Справа № 263/5715/17
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2018 Київ К/9901/429/17 263/5715/17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в попередньому судовому засіданні у касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області про скасування рішення про відмову в призначенні пенсії, за касаційною скаргою Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області на постанову Жовтневого районного суду Донецької області у складі судді Скрипниченко Т.І. від 31 серпня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М. від 22 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області про скасування рішення про відмову в призначенні пенсії, в якому просила:

- визнання неправомірним рішення управління № 891 від 29 грудня 2016 року про відмову в призначенні пенсії за віком позивачу;

- скасування рішення управління № 891 від 29 грудня 2016 року про відмову в призначенні пенсії за віком позивачу;

- зобов'язання управління призначити позивачу пенсію за віком з моменту подання заяви про призначення пенсії з 20 жовтня 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалась на те, що відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнодержавне пенсійне страхування» вона має право на отримання пенсії за віком.

Постановою Жовтневого районного суду Донецької області від 31 серпня 2017 року, яку залишено без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року позовні вимоги задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що на момент звернення до відповідача ОСОБА_2 мала право на призначення пенсії за вислугу років, а відмова відповідача в призначенні пенсіє є протиправною.

Не погоджуючись з рішенням суду першої та апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального і процесуального права, Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області звернулось із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Жовтневого районного суду Донецької області від 31 серпня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що в трудовій книжці позивача наявна відмітка Управління Пенсійного фонду України в Новоазовському районі про призначення пенсії за віком з 01 квітня 2015 року, тобто позивач, на момент звернення до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії, вже є отримувачем пенсії за віком.

Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних рішень) та частини четвертої статті 328 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних рішень) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цієї постанови) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону судові рішення суду першої та апеляційної інстанції відповідають, а викладені в касаційній скарзі мотиви скаржника є неприйнятні з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивачка звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на підставі положень статті 26 Закону України «Про загальнодержавне пенсійне страхування».

Згідно частини п'ятої статті 45 цього Закону, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відмовляючи у призначення пенсії відповідач виходив з того, що в трудовій книжці позивачки наявна відмітка Управління Пенсійного фонду в Новоазовському районі Донецької області про призначення пенсії з 17 лютого 2015 року.

Відповідно до листа Департаменту інформаційних систем та електронних реєстрів Пенсійного фонду України від 16 березня 2017 року № 2167/Б-11, за даними зведеної бази даних одержувачів пенсії станом на 01 березня 2017 року позивачка на обліку в органах Пенсійного фонду України не знаходиться (не знаходилась).

Враховуючи викладене суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку, що трудова книжка не є належним та допустимим доказом того, що позивачці була призначена пенсія.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства («Stretch - United Kingdom» № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини". Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("Von Maltzan and Others v. Germany" № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Крім того, практикою Європейського суду з прав людини сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності як засадничої складової принципу верховенства права. Зокрема, у пункті 61 Рішення "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права («Brumarescu v. Romania» № 28342/95). Крім цього, у пункті 109 справи "Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови" Суд зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку («Judgment in the Case of Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. Moldova» № 45701/99).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в них повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду Донецької області від 31 серпня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І.Гриців

Н.В. Коваленко