Справа № 295/8033/17
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2018-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Слюсарчук Н.Ф.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"14" лютого 2018 р. Справа № 295/8033/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Круглій В.В.,

позивач та представника УПП у місті Житомирі ДПП,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "30" листопада 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції у м.Житомирі ОСОБА_4 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення , -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 30.11.2017 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 422418 від 25.06.2017 року, винесену інспектором роти №3 батальйону УПП в м. Житомирі ОСОБА_4 про застосування до ОСОБА_3 адміністративного стягнення, а саме штрафу у розмірі 455 грн.

Звільнено ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 122 ч.2, 126 ч.1 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, суд обмежився усним зауваженням.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга вмотивована тим, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, не в повному обсязі з`ясував обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, не надав належної правової оцінки тому факту, що в діях позивача є ознаки правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а відповідач діяв згідно з вимогами чинного законодавства, в межах наданих повноважень, оцінив наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, встановив усі обставини справи, жодних доказів, які б свідчили про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП останнім не надано, а тому його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення в межах санкції статті КУпАП. Крім того, зазначив, що суд першої інстанції перебрав на себе повноваження суб'єкта владних повноважень (відповідача), до компетенції якого, у даному випадку, віднесено розгляд справи про адміністративне правопорушення та право приймати одне з кількох юридично допустимих рішень, зокрема щодо звільнення від відповідальності. Вважає, що зазначені дії суду першої інстанції є втручанням в дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень і виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Судами встановлено, що 25.06.2017 року постановою інспектора роти №3 батальйону УПП в м.Житомирі ОСОБА_4 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. Зі змісту постанови слідує, що ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 у м.Житомирі по вул. Київській, 19, під час перестроювання з лівої смуги рухи в праву не увімкнув попереджувальний сигнал та під час перевірки документів не зміг пред'явити поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.9.2 б), 2.1. ПДР.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову, оскільки вважав, що вчинене позивачем правопорушення є малозначним, тому звільнив ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності, скасував постанову від 25.06.2017 року у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та обмежився щодо позивача усним зауваженням, застосувавши статтю 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 222 КУпАП передбачає, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема за порушення правил дорожнього руху, передбаченого і ч.1 ст.126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частинами 2, 3, 4 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами 1 та 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

На виконання приписів вищевказаних норм прийнято Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853, далі - Інструкція).

У розділі ІІІ Інструкції зазначається, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У випадках, передбачених ст.258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126КУпАП за те, що ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 у м.Житомирі по вул. Київській, 19, під час перестроювання з лівої смуги рухи в праву не увімкнув попереджувальний сигнал та під час перевірки документів не зміг пред'явити поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.9.2 б), 2.1. ПДР.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.9.2 Правил дорожнього руху, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку:

а) перед початком руху і зупинкою;

б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно з п.9.4 Правил дорожнього руху подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Відповідно до ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 9 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото-, і кінозйомки, відеозапису.

В судовому засіданні судом апеляційної інстанції оглянуто записи з нагрудної камери патрульного поліцейського, що долучені до матеріалів справи. Встановлено, що відеозапис не містить відомостей щодо вчинення позивачем порушення п.9.4 Правил дорожнього руху - не подання сигналу повороту світловими покажчиками повороту. Крім того, позивач на місці винесення постанови заперечував щодо вчинення саме цього правопорушення за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

З огляду на те, що відповідачем не надано будь-яких доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, колегія суддів вважає, що постанова відповідача в цій частині є протиправною та підлягає скасуванню.

Слід зазначити, що при винесенні постанови у цій справі суд першої інстанції будь-яких висновків щодо вини позивача у вчиненні ним вказаних адмінправопорушень не навів.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно підпункту "ґ" пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів

Відповідно до підпункту "а" пункту 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Таким чином, на вимогу поліцейського водій транспортного засобу зобов'язаний пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів.

Згідно з ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу у розмірі двадцяти п'яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Як встановлено судом апеляційної інстанції підстав для зупинення транспортного засобу, яким кермував позивач, у відповідача не було.

Позивач посилається на поліс, як на підставу своїх вимог щодо неправомірності оскаржуваної постанови і в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Доказів щодо того позивач здійснив процедуру страхування після вчинення вказаного адміністративного правопорушення, та отримав страховий поліс серії АМ/0519458 з датою видачі 24.06.2017 року пізніше, відповідач не надав.

Витягу із Централізованої бази даних МСТБУ щодо наявності страхового полісу на автомобіль, яким керував позивач, станом на 25.06.2017 матеріали справи не містять.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану постанову, допустив порушення норм процесуального права, застосувавши положення ст. 22 КУпАП, з огляду на наступне.

Постановляючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції керувався ст.22 КУпАП, якою передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Разом з тим, суд не врахував, що в даній справі він не є органом, який уповноважений вирішувати справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки в силу ч.1 ст. 222 КУпАП органами уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122 КУпАП є органи Національної поліції.

Судом має досліджуватись лише питання законності постанови посадової особи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відтак, враховуючи те, що відповідно до статті 222 КУпАП вирішення питання щодо обрання виду стягнення належить до компетенції органів Національної поліції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно змінив постанову в частині накладення адміністративного стягнення, обмежившись усним зауваженням, фактично перебравши на себе повноваження суб'єкта владних повноважень, тобто відповідача, до компетенції якого, у даному випадку, віднесено розгляд справи про адміністративне правопорушення та право прийняти одне з кількох юридично допустимих рішень.

Дана позиція узгоджується з правовою позицією, висловленою Вищим адміністративним судом України, зокрема, в ухвалі від 06 червня 2017 року в справі №К/800/15671/17.

З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставини, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог в частині скасування постанови відповідача.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Постанову Богунського районного суду м. Житомира від "30" листопада 2017 р. скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Постанову інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції у м.Житомирі ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_4 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №422418 скасувати.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

ОСОБА_2

Повне судове рішення складено "15" лютого 2018 р.