля» (Шахта «Центральна» ДП «Торецьвугілля») не зараховано до пільгового стажу так як він не підтверджується результатами атестації робочих місць за умови праці.

Позивач вважає, що відповідач - як суб'єкт владних управлінських функцій, відмовляючи в призначенні пенсії, діє протиправно та незаконно. Вважає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, яку він надав відповідачу. Крім того, стаж роботи ОСОБА_1 на шахті імені Ф.Е. Дзержинського з 15.05.2004 року по 06.12.2004 року в якості забійника підземного з повним робочим днем на підземній роботі, підтверджується записами в трудовій книжці та довідках шахти ім. Ф.Е. Дзержинського про підтвердження трудового стажу для призначення, які підтверджують наявність у позивача пільгового стажу роботи. Вважає що, несвоєчасне проведення атестації на шахті ім. Ф.Е. Дзержинського в 2004 році не може служити підставою для не включення до стажу роботи ОСОБА_1 за спірний період в пільговий стаж роботи за списком № 1, тому дії відповідача не включати в пільговий стаж період роботи позивача з 15.05.2004 року по 06.12.2004 рік на шахті ім. Ф.Е. Дзержинського є незаконними.

18 грудня 2017 року відкрито провадження по справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.02.2018 року позивачу поновлений строк звернення до суду.

Сторони отримали ухвали про відкриття провадження в справі 26 січня 2018 року, що підтверджується поштовими повідомленнями.

14 лютого 2018 року, через відділ документообігу та архівної роботи суду відповідач надав відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що згідно до п. 4.2. Розділу IV порядку подання та оформлення документів для призначення перерахунку пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2015 року № 22-1, із змінами, внесеними постановою Правління Пенсійного фонду України від 31.07.2014 року № 13-1 орган, що призначає пенсію, має право здійснювати перевірку обґрунтованості видачі пільгових довідок та довідок про заробітну плату.

А саме в довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи під час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Тобто в зазначеній довідці повинні бути зазначені періоди пільгового стажу з урахуванням результатів та періодів дії атестації.

Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 7/3032 від 20.08.2008 року, наданої ВП «Шахта ім. Ф.Е. Дзержинського» ДП «Дзержинськвугілля» ОСОБА_1 працював з 20.01.2003 року по 23.01.2003 року у якості учня забійника підземного та з 24.01.2003 року по 13.06.2008 року у якості забійника, але до пільгового стажу не було зараховано період роботи з 15.05.2004 року по 06.12.2004 року, тому що в цей період на підприємстві атестації робочих місць проводилась несвоєчасно, а саме 29.03.1993 року, 14.05.1999 року, 07.12.2004 року. Період пільгової роботи позивача співпав з розривом між атестаціями з 1999-2004 роки, тому період роботи з 15.05.2004 року по 06.12.2004 рік було зараховано до загального стажу.

Відповідач вважає, що оскільки період роботи ОСОБА_1 з 15.05.2004 року по 06.12.2004 року не зараховано до пільгового стажу за Списком № 1, у зв'язку з відсутністю атестації робочих місць, а у позивача на підземних роботах за Списком № 1 - 14 років 8 місяців 9 днів, отже відсутні необхідні 15 років роботи на підземних роботах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України для здійснення перерахунку, згідно Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» № 345 від 02.09.2008 року.

Крім того відповідачем вказано, що ОСОБА_1 не звертався за перерахунком призначеної пенсії, а листи управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську № 405/Г-02-01-05 та № 409/Г-02-01-06 від 12.01.2016 року не носять імперативний характер та не є конкретним рішенням по суті питання або відмовою, оскільки подана позивачем заява не відповідала формам, які вимагає пенсійне законодавство.

Отже, відповідач просить відмовити у задоволені позову.

Сторонами не були надані клопотання щодо розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Отже, відповідно до ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу за правилами спрощеного провадження.

Дослідивши заяви по суті справи, письмові докази, наявні у справі, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримує пенсію за віком з 2011 року.

У трудовій книжці АТ-І № НОМЕР_2, яка оформлена на ім'я ОСОБА_1 міститься наступний запис:

№ 43 20.02.2003 року прийнятий на роботу забійником підземним з повним робочим днем на підземній роботі;

№ 44 13.06.2008 року звільнений внаслідок невідповідності роботі за наслідками здоров'я.

Зазначені записи у трудовій книжці виконані належними посадовими особами, засвідчені підписами начальниками відділів кадрів відповідного підприємства та скріплені печатками.

Трудова книжка, відповідно до положення ст. 48 КЗпП України, ст. 62 Закону № 1788-XII та згідно п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, є основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника.

Рішеннями Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області 405/Г-02-01-05 та № 409/Г-02-01-06 від 12.01.2016 року, було відмовлено заявникові ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку, згідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в зв'язку з тим, що провести перевірку достовірності документів щодо підтвердження пільгового характеру роботи, підстав їх видачі у відповідача не має можливості, оскільки підприємство знаходиться на непідконтрольній українській владі території.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII, «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Згідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом № 1788-XII.

Порядок звернення за призначенням пенсії, строки призначення та виплати пенсії, припинення та поновлення виплати пенсії передбачені статтями 44, 45, 49 Закон № 1058-IV.

Відповідно до частини 1 статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 1 статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Частиною 5 цієї статті передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Пунктом 4.3. Порядку № 22-1 встановлено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно п «а» ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За приписами ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 637 від 12.08.1993 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 10 зазначеного Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку № 383, якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Підтвердженням (доказом), що позивач, у вищезазначені періоди (які не зараховані позивачу до пільгового стажу) працював повний робочий день на підземних роботах - є записи в його трудовій книжці, що відповідає вимогам законодавства і не потребує інших способів доведення цього факту.

Наведене свідчить про наявність у позивача права на пенсію згідно ст. 13 п. «а» Закону № 1788-XII.

Суд зазначає, що стаж роботи позивача на різних посадах/роботах шахта ім. Ф.Е. Дзержинського ДП «Дзержинськвугілля» (зараз шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» підтверджений належними записами в трудовій книжці та довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній з посиланням на наказ по атестації робочих місць за умовами праці від 19.12.1994 року № 693.

Позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про відповідний трудовий стаж із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до ст. 13 п. «а» Закону № 1788-XII.

Оцінюючи вказані вище докази та вирішуючи справу в цілому, суд виходить з того, що згідно з положеннями ч. 2 ст. 2 КАС України (в редакції, що набрала чинності з 15 грудня 2017 року) в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно положень ст. 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. ст. 21, 22 Конституції України - усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи людини і громадянина, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 6 КАС України (в редакції, що набрала чинності з 15 грудня 2017 року) суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Andrejeva v. Latvia» (п. 77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благо отримувачів вимогам.

У справі «Будченко проти України» (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, ст. 13 Закону № 1788-XII, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку. ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі «Ковач проти України», п. 59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п. 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» тощо).

Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до ст. 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

З дослідженої у судовому засіданні трудової книжки ОСОБА_1, копія якої знаходиться в матеріалах справи, вбачається, що в ній мають місце записи, в яких присутні всі відомості що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Відповідно до статі 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місцезнаходження: 85200, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) до управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області (місцезнаходження: 85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, 26, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську в частині відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 пільгового стажу, у розмірі визначеному ст. 8 Закону України № 345 від 02.09.2008 року «Про підвищення престижності шахтарської праці» незаконними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську при визначенні права на пенсію ОСОБА_1 зарахувати період його роботи на шахті ім. Ф.Е. Дзержинського з 15.05.2004 року по 06.12.2004 року в якості забійника підземного з повним робочим днем на підземній роботі в пільговий стаж роботи за Списком № 1.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місцезнаходження: 85200, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області (місцезнаходження: 85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, 26, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Тарасенко І.М.