Справа № 819/253/17
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/253/17

05 лютого 2018 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

за участю:

секретаря судового засідання Павловського Ю.Б.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Ковальова Н.С.

представника третьої особи Софін О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Платника податку - фізичної особи ОСОБА_1 до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору публічне акціонерне товариство "УНІВЕРСАЛ БАНК", публічне акціонерне товариство "Ідея банк" про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Тернопільській області третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору публічне акціонерне товариство "УНІВЕРСАЛ БАНК", публічне акціонерне товариство "Ідея банк", в якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.10.2015 року №, яким збільшено грошове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, за основним платежем на суму 32470,65 грн. і штрафними санкціями на суму 8287,66 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуване рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області прийняте на підставі акту перевірки від 09.09.2015 № 5335/19-18-17-05. Відповідач безпідставно дійшов висновку про виникнення у позивача податкової заборгованості з анульованого (прощеного) боргу за кредитними договорами від 21.02.2008 CL №20495 та від 11.08.2008 №0145/БП3/95/0040706, оскільки позивач ніякого додаткового блага від банківських установ не отримувала. Зазначає, що в результаті реалізації договірних правовідносин між нею та банками позивачем було повернуто суму грошей більшу, ніж була отримана в якості кредиту. Тобто у позивача фактично не відбулось збільшення загального майнового стану чи приросту її активів у тій чи іншій формі, а тому відсутній об'єкт оподаткування. За таких обставин, вважає, спірне податкове повідомлення-рішення необґрунтованим та таким, що суперечать вимогам чинного законодавства, а тому просить його скасувати.

Ухвалою судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 14 березня 2017 року.

14 березня 2017 року в судовому засіданні залучено в якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору публічне акціонерне товариство "УНІВЕРСАЛ БАНК", публічне акціонерне товариство "Ідея банк" та оголошено перерву в розгляді справи до 28 березня 2017 року.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 березня 2017 року розгляд справи відкладено до 19 квітня 2017 року.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року розгляд справи відкладено до 27 квітня 2017 року.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2017 року провадження у справі зупинено до отримання витребовуваних документів.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року провадження у справі поновлено та призначено до судового розгляду на 20 грудня 2017 року.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року відкладено розгляд справи на 22 січня 2018 року.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 січня 2018 року відкладено розгляд справи на 05 лютого 2018 року.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, та просила задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача Головного управління ДФС у Тернопільській області позовні вимоги не визнала з підстав, наведених у письмових запереченнях, посилаючись на правомірність висновків контролюючого органу, зроблених при проведенні перевірки. Так, контролюючим органом встановлено, що ОСОБА_1 в 2014 році отримано дохід у сумі 209800,48 грн. за ознакою доходу "126" - додаткове благо. При цьому, публічним акціонерним товариством "Універсал Банк" та публічним акціонерним товариством "Ідея Банк" листами №1566 ГО, №121/87656 підтверджено анулювання (прощення) заборгованості ОСОБА_1 по договорах від 21.02.2008 CL №20495, від 11.08.2008 №0145/БП3/95/0040706 у сумі 189504,07 грн. та 20296,41 грн. відповідно. Також надано документи, які підтверджують те, що позивач належним чином повідомлена банком про суму анулювання (прощення) заборгованості та про свій обов'язок самостійно сплатити податок на доходи з фізичних осіб з суми прощеної основної заборгованості за кредитом, зі відображенням такого доходу у річній податковій декларації відповідно до вимог підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Однак, позивачем за 2014 рік не було подано податкової декларація, а відтак, у зв'язку з не поданням декларації про майновий стан та отримані доходи за 2014 рік, за результатами перевірки контролюючим органом самостійно визначено позивачу грошові зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування. З врахуванням вищевикладеного, вважає оскаржуване рішення винесене відповідно до вимог чинного законодавства, просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи ПАТ "Універсал Банк" в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог з підстав викладених у наданих суду письмових поясненнях від 22.01.2018 №771-юд, просив у їх задоволенні відмовити повністю.

Представник третьої особи ПАТ "Ідея Банк" в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі наказу в.о. начальника Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області №1565 від 01.09.2015 головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно - перевірочної роботи юридичних осіб Ліхіцьким Валерієм Степановичем, згідно з п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.2 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності громадянки ОСОБА_1, р.н.о.к.п.п НОМЕР_1, за період з 01.01.2014 по 31.12.2014. За результатами перевірки складено Акт перевірки від 09.09.2015 №5335/19-18-17-05.

Проведення перевірки зумовлено відомостями із ЦБДФО, даними Тернопільської ОДПІ по формі 1-ДФ, листом ПАТ «Універсал Банк» №1566 ГО від 11.06.2015, листом ПАТ «Ідея Банк» №121/87656 від 30.06.2015, а також факт неподання ОСОБА_1 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік.

Проведеною перевіркою встановлені наступні порушення:

абз «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, а саме неперерахування до бюджету терміном до 01.08.2015 податку на доходи фізичних осіб, з отриманих у 2014 році доходів, у сумі 32470,65 грн., в тому числі по періодах: за квітень 2014 року - 498,56 грн., за жовтень - 31972,09 грн.

пп «в» п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України, а саме неподання до Тернопільської ОДПІ податкової декларації про майновий стан і доходи одержані в 2014 році.

На підставі Акта перевірки контролюючий орган виніс податкове повідомлення - рішення № від 16.10.2015.

Не погоджуючись із таким рішенням суб'єкта владних повноважень ОСОБА_1 звернулась до суду з даною позовною заявою.

Суд встановив, що 21 лютого 2018 року між ВАТ «Універсал Банк» (далі - кредитор) та ОСОБА_1 (далі - позичальник) укладено Кредитний договір №CL20495, за умовами якого кредитор зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти у сумі та на умовах, визначених у цьому Договорі, а позичальник зобов'язується погасити кредит, сплатити відсотки за користування ним на умовах та в порядку визначених Договором.

Додатком 1 до Договору кредиту №CL20495 сума кредиту становить 3400 доларів США, відсоткова ставка 24% річних, підвищена ставка 72% річних, сума щомісячних платежів - 111,01 долар США та термін повернення кредиту - 15.02.2012.

Відповідно до пропозиції по врегулюванню заборгованості ПАТ «Універсал Банк», ОСОБА_1 запропоновано сплатити 5604,26 грн. у строк до 27.10.2014 та решта кредитної заборгованості буде вважатись врегульованою.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №CL20495, сформованого 10.01.2018, станом на 24 жовтня 2014 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість у сумі 14633,12 доларів США (станом на 24.10.2014 за офіційним курсом НБУ 189504,07 грн.) в тому числі: прострочена заборгованість по кредиту 2910,23 доларів США; сума дострокового стягнення кредиту 0,00 доларів США; відсотки 1243,76 доларів США; підвищені відсотки 10479,13 доларів США.

Актом про припинення зобов'язань від 24.10.2014 передбачено, що з моменту його підписання сторонами заборгованість позичальника перед кредитором в сумі 14633,12 доларів США вважається погашеною повністю шляхом прощення кредитором такої заборгованості позичальнику, а позичальник вважається таким, що виконав свої зобов'язання за основним договором в повному обсязі.

11 серпня 2008 року між кредитною спілкою «Аккорд» (далі - кредитодавець) та ОСОБА_1 (далі - позичальник) уклали Кредитний договір №0145/БП3/95/0040706. За умовами вказаного договору кредитодавець зобов'язується надати позичальникові у кредит грошові кошти в сумі 5886,99 грн. на строк 18 місяців, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом та інші платежі, передбачені цим договором. Відсоткова ставка 0,125% за кожен день користування кредитом.

Заявою про згоду на відступлення КС «Аккорд» прав кредитодавця від 11.08.2008 ОСОБА_1 надала згоду на відступлення прав кредитодавця КС «Аккорд» в користь ВАТ «Плюс Банк».

Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» є правонаступником відносно усіх прав та обов'язків Публічного акціонерного товариства «Плюс Банк», перейменованого згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів (протокол № 35 від 11.08.2011 р.).

Відповідно до Додаткової угоди від 24.04.2014 №0145/БП3/95/0040706/1 до кредитного договору №0145/БП3/95/0040706 від 11.08.2008 сторони домовились про те, що ПАТ «Ідея Банк» здійснює прощення боргу за Кредитним договором №0145/БП3/95/0040706 від 11.08.2008 в розмірі 20296,41 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 3323,76 грн.; заборгованість за платою з обслуговування кредиту - 0,00 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 8630,29 грн.; заборгованість за іншими комісіями - 0,00 грн.; пеня за прострочення - 7072,36 грн.; нараховані і несплачені витрати пов'язані із супроводом і стягненням простроченої заборгованості за кредитом - 1270,00 грн. В свою чергу позивач зобов'язується в у строк 5 банківських днів від дати укладення вказаної угоди повернути банку частину кредиту в розмірі 6957,59 грн. Вказана сума сплачена ОСОБА_1 квитанцією №95752 від 24.10.2014.

При вирішенні правовідносин, що виникли між сторонами суд враховував наступні норми чинного законодавства України.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 164.1. ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно підпункту 162.1.1. пункту 162.1. ст. 162 ПК України платниками податку є фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

Пунктом 163.2. ст. 163 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування нерезидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід з джерела його походження в Україні; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Згідно із абзацом "д" підпункту 164.2.17. пункту 164.2. ст. 164 ПК України (абзац "д" в редакції, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків передбачених статтею 165 ПКУ) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) із кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що податкове законодавство визначає включення до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника доходу, отриманого як додаткове благо, та фактично визначає один з видів такого додаткового блага.

Відповідно до підпункту 14.1.47. пункту 14.1. ст. 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Аналізуючи зазначене положення ПК України, суд дійшов висновку, що до додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Як випливає з матеріалів справи, в результаті реалізації договірних правовідносин між позивачем та банками, ОСОБА_1 повернула фінансовим установам суму більшу, ніж була отримана в якості кредиту.

Тобто, у позивача внаслідок зазначених правовідносин фактично не відбулося збільшення загального майнового стану чи приросту активів у тій чи іншій формі, оскільки позичальник завжди сплачує банківській установі крім суми отриманого кредиту (суми основного боргу) також нараховані на дану суму отриманого кредиту відповідні відсотки, в результаті чого позичальник повертає банку суму більшу, ніж отримана ним в якості кредиту, а тому у позивача відсутній об'єкт оподаткування в розумінні положень статей 14, 163, 164 ПК України.

Водночас, відповідно до підпункту 165.1.29. пункту 165.1. ст. 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються, зокрема, основна сума кредиту, що отримується платником податку (протягом строку дії договору), у тому числі фінансового кредиту, забезпеченого заставою, на визначений строк та під проценти.

Також, суд звертає увагу на те, що відносини, що виникають між банком та його клієнтами з питань надання банківських послуг, в тому числі надання кредитів є питаннями цивільно-правових відносин, а саме питаннями зобов'язального права, які регулюються актами цивільного законодавства України, в тому числі нормами Цивільного кодексу України.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 605 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Таким чином, питання припинення зобов'язань, що виникають з кредитних договорів, в тому числі шляхом прощення боргу повинні бути врегульовані між сторонами зобов'язання в рамках договірних правовідносин.

В судовому засіданні встановлено, що ПAT "Універсал Банк" та ПАТ "Ідея Банк" не було прийнято жодного рішення щодо припинення зобов'язань за кредитними договорами від 21.02.2008 CL №20495 та від 11.08.2008 №0145/БП3/95/0040706 шляхом прощення боргу.

З огляду на зазначене, відсутні підстави вважати, що позивач отримав додаткові блага, оскільки списанням заборгованості не відбулося припинення зобов'язань позивача перед згаданими банківськими установами.

Таким чином, враховуючи те, що позивач фактично повернув на рахунок кредитора кошти, які перевищують розмір отриманих в якості кредиту та сторонами по договору фактично було достроково припинено дію договору кредиту на певних умовах, суд дійшов висновку, що позивачем не було отримано доходу, який в розумінні положень статей 14, 163, 164, 165 ПК України підлягає оподаткуванню, а тому оскаржуване податкове повідомлення - рішення є протиправним, та таким, що підлягає скасуванню.

Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією викладеною в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25.09.2014 у справі К/800/40206/14.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваного рішення.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами статті 90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю. Податкове повідомлення - рішення форми "Р" Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області № від 16 жовтня 2015 року визнати протиправним та скасувати.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 лютого 2018 року.

Головуючий суддя Подлісна І.М.