Справа № 805/3576/17-а
Суддя: Шувалова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2018 р. Справа№805/3576/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шувалової Т.О.,

секретаря судового засідання - Шемет Я.О.

за участю:

представника позивача: Пономарьова А.О., за догов.;

представника відповідача: Іщенко Н.О. за довір., ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ларна" про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків,-

ВСТАНОВИВ:

13 жовтня 2017 року Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ларна" про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що платником податків всупереч вимогам закону відмовлено контролюючому органу у проведенні позапланової виїзної перевірки, у зв'язку з чим, в.о. заступника начальника Головного управління ДФС у Донецькій області було прийнято рішення від 21 вересня 2017 року №23444/10/05-99-14-11 про застосування до платника податків умовного адміністративного арешту майна. Також вказав на те, що 22 вересня 2017 року звертався до Донецького окружного адміністративного суду з поданням про підтвердження адміністративного арешту майна платника податку, але ухвалою суду від 25 вересня 2017 року по справі № 805/3272/17-а було відмовлено у прийнятті подання у зв'язку з існуванням спору про право. У зв'язку з чим, позивач звернувся з такими самими вимогами в загальному порядку на підставі ч.6 ст. 183/3 КАС України.

Відповідач надав письмові заперечення на адміністративний позов в яких зазначив, що підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту передбачено пунктом 94.10 статті 94 Податкового кодексу України. Згідно із зазначеною нормою арешт на майно може бути накладено рішенням керівника органу державної податкової служби (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв'язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим (підпункт 94.19.1 пункт 94.19 стаття 94 ПК України).

На думку відповідача, оскільки станом на 30 жовтня 2017 року (дату складення заперечення на даний позов), рішення суду про підтвердження арешту відсутнє, а після прийняття позивачем рішення від 21 вересня 2017 року №23444/10/05-99-14-11 про накладення умовного адміністративного арешту майна платника податків минуло більше 96 годин, тому на даний час майно не знаходиться під адміністративним арештом на підставі підпункту 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 Податкового кодексу України. У зв'язку з тим, що судом не підтверджено обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків протягом 96 годин, та на даний час на підставі підпункту 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 Податкового кодексу України майно не перебуває під арештом та повторне накладення такого арешту є неможливим, тому у позивача відсутні підстави для звернення до суду про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків (арк. спр. 21-23).

Ухвалою суду від 31 жовтня 2017 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №805/3265/17-а.

Ухвалою суду від 12 лютого 2018 року провадження по справі було поновлено.

В судовому засіданні 15 лютого 2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити. Надав заяву, в якій зазначив про технічну помилку в прохальній частині позову, а саме невірно вказаний номер рішення податкового органу (арк. спр. 61). У зв'язку з чим, просив підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Ларна» (), застосованого на підставі рішення від 21 вересня 2017 року №23444/10/05-99-14-11.

Представники відповідача просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у запереченнях на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, встановив наступне.

Надаючи правову оцінку доводам відповідача стосовно відсутності підстав для звернення позивача до суду з даним позовом, суд вважає їх необґрунтованими та зазначає:

Пунктом 94.1 ст.94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту передбачено пунктом 94.10 статті 94 Податкового кодексу України. Згідно із зазначеною нормою арешт на майно може бути накладено рішенням керівника органу державної податкової служби (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Адміністративний арешт припиняється у разі відсутності протягом вказаного строку, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим (п.94.19. ст.94 ПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 183-3 КАС України (в редакції, яка діяла на час звернення до суду з позовом) провадження у справах за зверненням органів державної податкової служби при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів щодо, зокрема, підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків. Подання подається до суду першої інстанції протягом двадцяти чотирьох годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно із ч.8 ст. 183-3 КАС України (в редакції на час звернення до суду з адміністративним позовом) у разі постановлення судом ухвали про відкриття провадження у справі суд приймає у триденний строк, але не пізніше ніж протягом 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду, постанову по суті заявлених вимог, яка підлягає негайному виконанню.

В свою чергу, нормами ч. 6 ст. 183-3 КАС України (в редакції на час звернення до суду з адміністративним позовом) встановлено, що відмова у прийнятті подання, зокрема у зв'язку із наявністю між сторонами спору про право, унеможливлює повторне звернення заявника з таким самим поданням. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку.

Саме за приписами ст. 183-3 КАС України позивач з початку звертався до суду з поданням щодо необхідності перевірки обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків протягом 96 годин, але у зв'язку з існуванням між учасниками справи спору про право. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року було відмовлено у прийнятті подання (арк. спр. 16).

На теперішній час позивач звернувся з позовною заявою у загальному порядку, як визначено частиною 6 ст. 183-3 КАС України (в редакції на час звернення до суду з адміністративним позовом).

Необхідно звернути увагу, що при прийнятті норми про можливість застосування адміністративного арешту майна платника податків, зокрема в разі недопуску такою особою працівників податкових органів до проведення перевірки, законодавець виходив з того, що застосування арешту є особливим видом забезпечення повноти та об'єктивності проведення податкової перевірки, оскільки ухилення платника податків від проведення перевірки може вказувати на його бажання приховати певні докази, що вказують на його недобросовісність.

В свою чергу, запровадження судової перевірки обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків вказує на необхідність контролю за діями податкового органу та захист прав платника податків від можливих зловживань з боку податкового органу.

Специфіка виконання податковими органами своїх повноважень та особливості ведення господарської діяльності окремих платників податків викликають необхідність у оперативності застосування адміністративного арешту майна та перевірки його обґрунтованості.

Отже, саме з метою оперативної перевірки наявності підстав для застосування адміністративного арешту і гарантування як прав та інтересів платника податків так і належного здійснення повноважень податковими органами законодавцем передбачено право податкових органів звертатись до суду із поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Саме тому ст.183-3 КАС України (в редакції діючій на час звернення до суду з позовом) встановлювала особливий, оперативний, порядок розгляду такого подання та імперативно прописувала необхідність негайного виконання судового рішення за результатами такого розгляду.

Слід зауважити, що при розгляді вказаного подання суд здійснює функцію контролю за правомірністю дій податкового органу щодо застосування арешту, в той час як розглядаючи позовні вимоги податкового органу щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків суд розглядає публічно-правовий спір в загальному порядку.

Отже, норми діючого законодавства, на час звернення позивача з позовом до суду, визначали два способи перевірки обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків - в особливому терміновому порядку, який був передбачений ст. 183-3 КАС України та в загальному порядку КАС України.

Виходячи з наведеного, положення ст.94 ПК України та ч.8 ст. 183-3 КАС України (в редакції на час звернення до суду з адміністративним позовом) щодо необхідності перевірки обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків протягом 96 годин стосуються виключно особливого провадження за поданням податкового органу, в той час як перевірка обґрунтованості адміністративного арешту майна в порядку позовного провадження здійснюється в загальному порядку без обмеження вказаним строком та без можливості негайного виконання рішення суду у разі підтвердження обґрунтованості арешту до набрання рішенням законної сили у встановленому нормами КАС України порядку.

Таким чином, розгляд та вирішення судом позовних вимог податкового органу про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна не ставиться в залежність від факту припинення такого арешту у зв'язку із відсутністю судового рішення про визнання арешту обґрунтованим протягом строку розгляду подання податкового органу.

При цьому перевірка обґрунтованості накладення адміністративного арешту передбачає встановлення судом наявності підстав для застосування адміністративного арешту, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК України.

Предметом перевірки є відповідність рішення керівника податкового органу (його заступника) про накладення адміністративного арешту на майно платника податків умовам, за яких таке рішення може бути ухвалено.

Враховуючи положення п. 94.10 ст.94 ПК України, така перевірка повинна завершуватися відповідним висновком суду, на підставі якого суд приймає рішення по суті порушеного питання щодо наявності або відсутності підстав для застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Разом з цим, суд звертає увагу відповідача, що Наказ на проведення перевірки є чинним, однак, перевірка не проведена у зв'язку із недопуском відповідача уповноважених осіб позивача до проведення перевірки, які стали підставою для прийняття рішення про застосування арешту.

Саме ці обставини і є підставою для перевірки судом позовних вимог у загальному порядку щодо обґрунтованості прийняття позивачем рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Надаючи правову оцінку рішенню позивача стосовно застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ТОВ «Ларна», суд зазначає наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ларна" зареєстроване в якості юридичної особи () та як платник податків перебуває на обліку в ДПІ м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області з 11.02.2008 року.

На підставі наказу Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області від 13 вересня 2017 року № 1076 призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Ларна" з питань дотримання повноти декларування та своєчасності сплати податку на додану вартість по взаємовідносинам з контрагентами за період з 01.09.2016 року по 31.08.2016 року тривалістю п'ять днів з 18 вересня 2017 року (арк.спр. 7).

Посадовим особам Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області видано направлення на проведення перевірки №1314 від 18.09.2017 року (арк.спр. 8)

18.09.2017 року уповноваженими особами позивача здійснено вихід за податковою адресою ТОВ "Ларна": 84205, Донецька область, м. Дружківка, вул. Соборна, буд. 32 корп. А кв. 1 з метою проведення документальної позапланової виїзної перевірки. Проте, керівник ТОВ "Ларни" ОСОБА_3 відмовила в допуску до проведення перевірки, у зв'язку з чим, був складений Акт № 1191/05-99-14-11/40432522 (арк.спр. 9). В судовому засіданні ОСОБА_3 підтвердила факт недопуску уповноваженої особи позивача до проведення перевірки.

21 вересня 2017 року в.о. заступника начальника Головного управління ДФС у Донецькій області було прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ТОВ «Ларна» №23444/10/05-99-14-11 відповідно до ст.94 Податкового кодексу України (арк.спр.15).

На виконання вимог ст.94 Податкового кодексу України Головне управління ДФС у Донецькій області звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків ТОВ «Ларна».

Ухвалою Донецього окружного адміністративного суду 25 вересня 2017 року по справі № 805/3272/17-а відмовлено у прийнятті подання, у зв'язку із наявністю між сторонами спору про право (арк.спр. 16).

Зазначений спір про право виник у зв'язку із оскарженням ТОВ "Ларна" в судовому порядку наказу про проведення перевірки.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2018 року по справі №805/3265/17-а встановлена правомірність та відповідність вимогам чинного законодавства наказу Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області від 13 вересня 2017 року № 1076 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Ларна" (арк. спр. 52-56).

Згідно п.81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за умови пред'явлення таких документів: 1) направлення на проведення такої перевірки; 2) копії наказу про проведення перевірки; 3) службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відповідно до п.81.2 ст.81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами органу державної податкової служби складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Пункт 81.2. статті 81 ПК України визначає, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

В матеріалах справи наявна копія акту відмови в допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки ГУ ДФС у Донецькій області від 18.09.2017 року № 1191/05-99-14-11/40432522, складений на підставі п.п. 81.1, ст.81 ПК України.

Згідно із пп.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України арешт майна може бути застосовано, зокрема, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

З огляду на наявність законних підстав для проведення перевірки та доведеність факту недопуску уповноважених осіб Головного управління ДФС у Донецькій області до проведення перевірки, суд вважає обґрунтованим застосування умовного адміністративного арешту майна ТОВ "Ларна" на підставі рішення ГУ ДФС у Донецькій області №23444/10/05-99-14-11 від 21 вересня 2017 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

У зв'язку з відсутністю доказів понесення позивачем судових витрат, визначених ч.2 ст. 139 КАС України, питання судових витрат не вирішуються.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями ст. 2, 6, 10, 19-20, 22, 72, 78, 90, 132, 139, 194, 241-246, 250, 255, 271, 283, 293, 295, пунктом 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ларна" про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків - задовольнити.

Підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю "Ларна" (), застосованого на підставі рішення від 21 вересня 2017 року №23444/10/05-99-14-11.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено у повному обсязі 20 лютого 2018 року.

Суддя Шувалова Т.О.