Справа № 806/2530/17
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2018-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Черняхович І.Е.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"12" лютого 2018 р. Справа № 806/2530/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В.

ОСОБА_2,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "13" листопада 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання ненадання дозволу та зобов"язання вчинити дії , -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною відмову щодо ненадання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння орієнтовною площею 6.0 га на території Брусилівської селищної об'єднаної територіальної громади (бувшої Озерської сільської ради Брусилівського району Житомирської області) згідно клопотання від 09.03.2017;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння орієнтовною площею 6.0 га на території Брусилівської селищної об'єднаної територіальної громади (бувшої Озерської сільської ради Брусилівського району Житомирської області) згідно клопотання від 09.03.2017;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду протягом 30-ти денного терміну з дня набрання рішення суду законної сили.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 21.06.2017 у справі №806/1258/17 відповідача зобов'язано повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 09.03.2017. Проте, на виконання вказаної постанови, відповідач листом від 24.07.2017 №Г-3363/0-8851/6-17 відмовив у задоволенні клопотання посилаючись на те, що з доданих графічних матеріалів неможливо визначити місце розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів та містобудівної документації, в тому числі неможливо точно визначити місце розташування затребуваної земельної ділянки в проектних межах через масштаб графічних матеріалів, відсутність інформації щодо прив'язки земельної ділянки до відповідного населеного пункту. На думку позивача, вказана відмова є безпідставною.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 13.11.2017 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, що виразилась у ненаданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою для сінокосіння орієнтовною площею 6.0 га на території Брусилівської селищної об'єднаної територіальної громади (бувшої Озерської сільської ради Брусилівського району Житомирської області) згідно клопотання від 09.03.2017.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для сінокосіння орієнтовною площею 6.0 га на території Брусилівської селищної об'єднаної територіальної громади (бувшої Озерської сільської ради Брусилівського району Житомирської області) згідно клопотання від 09.03.2017.

Не погоджуючись з постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволені позову. Відповідач посилається на те, що згідно вимог ст. 124 Земельного кодексу України передача земельних ділянок в оренду , що перебувають у державній та комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів. Крім того, зазначає, що судом не взято до уваги постанову Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року № 413 "Про деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними".

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що при вирішені справи, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 09.03.2017 року ОСОБА_4 за дорученням ОСОБА_3 подано до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння, орієнтовною площею 6 га, з земель запасу, розташованих за межами населених пунктів Брусилівської селищної об'єднаної територіальної громади (бувшої Озерської сільської ради Брусилівського району Житомирської області), на підставі ст.ст. 34, 122, 123, 134 Земельного кодексу України. До вказаного клопотання додано копію доручення, графічні матеріали, копію паспорту (стор. 2,3,11) та копію ідентифікаційного коду.

Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області листом від 07.04.2017 №Г-3363/0-3963/6-17 повідомило позивача, що його клопотання не підлягає до задоволення, оскільки зазначені у клопотанні земельні ділянки відносяться до земель лісового та водного фонду.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_3 звернувся до суду.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 21.06.2017 зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 09.03.2017.

Виконуючи судове рішення, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянуло клопотання ОСОБА_3 та листом від 24.07.2017 №Г-3363/0-8851/6-17 відмовило позивачу у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з тих підстав, що з приєднаних до заяви викопіювань неможливо ідентифікувати бажану земельну ділянку на місцевості .

Вказане рішення відповідача позивач оскаржив до суду у даній справі.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновків, що при вирішені клопотання позивача від 09.03.2017 року мала місце протиправна бездіяльність відповідача, а тому задовольнив позов.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Згідно ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною третьої статті 22 Земельного кодексу України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до ч.1 ст. 34 Земельного кодексу України, громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби.

Частиною 3 статті124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 123 Земельного кодексу України , надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Згідно частини другої статті 123 Земельного кодексу України визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 3 статті 123 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

Як вбачається з матеріалів справи, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянувши клопотання ОСОБА_3, листом від 24.07.2017 №Г-3363/0-8851/6-17 повідомило останньому про відмову у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, посилаючись на те , що з доданих графічних матеріалів неможливо визначити місце розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів та містобудівної документації, в тому числі неможливо точно визначити місцерозташування затребуваної земельної ділянки в проектних межах через масштаб графічних матеріалів, відсутність інформації щодо прив'язки земельної ділянки до відповідного населеного пункту.

Відповідно до п. 1.3 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками", затвердженої наказом Держземагентства України від 18.05.2010 №376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 року за № 391/17686, межа земельної ділянки це сукупність ліній, що утворюють замкнений контур і розмежовують земельні ділянки.

Бажане місце розташування земельної ділянки з її орієнтовними розмірами зазначається заявником на фрагментах планово - картографічних матеріалів, які надають можливість правильно визначити місце розташування земельної ділянки, на яку претендує особа, яка звернулась з клопотанням з метою безоплатного отримання земельної ділянки у власність.

Тобто, графічні матеріали, які додаються до клопотання, повинні бути такими, обсяг даних яких дозволяє чітко ідентифікувати бажане місце розташування земельної ділянки відносно інших землевласників та землекористувачів, а бажана земельна ділянка має бути максимально конкретизованою, що б давало можливість відповідачу насамперед встановити зазначене місце розташування, перевірити відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів та у передбачених земельним законодавством випадках надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо чітко визначеної земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, копії графічних матеріалів із індексно - кадастрової карти (плану) Озерської сільської ради земель державної власності сільськогосподарського призначення (землі резерву-рілля) площею 5,6770 га станом на 01.01.2014 року виготовлені відділом Держземагенства у Брусилівському районі Житомирської області, тобто компетентним органом, що свідчить про факт обстеження працівниками структурного підрозділу відповідача зазначеної земельної ділянки на предмет відповідності її місця розташування вимогам законів.

Крім того, при первинному розгляді заяви ОСОБА_3 від 09.03.2017 року., відповідач не ставив під сумнів надані відділом Держземагенства у Брусилівському районі Житомирської області графічні матеріали.

Зокрема, постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 21.06.2017 року встановлено, що у листі відповідача від 07.04.2017 року на звернення позивача не було зазначено жодних мотивів щодо не дотримання позивачем порядку надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, а саме ч.ч. 2,3 ст. 123 Земельного кодексу України.

Таким чином, враховуючи наведені норми, встановлені судом обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправної бездіяльності відповідача при повторному розгляді клопотання позивача.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Оскільки у ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки протиправно, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, шо застосовуючи механізм захисту права та його відновлення, порушеного суб'єктом владних повноважень, необхідно зобов'язати відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння, орієнтовною площею 6,0 га з земель запасу розташованих за межами населених пунктів Брусилівської селищної об'єднаної територіальної громади на підставі поданого ним клопотання та пакету документів, оскільки будь-яких перешкод для надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою, крім тих, які вже розглянуті судом, відповідачем не зазначено та судом не встановлено.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, приведені в апеляційних скаргах доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "13" листопада 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Т.В. Іваненко

ОСОБА_2

Повне судове рішення складено "13" лютого 2018 р.