Справа № П/811/573/17
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

О К Р Е М А Д У М К А
07 лютого 2018 року Справа № П/811/573/17
Під час знаходження у нарадчій кімнаті я, доповідач по справі, залишився у меншості, тому вважаю за необхідне викласти свою думку, щодо прийнятого рішення.
Колегією суддів 07 лютого 2017 року ухвалено рішення, яким ОСОБА_1 в задоволені позову до Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA901000/2017/000046/1 від 27.03.2017 року відмовлено.
Вважаю, що такі висновки суду є помилковими з огляду на наступне.
Під час апеляційного перегляду встановлено, що 03.03.2017 року позивачем придбано за 18 000,00 злотих у нерезидента транспортний засіб - легковий автомобіль, вживаний, марки «DACIA "DOKKER dci90», ідентифікаційний номер кузова UU10SDCL549947660, тип двигуна дизельний, об'єм двигуна - 1461см3, потужність двигуна - 66 КВТ, календарний рік виготовлення - 2014, модельний рік виготовлення - 2014, що підтверджується рахунком-фактурою (інвойсом) №4/03/2017 від 03.03.2017 року.
24 березня 2017 року ОСОБА_1 подав вантажно-митну декларацію, акт про проведення огляду транспортного засобу від 08.03.2017 року та рахунок-фактуру від 03.03.2017 року.
Відповідно до акту огляду митним органом детально описано транспортний засіб, в якому зазначено про наявність пошкоджень: лакофарбового покриття, вм'ятини на правому передньому крилі, подряпин на задньому бампері, а також про експлуатацію транспортного засобу на території Польщі юридичною особою. У рахунку-фактурі зазначено про нульову ставку податку.
На підставі митної декларації №UA901010/2017/002421 від 27.03.2017 року ввезено на митну територію України придбаний позивачем транспортний засіб.
Декларантом згідно митної декларації №UA901010/2017/002421 від 27.03.2017 року заявлено митну вартість в розмірі 18 000,00 злотих . Митну вартість транспортного засобу визначено за основним методом - за ціною договору, у графі 42 митної декларації «ціна товару» зазначено 18 000,00 злотих.
Для підтвердження заявленої митної вартості товару вказаної митної декларації декларантом долучено: акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів від 08.03.2017 року; рахунок-фактуру (інвойс) №4/03/2017 від 03.03.2017 року; сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу від 15.03.2017 року.
24 березня 2017 року Митниця звернулась до позивача з проханням надати касовий або товарний чек, який підтверджує вартість товару, а також висновок про вартісні характеристики товару, який підготовлений спеціалізованими організаціями та страховий поліс автомобіля, де зазначено його вартість.
27 березня 2017 року ОСОБА_1 надав прибутковий касовий ордер продавця від 03.03.2017 року. Також позивач надав пояснення, що автомобіль не страхувався на території Польщі, а замовити згаданий висновок у нього немає можливості за відсутності коштів. У касовому ордері продавця зазначена така ж сума коштів, як у рахунку-фактурі.
27.03.2017 року відповідач за результатами розгляду поданої декларантом митної декларації № UA901010/2017/002421 та доданих до неї документів, відмовив у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю у зв'язку з тим, що заявлена митна вартість автомобіля суттєво відрізняється від вартості ідентичних або подібних транспортних засобів у джерелах цінової інформації, які містяться в ЄАІС, які використовуються митними органами відповідно до наказу Державної митної служби України «Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів» від 13.10.2006 №885.
Зокрема відповідач звертає увагу на відсутність документа, який засвідчує митну вартість: висновку про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими організаціями та страховий поліс автомобіля.
На моє переконання, виходячи з обставин даної справи, позов гр.ОСОБА_1 підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Статтею 49 Митного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (ч.1 та ч.2 ст.51 Митного кодексу України).
Згідно з ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, в тому числі, є: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (п.4); за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (п.5).
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Відповідно до ч.2 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч.3 ст.54 Митного кодексу України).
Згідно з ч.6 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1)невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4)надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
При цьому, аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 30 червня 2015 року №21-591а15, від 02 червня 2015 року №21-498а15.
Судом встановлено, що у зв'язку з відсутністю у документах, зазначених в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості імпортованого транспортного засобу та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за вказаний автомобіль посадовою особою митниці 24 березня 2017року направлено запит декларанту з вимогою про надання додаткових документів, які підтверджують митну вартість: касовий або товарний чек, який підтверджує вартість товару, а також висновок про вартісні характеристики товару, який підготовлений спеціалізованими організаціями та страховий поліс автомобіля, де зазначено його вартість.
27 березня 2017 року ОСОБА_1 надав прибутковий касовий ордер продавця від 03.03.2017 року. Також позивач надав пояснення, що автомобіль не страхувався на території Польщі, а замовити згаданий висновок у нього немає можливості за відсутності коштів. У касовому ордері продавця зазначена така ж сума коштів, як у рахунку-фактурі.
Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1)основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Згідно з ч.2 ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
На підтвердження визначення вартості транспортного засобу за основним методом (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) позивачем до матеріалів справи долучено документ, що підтверджує право власності громадянина на транспортний засіб Faktura від 03.03.2017 року№4/03/2017, копія МД країни відправлення від 03.03.2017 року №17PL361030E0008625, які містять відомості щодо вартості товару.
Додатково декларантом надано: копію прибуткового касового ордеру від 03.03.2017 року №108/3.
Відповідно до наданих документів вартість транспортного засобу 18 000 злотих, оплачена позивачем готівкою та отримана продавцем, що підтверджено відміткою про отримання коштів готівкою, яку скріплено підписом, печаткою продавця.
Таким чином, встановивши, що платіжні документи є належними документами в розумінні п.5 ч.2 ст.53 Митного кодексу України, які підтверджують вартість транспортного засобу та містить реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, а також факт нездійснення консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості ввезеного товару, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.
На моє переконання, посилання контролюючого органу на ненадання позивачем до митного оформлення на підтвердження митної вартості висновку про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими організаціями та страховий поліс автомобіля як єдиної і беззаперечної підстави неможливості застосування першого методу визначення митної вартості товару, є безпідставним, оскільки такі документи зважаючи на наведені вище положення Кодексу, не є обов'язковим для обчислення митної вартості, в тому числі, за першим методом, так як за основу для такого обчислення береться ціна, що фактично сплачена чи підлягає сплаті за оцінювані товари.
Згідно зі статтею 59 МК України у разі, якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник. Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
У разі, якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо ідентичних товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.
Згідно витягу з Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України за березень 2017 року митне оформлення імпорту товару за кодом УКТЗЕД НОМЕР_1, зокрема ідентичного товару автомобілі марки DACIA, з урахуванням року випуску (2014 р.), обєму двигуна (1461 куб. см.), здійснювалось інших моделей зазначеного автомобілю: модель спірного автомобіля - «DOKKER dci90», модель за витягом з інформаційної системи «LOGAN» за митною вартістю в діапазоні від 2925,79 USD.
З матеріалів справи вбачається, що надані позивачем документи дають можливість ідентифікувати оцінюваний товар та містять об'єктивні і достовірні дані, що піддаються обчисленню та підтверджують ціну імпортованого товару, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору.
Підсумовуючи наведене, правильними є висновок про те, що суб'єкт владних повноважень, не надав належних та допустимих у розумінні приписів ст.ст. 73,74 КАС доказів, які б свідчили про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.
Суддя Н.А. Олефіренко