Справа № 822/164/18
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2018-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/164/18
РІШЕННЯ

іменем України

15 лютого 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (письмового) без виклику сторін ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області , Державна фіскальна служба України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, Державна фіскальна служба України в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення ДФС України про нарахування ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на підставі Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 №707; зобов'язати Головне управління ДФС України в Хмельницькій області надіслати висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію", виходячи із 200-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб та зобов'язати ДВС України затвердити висновок; зобов'язати ДФС України нарахувати 180867,12 грн. одноразової грошової допомоги на користь ОСОБА_1 та зобов'язати ГУ ДФС України в Хмельницькій області виплатити одноразову грошову допомогу у сумі 180867,12 грн. на користь ОСОБА_1

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до ст.356 Податкового кодексу України (далі - ПК України) 02.12.2010 №2755-VI, ст.23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-XII, ОСОБА_1 було подано 14.07.2015 заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності до Головного управління ДФС України у Хмельницькій області.

При цьому зазначає, що 24.12.2015 йому була нарахована одноразова грошову допомогу в розмірі 62732,88 грн. відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 №707 (далі - Порядок №707).

Вважає, що положення Порядку №707 не відповідають нормам Закону України "Про міліцію"від 20.12.1990 №565-ХII із змінами та доповненнями, які були внесені в частину 6 ст.23 в редакції Закону від 13.02.2015 і вже діяли на момент подання ним заяви (рапорту) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності.

Не погоджуючись із рішенням ГУ ДФС у Хмельницькій області та ДФС України про призначення позивачу одноразової грошової допомоги на підставі Порядку №707, звернувся з листом до ГУ ДФС України в Хмельницькій області з проханням здійснити перерахунок вказаної допомоги відповідно до вимог ст.23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №556-ХІІ в редакції від 29.04.2015 відповідно до якого одноразова грошова допомога має виплачуватись в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності ІІ групи.

При цьому листом ГУ ДФС у Хмельницькій області від 04.01.2018 №323/10/22-01-04-73 відмовлено у нарахуванні недоплаченої суми грошової допомоги, у зв'язку з тим, що відповідно до вимог Порядку №707, ГУ ДФС у Хмельницькій області було підготовлено та направлено до ДФС України разом з документами, зазначеними у п.4, 5 Порядку №707 висновок щодо проведення виплати грошової допомоги у разі настання інвалідності, який був затверджений першим заступником ДФС України, згідно якого була призначена допомога у сумі 62732,88 грн. та перерахована на картковий рахунок ОСОБА_1 від 24.12.2015.

Позивач не погоджуючись з таким висновком, вважаючи дії ГУ ДФС у Хмельницькій області протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх законних прав.

Представником відповідачів 01.02.2018 надіслано до суду відзиви на адміністративний позов, в яких не погоджуючись з позовом, просив відмовити у його задоволені з наступних підстав.

Вважає, що оскільки 07.11.2015 втратив чинність Закон України "Про міліцію" в т.ч. і ст.23 цього Закону, до ст.356 ПК України не були внесені зміни, Постанова КМ України від 21.10.2015 №850 та Закон України від 02.07.2015 №580-VIII "Про національну поліцію" не поширюється на працівників податкової міліції, тому готувати висновки та проводити розрахунки та виплати одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції згідно з цими НПА в тому числі і позивачу, відсутні законні підстави.

Від позивача на адресу суду не надходило відповіді на відзив.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, поданий відповідачем відзив на позовну заяву, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши належні та допустимі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов наступних висновків.

Згідно частини 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Суд встановив, що позивач проходив службу в податковій міліції ГУ ДФС у Хмельницькій області та наказом в.о. начальника ГУ ДФС в Хмельницькій області № 186-о від 26.06.2015 року, був звільнений з податкової міліції в запас за пп. 64 "Б" (через хворобу).

Свідоцтвом про хворобу № 164 встановлено, що на підставі медичного огляду 17.06.2015 року зроблено висновок, що захворювання позивача пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ та він не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

Згідно із довідкою серія АВ №0540704 від 17.06.2015 за результатами первинного огляду ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності до 01.07.2018 внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ .

Відповідно до ст.356 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, ст.23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-XII, ОСОБА_1 було подано 14.07.2015 заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності до Головного управління ДФС України у Хмельницькій області.

При цьому 24.12.2015 позивачу була нарахована одноразова грошова допомога в розмірі 62732,88 грн. відповідно до Порядку №707.

Однак, вважаючи, що йому неправомірно нараховано одноразову грошову допомогу, звернувся з листом до ГУ ДФС України в Хмельницькій області з проханням здійснити перерахунок вказаної допомоги відповідно до вимог ст.23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №556-ХІІ в редакції від 29.04.2015 відповідно до якого одноразова грошова допомога має виплачуватись в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності ІІ групи.

Листом ГУ ДФС у Хмельницькій області відмовлено у нарахуванні недоплаченої суми грошової допомоги, у зв'язку з тим, що відповідно до вимог Порядку №707, ГУ ДФС у Хмельницькій області було підготовлено та направлено до ДФС України разом з документами, зазначеними у п.4, 5 Порядку №707 висновок щодо проведення виплати грошової допомоги у разі настання інвалідності, який був затверджений першим заступником ДФС України, згідно якого була призначена допомога у сумі 62732,88 грн. та перерахована на картковий рахунок ОСОБА_1 від 24.12.2015.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідачів, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до п.356.1 ст.356 Податкового кодексу України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Згідно із ч.6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" №565-XII (в редакції закону від 13 лютого 2015 року, який набрав чинності 12 березня 2015 року, далі також - Закон №565-XII) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Закон України "Про міліцію" втратив чинність 07 листопада 2015 р. в зв'язку з набранням чинності Закону України "Про національну поліцію" №580-VIII.

При цьому, відповідно до п.1 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 р. №707 (який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок №707) одноразова грошова допомога виплачується у разі, зокрема, установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися:

1) під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі:

- п'ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи; - чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи; - трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи;

2) у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією.

Порівнюючи наведені положення Закону №565-XII по Порядку №707, суд приходить до висновку, що ними по-різному врегульовано питання стосовно розміру виплати одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності.

При цьому, згідно ч.4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, суд вважає, що відповідачі повинні були застосувати чинний на момент встановлення інвалідності, звернення позивача і прийняття оскаржуваного висновку Закон України "Про міліцію" №565-XII (як правовий акт, який має вищу юридичну силу) та призначити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи. При цьому порядок та умови призначення одноразової грошової допомоги в спірних правовідносинах визначені саме Порядком №707. Так, п.5 Порядку №707 визначає перелік документів, які необхідно подати працівнику податкової міліції органу державної податкової служби за місцем проходження служби для виплати грошової допомоги в разі установлення групи інвалідності.

Стосовно посилання представника відповідачів на постанову Верховного суду України від 8 липня 2014 р. по справі №21-184а14, суд вважає такі безпідставними, оскільки вирішальне застосування до спірних правовідносин має ч.6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" (в редакції, що набрала чинності 12 березня 2015 року), норми якої у згаданій постанові були в іншій редакції та не передбачали конкретного розміру одноразової грошової допомоги у разі інвалідності, що настала в період проходження служби. Правовий висновок Верховного суду по справі №21-184а14 не стосується спірних правовідносин, оскільки фактично вказує на необхідність правильного застосування лише норм Порядку №707.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що внаслідок помилкового застосування норм законодавства, відповідачами порушено право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному Законом №565-XII, тому рішення ДФС України щодо відмови на підставі Порядку №707 затвердження висновку про нарахування одноразової грошової допомоги позивачу є протиправним та підлягає скасуванню.

За таких обставин, необхідно зобов'язати ДФС України затвердити висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, у зв'язку із встановлення II групи інвалідності відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" №565-ХІІ, виходячи із 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, з врахуванням раніше виплачених сум.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання ДФС України нарахувати 180867,12 грн. одноразової грошової допомоги на користь ОСОБА_1 та зобов'язати ГУ ДФС України в Хмельницькій області виплатити одноразову грошову допомогу у сумі 180867,12 грн. на користь ОСОБА_1, суд вважає, що у цій частині позивачу необхідно відмовити враховуючи вищевказане.

На підставі наведеного суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (29000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Хмельницькій області (29000, м.Хмельницький, вул.Пилипчука,17, ідентифікаційний код - 39492190), Державна фіскальна служба України (04053, м.Київ-53, Львівська площа, 8, ідентифікацій код - 39292197) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення ДФС України щодо відмови затвердити висновок про нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 згідно ст.23 Закону України "Про міліцію", виходячи із 200-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб для його затвердження Державною фіскальною службою України згідно Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

Зобов'язати ДФС України затвердити висновок про нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію", виходячи із 200-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, з урахуванням раніше виплачених сум відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію", виходячи із 200-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб для його затвердження Державною фіскальною службою України згідно Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з його підписання.

Головуючий суддя О.П. Шевчук