Справа № 2а-663/2010
Суддя: Євдокімова О. П.
Дата ухвалення: 2010-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а- 663/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2010 року м. Шостка.

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області в особі Головуючого у справі - судді Євдокімової О.П.

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управлінь Пенсійного фонду України в м. Шостка Сумської області,

- про визнання протиправною бездіяльності відповідача, зобов'язання його перерахувати підвищення до пенсії як "дитині війни",-

ВСТАНОВИВ:

Позивач прохав, визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов'язати останнього нарахувати йому підвищення до пенсі як "дитині війни", за 2006- 2009 роки та до 28.02.2010 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що він належить до соціальної категорії "дитина війни" ті відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з 01 січня 2006 року має право на отримання щомісячно державної соціальної допомоги у розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком. Верховна Рада України, Законом України № 3235-1У, від 20.12. 2005 року, "Про Державний бюджет на 2006 рік" та Законом України № 489 У, від 19.12. 2006 року, "Пре Державний бюджет на 2007 рік призупинила дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Однак, Конституційний суд України своїм рішенням № 6 рп/2007, від 09 липня 2007 року, визнав такими що не відповідають Конституції України положення Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік" про призупинення дії ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідач всупереч рішення Конституційного Суду України не здійснював їй нарахування та виплату відповідного підвищення до пенсії протягом 2006 та 2007 років. З 01 січня 2008 року, відповідач розпочав виплачувати їй соціальну допомогу як "дитині війни", але у розмірі 10% від мінімальної пенсії за віком, всупереч 30 % встановленим Законом України "Про соціальний захист дітей війни".

В такому самому розмірі відповідач виплачує йому підвищення до пенсії як "дитині війни" і у 2009 році.

Про порушене право дізнався у 2009 році зі слів знайомих, які вже подали позови до суду, через що вважає, що строк на подання позову до суду не пропущений.

Відповідач позов не визнав та у своїх запереченнях вказав на те, що позивач як "дитина війни" дійсно має право отримувати підвищену пенсію на 30% відсотків мінімальної пенсії за віком, в той-же час Закон України "Про Державний бюджет на 2006 рік" призупинив дію ст. 6 цього Закону, а Закон України № 3367-1У, від 19.01. 2006 року "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет на 2006 рік" визначив те, "що пільги дітям війни, передбачені Законом України "Про соціальний захист дітей війни" запроваджуються поетапно за результатами виконання Державного бюджету за перше півріччя та у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної ради України з питань бюджету". Закон України "Про Державний бюджет на 2007 рік", п. 12 ст. 71 знову зупинив на 2007 рік дію ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни".

Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/ 2007, від 09.07. 2007 року, набрало чинності з моменту його прийняття, воно не j має зворотної дії в часі, тому підстав для нарахування та виплат позивачу соціальної допомоги за 2006 рік та 2007 рік до прийняття рішення Конституційним Судом 5'країни не було. Крім того п. 41 розділу 2 Закону України № 107, від 28.12. 2007 року, "Про Державний бюджет на 2008 рік" було внесено зміни до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та вказано на те, що розмір державної соціальної допомоги "дітям війни" виплачується у розмірі надбавки, яка встановлена для учасників війни, а саме, - 10% прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність. З 01 січня 2008 року позивачу ця набавка виплачувалась у повному обсязі у тому числі і у 2009 році.

Рішенням Конституційного суду № 10-рп, від 22.05. 2008 року, яким визнані такими, що не відповідають Конституції України положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" в частині внесення змін до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" набрало законної сили з моменту його прийняття, зворотної дії в часі воно не має, тому підстави для перерахування та виплат позивачу державної соціальної допомоги в період з 01 січня 2008 року до 22.05. 2008 року відсутні.

Щодо виплат після 22.05. 2008 року , в період з 09.07. 2007 року по 31.12. 2007 року та у 2009 році, то на законодавчому рівні порядок здійснення цих виплат, орган який повинен проводити ці виплати, джерело їх фінансування та розмір мінімальної пенсії за віком, який необхідно враховувати при здійсненні цих виплат визначеними не були. Доводи позивача щодо застосування до спірних правовідносин ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є необґрунтованими, оскільки розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч.1 цієї статті застосовується для визначення розмірів пенсії призначеної за цим законом. В силу цього дії Управління Пенсійного фонду України в м. Шостка були правомірними. Позивач також пропустила строк звернення до суду визначений ст. 99 КАС України. Прохав у позові відмовити у повному обсязі.

У судове засідання позивач та представник відповідача не з'явились надавши суду заяви про розгляд справи без їх участі та суд вважав за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів у письмовому провадженні.

Виходячи із встановлених обставин справи та досліджених по ній доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Позивач має статус "дитини війни", що підтверджується копією її пенсійного посвідчення (а. с. 6).

Враховуючи зазначений статус позивача, він відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", має право на отримання щомісячної державної соціальної допомоги, а саме підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Із заперечень відповідача встановлено те. що він не здійснював протягом 2006 -2007 років цих виплат позивачу, посилаючись на відсутність у нього коштів та на невизначеність розрахункової величини (мінімальної пенсії за віком) для розрахунку підвищень до пенсії категорії громадян які мають статус "дітей війни", з 01 січня 2008 року відповідач виплачує позивачу це підвищення у розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність ( а. с. 11).

В той же час, відповідно ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", дітям війни пенсії, або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачуються замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком. Згідно ст. 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України.

Законом України "Про Державний бюджет на 2006 рік", від 20.12. 2005 року, дію ст. 6 зазначеного закону було зупинено. Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет на 2006 рік", від 19.01. 2006 року, який набрав чинності 15.03. 2006 року, до ст. 110 Закону України "Про Державний бюджет на 2006 рік" було внесено зміни, якими встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у 2006 році запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі 2006 року, в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Проте, у 2006 році, пільги встановлені ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" впроваджені не були. Закони України "Про Державний бюджет на 2006 рік", від 20.12. 2005 року, та "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет на 2006 рік", від 19.01. 2006 року, неконституційними визнані не були та діяли протягом 2006 року.

Таким чином, на думку суду, відповідно вищезазначених законів, у відповідача не було належних правових підстав нараховувати та виплачувати позивачу доплату до пенсії передбачену ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" протягом 2006 року, оскільки 15.03. 2006 року дію зазначеної норми було зупинена, а потім передбачені нею виплати не були впроваджені.

Крім того, надаючи перевагу Закону України "Про Державний бюджет на 2006 рік" та Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет на 2006 рік" суд виходить з того, що закони є єдиними актами органу законодавчої влади- Верховної Ради України. Конституція України не встановлює пріоритету в дії того чи іншого закону незалежно від предмету правового регулювання. Немає такого закону України який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 03. 10. 1997 року № 4-зп ( справа про набуття чинного Конституцією) зазначив те, що "конкретна сфера суспільних відносин не може водночас врегульована одно предметними нормативи правовими актами одинаково! сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі нормативи: правовий акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього нормативно правового акта.Загальновизнаним є те, що прийняття нового нормативно правового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматичні скасовується одно предметний акт який діяв у часі раніше".

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 4зп/ 1997, суд вважає, що у задоволенні позову позивача в частині нарахування та виплати їй державної соціальної допомоги як "дитині війни' протягом 2006 року та визнання дій відповідача протиправними за цей період часу, необхідно відмовити, так як відповідач діяв в межах законодавства та не мав підстав виплачувати позивачу щомісячну державну соціальну допомогу, оскільки до 15.03.2006 року дія ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" була зупинена, а з 15.03. 2006 року здійснення доплат визначено в інший спосіс, тобто поставлено в залежність від виконання у другому півріччі 2006 року Закону України "Про Державний бюджет на 2006 рік".

Стосовно позову щодо нарахування та виплат позивачу державної соціальної допомоги як "дитині війни" у 2007 році, визнані-. бездіяльності відповідача в цій частині протиправною, то суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Конституційного Суду України, від 09.07. 2007 року, № 6-рп/2007, у справі за поданням 46 народних депутатів У країн-' щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 29, 36 ч.2, 56, ч. 2 ст. 62, ч.1 ст. 66. п.п. 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст. ст. 98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік" (справа про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є не конституційним) положення п. 12 ст. 71 Закону У країн* "Про Державний бюджет на 2007 рік", яким зупинено дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням ст. 111 цього Закону.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляд; ними позовів у зв'язку з правовідносинами які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнано неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є остаточним, не може бути оскарженим та підлягає виконанню ні території України всіма органами влади, державного управління та громадянами.

Відповідно ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони та інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційним.-', втрачають чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України про їх неконституційність. Виходячи з приписів ч.2 ст. 152 Конституції України та дати ухвали рішення Конституційним Судом України, Управління Пенсійного фонду 5'країни в м. Шостка Сумської області повинно було нараховувати та виплачувати позивачу доплату до пенсії передбачену ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 09.07. 2007 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності п. 12 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік" ця норма втратила чинність та не підлягає застосуванню. Отже, відповідач, з 09.07. 2007 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закон України "Про соціальний захист дітей війни", нараховувати та виплачувати позивачу відповідні доплати до кінця 2007 року.

Разом з тим здійснюючи виплати позивачу як "дитині війни" до 09. 07. 2007 року у розмірі встановленому Законом України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" позивач діяв правомірно та у нього не було належних правових підстав для здійснення цих виплат у іншому розмірі, тому позов в частині зобов'язання відповідача перерахувати ці виплати до 09. 07. 2007 року задоволенню не підлягає.

Щодо позову в частині вимог позивача про зобов'язання відповідача нараховувати їй та виплачувати у 2008 році щомісячну надбавку до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, то суд вважає такі вимоги частково обґрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно п. 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", текст ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено у наступній редакції: "Дітям війни, крім тих на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту'", до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмір, надбавки встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії чи щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закон- України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" дане підвищення проводиться за їх вибором згідно з одним а законів.

У судовому засіданні встановлено, що з 01 січня 2008 року позивачу нараховувалась та виплачувалась підвищення до пенсії у розмірі 10 % прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, тобто в редакції Закону- України "Про державний бюджет України на 2008 рік", що підтверджується самим позивачем, запереченням відповідача та довідкою про вказані виплати ( а. с. 2- 3, 11. 13,).

Рішенням Конституційного Суду України, від 22.05. 2008 року № 10-рп/2008, у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 65 розділу 1 п. п. 61, 62, 63, 66 розділ- 2, п. З розділу 3 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України1 справа щодо предмету та змісту закону "про державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України ( неконституційним) положення п.п. 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деякі законодавчих актів України".

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнай неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є остаточним, не може бути оскарженим та підлягає виконанню ні території України всіма органами влади, державного управління та громадянами.

Виходячи з системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суду України, від 22.05. 2008 року. 10-рп/2008, та приписів ч.2 ст. 152 Конституції України, суд дійшов висновку, що з 22.05. 2008 року відповідач повинен б;- з нараховувати та виплачувати позивачу доплату до пенсії передбачену ст. 6 Закон' України "Про соціальний захист дітей війни", редакції яка діяла до 01.01. 2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності п.п. 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач, з 22.05. 2008 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а саме нараховувати та здійснювати виплати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим, до 22.05.2008 року, тобто до ухвалення зазначеного рішення Конституційним Судом України, відповідач. эдиАюючи позивачу доплати передбачені ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в редакції від 01.01. 2008 року, з урахуванням п.п. 41 розділу 2 Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів, а тому позов в частині вимог про визнання дій відповідача протиправними, зобов'язання нарахувати доплату до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, з 01.01. 2008 року по 21.05. 2008 року, задоволенню не підлягають.

Щодо виплат позивачу підвищення до пенсії у 2009 році, то виходячи з довідки управління Пенсійного Фонду України в Сумській області відповідач проводить ці виплати позивачу у розмірі 10 % прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, тобто в редакції Закону України "Про державний бюджет на 2009 рік" ( а. с. 13 ).

Суд вважає такі виплати не правомірними виходячи з наступного.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" призупинено не було. Відповідно ст. 54 цього Закону, розміри державних соціальних гарантій на 2009 рік встановлюються відповідними законами та нормативно - правовими актами Кабінету Міністрів України. Законом який напряму встановлює доплату до пенсії категорії громадян "дітей війни" є Закон України "Про соціальний захист дітей війни". Таким чином, Управління Пенсійного фонду України в м. Шостка Сумської області повинно виплачувати позивачу у 2009 році підвищення до пенсії як "дитині війни" у розмірі встановленому ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", тобто з підвищенням на 30 % відсотків мінімальної пенсії за віком, розмір якої встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Щодо вимоги позивача з приводу виплат підвищення до пенсії з 01 січня 2010 року до 28 лютого 2010 року то суд вважає, що в цій частині позову необхідно відмовити, оскільки станом на 22.03.2010р. оскаржуваний рік ще не закінчився і виплати ще не закінчились.

Дійшовши такого висновку суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ч. ч. 3 та 4 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина гарантується безпосередньо на підставі Конституції України. Забороняється відмова в розгляді та вирішення адміністративної справи з мотивів неповноти неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Таким чином, доводи відповідача, в частині неврегульованості на законодавчому рівні порядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни не можуть бути підставою для їх не здійснення або відмови в задоволенні позову.

Щодо його доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" то суд зазначає наступне.

Сторони не заперечують того, що позивач, відповідно ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами передбаченими ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір чи встановлював інший розмір немає.

З огляду на викладене, суд вважає не обґрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч.3 ст. 28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абз.1 ч.1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій призначених за цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст. 64 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії передбаченого ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Крім того, безпідставними суд вважає посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначеної доплати до пенсії, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов'язань які встановлені ст. 46 Конституції України та ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Не заслуговують на увагу і доводи відповідача щодо невизначеності на законодавчому рівні питання відносно органу на який покладено обов'язок здійснення виплат підвищення до пенсії особам які мають статус "дітей війни".

Пенсійний Фонд України діє у відповідності до положення "Про пенсійний фонд України" і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" рішення про призначення чи перерахунок пенсії приймаються районними (міськими) управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Таким чином, прямий обов'язок по нарахуванні та виплаті доплати до пенсії позивачу, передбачений ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" покладений саме на Управління Пенсійного фонду України у м. Шостка Сумської області, тобто за місцем проживання позивача.

Суд також вважає, що строк звернення до адміністративного він не пропустив, оскільки порушення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, відбувалось щомісячно з 09.07 2007 року по 31.12. 2007 року тобто це порушення не було одноразовим те триваючим. 22.05. 2008 року права позивача були знову порушені, ці порушення відбувались кожного місяця аж до кінця 2008 року оскільки щомісячно йому не нараховувалась та не виплачувалась надбавка до пенсії як "дитині війни" у встановленому законодавством розмірі. У 2009 році права позивача знову порушені, це порушення відбувалось і на момент звернення його до суду. Оскільки позива1 ставить вимоги про зобов'язання відповідача перерахувати йому підвищення до пенсії за 2009 рік, то виходячи зі змісту ст. 99 КАС України він не пропустив строку звернення до суду та суд відкидає заяву відповідача про відмову позивачу у позові через пропущеній ним строку звернення до суду.

В той - же час, виходячи зі змісту ст. 11 КАС України для повного захисту прав позивача за захистом яких він звернувся де суду, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнати протиправною бездіяльність відповідача по невиконанню з 09.0' 2007 року по 31. 12. 2007 року, з 22.05. по 31.12. 2008 року та з 01. 01. 2009 року по 31. 12. 2009 року приписів ст. 6 Закону України "Пре соціальний захист дітей війни", зобов'язати його нарахувати та виплатити позивачу доплату до пенсії як "дитині війни" з 09.07. 200" року по 31.12. 2007 року, з 22.05. 2008 року по 31.12. 2008 року та з 01. 01. 2009 року по 31. 12. 2009 року та з 01 січня 2010 року по 21 лютого 2010 рік, відмовивши в іншій частині його позову.

Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 64, 124, 152 Конституції України, ст.ст. З, 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни", ст.ст. 6-14, 71, 94, 95, 100, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Шостка Сумської області задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Шостка Сумської області щодо не нарахування та не виплати "дитині війни" ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії за періоди з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Шостка Сумської області здійснити перерахунок пенсії "дитині війни" ОСОБА_1 з підвищенням її до 30% мінімальної пенсії за віком, відповідно ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру встановленого ч.І ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне

пенсійне страхування" та провести відповідні виплати за 2007 рік, з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, за 2008 рік, з 22 ~ травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та за 2009 рік, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з урахуванням раніше проведених' йому виплат як "дитині війни" за 2008 рік , та 2009 рік.

В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 гривні 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена в Сумський апеляційний суд через Шосткинський міськрайсуд, шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня її проголошення, поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву не було подано. Якщо було подано заяву, а апеляційна скарга не була подана у строк встановлений законом, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі оскарження постанови, якщо вона не була скасованою, вона набирає законної після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.П. Євдокімова