Справа № 815/3570/17
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/3570/17

Категорія: 5.2 Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюк Г.В.

суддів: Шляхтицького О.І. , Потапчука В.О.

при секретаріПавлюк К.І.

за участю сторін:
Одеська митницяМоргун Н.В. (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці ДФС на Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АКВА'СЕРВІС» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Одеської митниці ДФСУ про визнання протиправним та скасування рішення про корегування митної вартості товарів від 06.06.2017 року № UА500060/2017/000035/2, мотивуючи його тим, що подані декларантом документи є належними та достатніми для підтвердження та визначення митної вартості товару, а висновок митного органу про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), є необґрунтованим, а застосування резервного методу неправомірним.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано Рішення Одеської митниці ДФС про корегування митної вартості товарів від 06.06.2017 року № UА500060/2017/000035/2.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що Одеська митниця ДФС під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття оскаржуваного рішення про коригування заявленої позивачем митної вартості товарів від 06.06.2017 року №UА500060/2017/000035/2 діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підставі для задоволення адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що в ході здійснення зовнішньо - економічної діяльності позивачем 27.12.2016 року укладено контракт №27/1216-China з Компанією «Yuhuan Soar Metal Products Co., LTD» (Продавцем) на поставку фітингів для приєднання труб до радіаторів центрального опалення, чавунні, з нанесеною різьбою, а саме: заглушки радіаторні за №27/1216-China (33-39).

Відповідно до зазначеного контракту в Україну прибула партія вантажу.

Позивач здійснив декларування зазначеного товару, який ввезений в Україну за МД № UА500060/2017/007226 від 31.05.2017 року (а.с.121-122). Митна вартість товару відповідно до ст.266 Митного кодексу України визначена за першим методом: за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) відповідно до Інвойсу, надані інші документи.

01.06.2017 року Одеська митниця повідомила позивача про виявлення у поданих документах розбіжностей та вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числове значення складових митної вартості товарів, та декларанта зобов'язано протягом 10 днів надати додаткові документи.

Декларант позивача ТОВ «БЕЛО КОМПАНІ» листом від 02.06.2017 року повідомило митницю про відсутність підстав витребування додаткових документів, оскільки вони всі надані у відповідності до вимог ст.53 МКУ. Між тим, надавши додатково бухгалтерську виписку, висновки про якісні та вартісні характеристики товару, прайс-лист постачальника просив завершити митне оформлення (а.с.137-141).

Одеська митниця відмовила у митному оформленні товарів позивача та прийняла Рішення про корегування митної вартості товарів від 06.06.2017 року №UА500060/2017/000035/2, згідно якого визначила вартість товарів резервним методом, з роз'ясненням декларанту у разі незгоди з вказаним рішенням права на його оскарження, а також права на випуск товарів у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу (а.с.27-38).

Не погоджуючись із вказаним вище Рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано Рішення Одеської митниці ДФС про корегування митної вартості товарів від 06.06.2017 року № UА500060/2017/000035/2.

Одеський апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п.23,24 ст.4 МК України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткових документів лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст.53 МКУ (розбіжності у документах, ознаки підробки документів, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

Згідно з рішенням про корегування митної вартості товарів від 06.06.2017 року підставою для вимоги відповідачем у позивача додаткових документів зазначено те, що подані документи мають розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме у наданому до митного оформлення прайсі на визначений строк дії та дата оформлення прайсу, що не дає можливість ідентифікувати його до даної поставки.

У зв'язку з вказаними обставинами, Одеська митниця в порядку ч. 3 ст. 53 МКУ на підтвердження заявленої митної вартості витребувала (за наявності) шляхом надання протягом 10 календарних днів наступні документи: виписку з бухгалтерської документації; висновки про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У рішенні про корегування митної вартості товарів від 06.06.2017 року зазначено, що декларант позивача 06.06.2017 року повідомив, що додаткові документи надаватися не будуть. Таким чином, витребувані документи не були надані.

Проте посилання в оскаржуваному рішенні на ненадання документів декларантом є безпідставним, оскільки додаткові документи декларантом позивача були надані ще до 06.06.2017 року, а саме у додатку до листа від 02.06.2017 року, яким декларант повідомив митницю про відсутність підстав витребування додаткових документів, оскільки вони всі надані у відповідності до вимог ст.53 МКУ, але надав додатково бухгалтерську виписку, висновки про якісні та вартісні характеристики товару, прайс-лист постачальника просив завершити митне оформлення (а.с.137-141).

Одеська митниця зазначила у якості підстав наявність розбіжностей у документах та те, що документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Проте із зазначених в повідомленні декларанту від 06.06.2017 року та в рішенні про корегування митної вартості товарів від 05.03.2016 року обставина (відсутність у наданому прайсі строку його дії) не вказує на наявність розбіжностей щодо визначення митної вартості товару. Розбіжність - це відсутність однаковості у документах щодо митної вартості товару. В той же час в декларації, в Інвойсі, які є основними документами, а також в декларації країни-відправника жодних розбіжностей у вартості товару не міститься.

Посилання відповідача в запереченнях на те, що прайс є обов'язковим відповідно до умов контракту суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до розділу 3 контракту ціни на товар та надані послуги зазначаються Інвойсі (рахунку-фактурі) на кожну партію товару. Оплата здійснюється на підставі Інвойсу. Таким чином саме ціна товару визначається Інвойсом на партію товару.

У розділі 4 контракту зазначені умови поставки, у тому числі зазначено, що Товар супроводжується наступними документами: Інвойс на партію товару; сертифікат якості; МД держави експортера; прайс-лист на товари та/або каталог товарів, та/або Специфікація, та/або Прейскурант на товари, за умови, що всі або один з цих документів використовується у господарської діяльності продавця (тобто саме прайс-лист стосується не ціни а умов поставки товару та не є обов'язковим, а лише при використовується у господарської діяльності продавця). Також у розділі 4 контракту зазначено Умови поставки FOB- _NINGBO в редакції INKOTERMS-2000. Всі супровідні документи по кожній партії товару передаються по факсимільному зв'язку або електронною поштою. Оригінали передаються засобами кур'єрської доставки.

Таким чином, документи саме щодо ціни товару позивачем надані у повному обсязі, та будь-яких розбіжностей в них не існує. Оплата ж товару за Іінвойсом була здійснена у розмірі 100% ще до початку митного оформлення, що підтверджується банківськими квитанціями від 28.04.2017 року. При цьому декларантом позивача були надані додаткові документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару.

Отже, при прийнятті рішення про корегування митної вартості товарів та витребуванні додаткових документів щодо митної вартості товарів Одеською митницею не дотримано вимог законодавства, оскільки фактично жодної з підстав, які надають митному органу відповідно до ч.3 ст. 53 МКУ право вимагати від декларанта додаткових документів, митним органом не встановлено.

Згідно зі ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Таким чином, при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.

Обґрунтованими також є доводи позивача, що відповідачем не встановлено наявності жодного застереження, визначеного у ч.2 ст.58 МК України, що виключають можливість застосування основного методу визначення митної вартості товарів.

Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов'язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Обґрунтованими також є доводи позивача, що наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що товар, який задекларовано позивачем, іншими особами розмитнювався за іншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, та не надають безумовного права митниці застосовувати рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких здійснено. Торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

У рішення про коригування митної вартості товарів від 06.06.2017 року №UА500060/2017/000035/2 міститься лише посилання на іншу митну декларацію без визначення товару, якісних характеристик, умов поставки та інших обставин, які суттєво впливає на рівень митної вартості товару. Витребування додаткових документів щодо митної вартості товару та застосування резервного методу визначення вартості товару позивача з посиланням на іншу МД №UA100050/2017/335178 є необґрунтованим та неправомірним, оскільки вказана декларація має інші умови поставки та не тотожну назву товару (фітинги для труб і трубок з чорних металів з різьбою та фітинги для приєднання труб до радіаторів центрального опалення, чавунні, з нанесеною різьбою), зокрема не наведено доказів, що метал, з якого вони вироблені є тотожним, адже чорні метали підрозділяють на чавунні та сталеві.

Враховуючи, що автоматизована система аналізу та управління ризиками з об'єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.

Відповідно до ст. 71 КАС України, яка кореспондується зі ст. 77 нової редакції КАС України, - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України, яка кореспондується з ч. 2 ст. 2 нової редакції КАС України, - у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Доводи апеляційної скарги дублюють заперечення на адміністративний позов (а.с. 104) були предметом дослідження в суді першої інстанції та висновків останнього не спростовують.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС, - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року по справі № 815/3570/17, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено - 14 лютого 2018 року.

суддя-доповідач: Г.В. Семенюк
судді: В.О. Потапчук
О.І. Шляхтицький