Справа № 465/5246/17
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.02.2018 Київ К/9901/1071/17 465/5246/17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Анцупової Т. О.,

суддів: Кравчука В. М., Стародуба О. П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова на постанову Франківського районного суду м. Львова від 25 вересня 2017 року (прийняту у складі судді Мартьянової С. М.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року (прийняту у складі колегії суддів Бруновської Н. В., Костіва М. В., Шавеля Р. М.) у справі №465/5246/17 за позовом ОСОБА_1 до Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, установив:

I. ПРОЦЕДУРА

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова, в якому просив:

- визнати протиправними дії Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста щодо застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2007 рік у розмірі 1197,91 грн. при призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, за заявою останнього від 31 березня 2017 року;

- зобов'язати Залізничне об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Львова призначити ОСОБА_1 на підставі заяви останнього від 31 березня 2017 року, пенсію по інвалідності із застосуванням показників середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014-2016 роки.

2. Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії позивача по інвалідності із застосуванням показників середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014-2016 роки на підставі заяви останнього від 31 березня 2017 року за наявності обґрунтованих підстав для такого перерахунку.

3. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 25 вересня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року, позов задоволено; визнано протиправними дії Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Львова щодо застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2007 рік у розмірі 1197,91 грн. при призначенні позивачу пенсії по інвалідності, за заявою останнього від 31 березня 2017 року; Зобов'язано Залізничне об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Львова призначити ОСОБА_1, на підставі заяви останнього від 31 березня 2017 року, пенсію по інвалідності із застосуванням показників середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014-2016 роки.

4. 20 грудня 2017 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова на постанову Франківського районного суду м. Львова від 25 вересня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року у справі №465/5246/17.

5. У поданій касаційній скарзі відповідач, із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

6. Ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2017 року у зазначеній справі було відкрито провадження та установлено десятиденний строк з моменту отримання вказаної ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу.

7. Позивачем відзиву на касаційну скаргу до суду не подано. Під час розгляду справи в судах попередніх інстанцій позивач підтримував позов з підстав, викладених цих у рішеннях.

8. Ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2018 року, згідно приписів 343 КАС України, справу призначено до розгляду у попередньому судовому засіданні.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

9. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду у Львівській області та з 01 жовтня 2014 року отримує пенсію за вислугу років з розрахунком показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві за 2007 рік відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Після виходу на пенсію позивач продовжує працювати.

10. 09 березня 2017 року у зв'язку із загальним захворюванням ОСОБА_1 визнано інвалідом та встановлено II групу інвалідності, що підтверджено довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 09 березня 2017 року серія 12 ААА № 359556, яка видана Львівським обласним центром медико-соціальної експертизи, обласна МСЕК № 1.

11. 31 березня 2017 року, реалізуючи право на отримання пенсії згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», позивач звернувся із заявою про призначення пенсії по інвалідності до Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Львова.

12. Проте пенсійний орган 04 квітня 2017 року атестатом про зняття з обліку № 267 припинив виплату пенсії за вислугу років позивачу у зв'язку з переходом на пенсію за іншим законом та з 01 квітня 2017 року зняв ОСОБА_1 з обліку.

13. 10 травня 2017 року позивач звернувся із заявою до пенсійного органу про призначення пенсії по інвалідності та застосування показника середньої заробітної плати у галузях економіки України за три останні календарні роки.

14. Листом від 12 травня 2017 року № 28/П-9/Фр пенсійний орган повідомив, що відповідно до заяви про призначення пенсії від 31 березня 2017 року позивача переведено з пенсії за вислугу років на пенсію по інвалідності згідно із Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Для обчислення пенсії пенсійний орган застосував середньомісячну заробітну плату 5880,76 грн. за період з 01 липня 2000 року по 28 лютого 2017 року (індивідуальний коефіцієнт заробітку 4,90918) та показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2007 рік у розмірі 1197,91 грн. Застосування показника за 2007 рік зумовлено тим, що позивача переведено із пенсії за вислугу років, яку призначено у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію по інвалідності, яка встановлена Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

15. Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

16. Оцінюючи доводи сторін, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходили з наступного.

17. Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

18. ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

19. За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8 і 9 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

20. Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

21. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

22. Згідно з приписами частини другої статті 40 вказаного закону заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

23. Частиною 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

24. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

25. Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Тому, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

26. Проте, ОСОБА_1 призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся вперше.

27. Крім того встановлено, що після призначення пенсії за вислугу років позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

28. Отже, суди дійшли висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки для визначення розміру пенсії по інвалідності II групи загального захворювання, за призначенням якої із заявою від 31 березня 2017 року звернувся позивач, повинні застосовуватись формули, які використовуються при призначені пенсії вперше за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а не формули які використовуються при переході з одного виду пенсії призначеної за даним законом, на інший.

IV.ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

29. Відповідач у касаційній скарзі наголошує, що стаття 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника) призначається один з видів пенсії за її вибором. А тому, при переведенні осіб, зокрема, з пенсії за вислугу років, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» слід застосовувати показник середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2007 рік - 1197, 91грн.

V. ОЦІНКА СУДУ

30. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України зазначає, що за наведених обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки для визначення розміру пенсії по інвалідності II групи загального захворювання, за призначенням якої із заявою від 31 березня 2017 року звернувся позивач, повинні застосовуватись формули, які використовуються при призначені пенсії вперше за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не формули, які використовуються при переході із одного виду пенсії, призначеної за цим законом, на інший. Пенсійний орган при обрахунку пенсії позивачу на підставі заяви повинен був застосовувати показник середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузях економіки України за три роки що передували року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2014, 2015 та 2016 роки, як це передбачено ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

31. Водночас, висновки судів попередніх інстанцій у цій справі узгоджуються з позицією, яка викладена в постановах Верховного Суду України від 29 листопада 2016 року у справі № 21-6331а15; від 31 березня 2015 у справі № 21-612а14; від 22 грудня 2015 року у справі № 21-4071а15.

32. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі, якими доводи скаржника відхилено.

33. Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

34. Відповідно до ст. 24 КАС України Верховний Суд переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.

35. Як зазначено у ч. 4 ст. 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

36. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

37. До повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об'єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.

38. У справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03, Рішення від 03 квітня 2008 року, п. 40) Європейський суд з прав людини звернув увагу, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

39. Частиною 3 статті 343 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

40. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні

41. Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 242, 341, 343, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова залишити без задоволення.

Постанову Франківського районного суду м. Львова від 25 вересня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. О. Анцупова

Суддя В. М. Кравчук

Суддя О. П. Стародуб