Справа № 826/12604/17
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 січня 2018 року 15 год. 33 хв. № 826/12604/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., при секретарі судового засідання Поліщук О.М., за участі позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача - Демеденко О.О., розглянувши в відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до третя особаДержавної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві Державна податкова інспекція в Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання дій протиправними та скасування рішення ,

На підставі ч. 1 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 29 січня 2018 року проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві, третя особа - Державна податкова інспекція в Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо анулювання реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку та переведення її на загальну систему оподаткування;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві внести до реєстру платників єдиного податку інформацію, відносно того, що ФОП ОСОБА_1 значиться такою, що перебуває на спрощеній системі оподаткування з 01.05.2016 року;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві протягом десяти днів з дня набрання судовим рішенням у даній справі законної сили подати до суду звіт про його виконання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що анулювання її реєстрації, як платника єдиного податку, з підстави наявності податкової заборгованості є протиправною, оскільки помилкова сплата єдиного податку на рахунок Державної податкової інспекції у Печерському районі замість сплати на рахунок Державної податкової інспекції у Оболонському районі фактично є сплатою податку до бюджету.

Крім того позивач зазначив, що рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку прийнято з грубим порушенням норм чинного законодавства, що у свою чергу призвело до порушення прав та законних інтересів позивача.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача проти позову заперечував, зазначив, що підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 став податковий борг за травень, червень, липень 2016 року та який тривав протягом двох послідовних кварталів. Оскільки, при наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів ФОП ОСОБА_1 не було подано заяву про відмову від спрощеної системи оподаткування обліку та звітності, ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві згідно з аб.3 п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу прийнято рішення щодо виключення ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку з 31.12.2016 року, у зв'язку із чим просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов з таких підстав.

Судом встановлено, що 19.04.2016 року ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою-підприємцем та взята на податковий облік до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Відповідно до витягу з реєстру платників єдиного податку від 17.05.2016 року позивача взято на облік платником єдиного податку за ставкою 20% розміру мінімальної заробітної плати та платником єдиного податку 2 групи з 01.05.2016 року.

Видами господарської діяльності згідно з КВЕД ДК 009:2010: 56.10 - діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; 5621- постачання готових страв для подій.

Рішенням Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві №358/п/2654-13-02-18- від 21.12.2016 року ФОП ОСОБА_1 анульовано реєстрацію платника єдиного податку. Підставою скасування стало те, що відповідно до абз. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298, абз. 3 п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України станом на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів у позивача був наявний податковий борг.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Перевіряючи правомірність прийняття оскаржуваного рішення, суд виходить із наступного.

Частиною другою статті 2 Кодекс адміністративного судочинства України закріплено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуваннях усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішення справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Починаючи з 01 січня 2011 року спеціальним законом, що регулює відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства є Податковий кодекс України від 02.12.2010р. №2755-VI з наступними змінами та доповненнями, у редакції на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, надалі - ПК України) крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 31.1 ст.31 ПК України визначено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п. 300.1. ст.300 ПК України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Натомість, положеннями п.п. 14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України передбачено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Як вбачається з норм ПК України, однією з підстав для анулювання реєстрації платника єдиного податку є факт існування податкового боргу у такого платника податку.

Згідно п. 299.10 ст. 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема, у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Відповідно ж до п. 8 п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків зборів, визначених Податковим кодексом України, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб'єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом (п. 299.11 ст. 299 ПК України).

З наведеної норми слідує, що виявлення контролюючим органом порушень платником єдиного податку першої-третьої груп вимог, встановлених цією главою, відповідно й порушення абз.8 пп.298.2.3. п.298.2. ст.298 Кодексу (наявність податкового боргу), здійснюється виключно під час проведення перевірки такого платника єдиного податку, яка оформлюється актом перевірки, саме на підставі якого контролюючим органом приймається рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку.

Таким чином, Кодексом закріплена чітка послідовність дій, які мають бути обов'язково вчинені контролюючим органом до прийняття відповідного рішення (проведення перевірки платника єдиного податку, виявлення допущення ним порушення, зокрема, встановлення факту наявності податкового боргу, складання акту перевірка та прийняття на його підставі рішення). Іншої процедури законодавчо не передбачено.

В даному випадку Судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку став податковий борг за травень, червень, липень 2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що протягом травня-липня 2016 року, позивачем сплачувалися податки на розрахунковий рахунок ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, зазначені обставини підтверджуються копіями платіжних доручень, наявних в матеріалах справи.

12 жовтня 2016 року ФОП ОСОБА_1 направила до ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві заяву, в якій повідомила про зміну адреси та зазначено про помилково здійснену оплату за єдиним соціальним внеском та єдиним податком на рахунки ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві. У зв'язку з зазначеним просила перерахувати помилково сплачені суми до ДПІ у Оболонському районі.

Сплата коштів до відповідного бюджету (місцевого бюджету) за податковими зобов'язаннями була здійснена своєчасно, оскільки кошти хоч і не були перераховані на рахунок в органі казначейства, відкритий для сплати єдиного податку до бюджету Оболонського району м. Києва, однак помилкове зазначення рахунку не призвело до ненадходження коштів на єдиний казначейський рахунок, та як наслідок до відповідного місцевого бюджету. А тому зазначення неправильного рахунку не може у даному випадку вважатися підставою для висновку про несплату позивачем податкового зобов'язання.

Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що за позивачем рахувався податковий борг зі сплати єдиного податку.

В той же час, відповідачем не подано суду доказів проведення відносно позивача будь-якої перевірки та виявлення наявності у нього податкового боргу зі сплати єдиного податку, а також складання акту перевірки, що слугувало б підставою для прийняття рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку. Вказане свідчить про грубе порушення відповідачем положень п.299.11. ст.299 Кодексу.

Виходячи з вищезазначеного, суд дійшов висновку необхідність визнання неправомірними дії Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо анулювання реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку та переведення її на загальну систему оподаткування .

Разом з тим, за приписами п.299.1., п.299.10. ст.299 Кодексу, реєстрація суб'єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку. Реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, у тому числі, у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Враховуючи, що у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття відносно позивача спірного рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, відповідно, були відсутні підстави виключати позивача з реєстру платників єдиного податку, така реєстрація позивача має бути поновлена.

Відповідно до частини третьої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З листа Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 04.08.2017 року №6172/П/26-54-13-02-16 вбачається , що з 31.12.2016 року ОСОБА_1 перебуває на загальній системі оподаткування.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про зобов'язання Державну податкову інспекцію в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві вчинити дії щодо відновлення реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку з 31.12.2016 року.

Відповідно до частини першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З вказаного слідує, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб'єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення. У такому разі не відбувається перебирання непритаманних суду повноважень державного органу (за відсутності обставин для застосування дискреції), а здійснюється виконання судом власної компетенції з відновлення порушеного права.

Приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи судом встановлено протиправність дій Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо анулювання реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку, та не встановлено наявності обставин, передбачених абз.8 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 та абз.3 п.299.10 ст.299 Кодексу для анулювання позивачу реєстрації платника єдиного податку, суд з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та захистити порушені права позивача шляхом визнання протиправним та скасування рішення №358/п/2654-13-02-18- від 21.12.2016 року.

Щодо вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконання судового рішення та надання звіту про виконання судового рішення суд зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, приписами наведеної статті суду надано право, а не обов'язок зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За встановлених у даній справі обставин, судом не вбачається підстав для зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадови чи службова особа.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 244, 245, 246, 255, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо анулювання реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку та переведення її на загальну систему оподаткування.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві №358/п/2654-13-02-18- від 21.12.2016 року.

Зобов'язання Державну податкову інспекцію в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві вчинити дії щодо відновлення реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку з 31.12.2016 року.

Стягнути судові витрати в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 шляхом їх безспірного списання з рахунків Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 07.02.2018 року.

Суддя Н.Г. Вєкуа