Справа № 806/316/18
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року м.Житомир справа № 806/316/18

категорія 10.2.4

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єфіменко О.В.,

секретаря судового засідання Коваля О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

19.01.2018 до Житомирського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1, у якому він просить:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області щодо виплати позивачу з 01.01.2012 пенсії з обмеженням максимальним розміром та не виплати у повному обсязі нарахованої пенсії з 01.01.2012;

- зобов'язати ОСОБА_5 управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виплачувати позивачу нараховану пенсію у повному обсязі без обмежень максимальним розміром;

- зобов'язати ОСОБА_5 управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити виплату позивачу нарахованої кожного місяця і не виплаченої пенсії у період з 01.01.2012 до дня постановлення судового рішення з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до ч.2 ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач незаконно, навмисно тривалий час не виплачує йому пенсію у повному обсязі. З 01.01.2012 позивачу відповідно до Постанови КМУ від 28.11.2011 №1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" розмір пенсії збільшено на 25% та, відповідно, збільшено й інші виплати: підвищення інваліду війни 2 групи, цільова грошова допомога інваліду війни 2 групи. Відповідно до наданої пенсійним органом відповіді це збільшення складало з 01.01.2012 - 4421,13 грн, з 15.08.2016 по даний час 4574,18 грн, підвищення інваліду війни -313,60 грн, цільова грошова допомога інваліду війни - 50 грн. Вказане збільшення складових нараховується щомісяця, але виплата пенсії проводиться в тому ж розмірі - 18192,90 грн. Позивач категорично не згоден з обґрунтуванням пенсійного органу про те, що ці виплати не проводяться через обмеження пенсій максимальним розміром, встановленим законодавцем. Вважає, такі дії відповідача незаконними і наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 23.01.2018 відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 13.02.2018 на 11 год. 00 хв.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні 13.02.2018 позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні 13.02.2018 проти заявлених вимог заперечували та просили відмовити у їх задоволенні з огляду на таке.

Позивач перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 86% грошового забезпечення.

На виконання рішення Богунського районного суду м.Житомира від 29.06.2011 по справі №2-А-2070/2011 ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії з 02.11.2010 відповідно до довідки про грошове забезпечення від 31.12.2010 №1005.

На виконання рішення Богунського районного суду м.Житомира від 29.07.2011 по справі №2-А-2447/2011 ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії з 02.11.2010 відповідно до довідок про грошове забезпечення від 05.07.2011 №17 та від 07.07.2011 №16. Загальний розмір призначеної пенсії з 02.10.2011 становив 18192,90 грн, у тому числі: основний розмір пенсії - 17684,50 грн; підвищення інваліду війни 2 групи - 313,60 грн; цільова грошова допомога інваліду війни 2 групи - 50,00 грн; додаткова пенсія учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії інваліду 2 групи - 156,80 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» встановлено, що розміри пенсій інвалідам війни, обчислені відповідно до ст.27 та ч.2 ст.42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст.ст. 13, 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», з 01.01.2012 збільшуються на 25%. На виконання наведеної постанови ОСОБА_1 з 01.01.2012 проведено збільшення основного розміру пенсії на 25% та встановлено відповідне підвищення до пенсії. Розмір вищевказаного підвищення становив: з 01.01.2012 - 4421,13 грн; з 15.08.2016 по даний час - 4574,88 грн.

Згідно з п.2 розділу 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911, яким було внесено зміни до ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016.

Відповідно до ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у редакції Законів від 23.12.2010 №2856-17, від 08.07.2011 №3668-17, від 24.12.2015 №911-VІІІ, від 06.12.2016 №1774-VIII, яка була чинною на час призначення позивачу пенсії, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством), не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, зокрема з 01.09.2015 до 31.12.2017 не може перевищувати 10740,00 грн, а починаючи з 01.01.2018 - 13730,00 грн.

Таким чином, як пояснив представник відповідача, на час призначення позивачу пенсії законодавством було обмежено її максимальний розмір.

З огляду на положення ст.2 Закону України «Про заходи щодо законного забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VІ правова норма, якою передбачено обмеження максимального розміру пенсії, має застосовуватися не тільки щодо призначених пенсій, а й щодо перерахованих пенсій.

Виплата пенсії ОСОБА_1 здійснюється у розмірі, обрахованому на виконання рішення Богунського районного суду м. Житомира по справі від 29.07.2011 №2- А-2447/2011, тобто 18192,90 грн.

Крім того, на виконання рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017 у справі №295/4057/17 з 15.08.2016 пенсія ОСОБА_1 була перерахована.

Оскільки, вказаною постановою суду будь-яких зобовязань щодо виплати пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром на ОСОБА_5 управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не покладено, відповідно виплачувати пенсію без обмеження максимальним розміром не має підстав.

Відповідно до довідок №2277/0-21, 2278/03-21, 2279/03-21, 2280/03-21, 2281/03-21, 2282/03-21, 2283/03-21, 2284/03-21, 2285/0-21, 2286/03-21 від 13.03.2017, виданих ОСОБА_5 Управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, встановлено, що загальний розмір пенсії ОСОБА_1 складається: основний розмір пенсії за рішенням суду; підвищення основного розміру пенсії на 25% як інваліду війни; підвищення інваліду війни 2 групи; цільова грошова допомога інваліду війни 2 групи; додаткова пенсія учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії інваліду 2 групи.

З огляду на що, представники відповідача пояснили, що пенсія ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась з урахуванням усіх видів надбавок, зокрема як інваліду війни 2 групи та будь-яка заборгованість за період з 01.01.2012 до 30.04.2017 у виплаті пенсії відсутня.

Станом на 01.01.2018 загальний розмір призначеної пенсії ОСОБА_1 становить 23884,81 грн, у тому числі: основний розмір пенсії - 18299,53 грн; збільшення основного розміру пенсії 25% - 4574,88 грн; підвищення інваліду війни 2 групи - 580,80 грн; цільова грошова допомога інваліду війни 2 групи - 50,00 грн; додаткова пенсія учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії інваліду 2 групи - 379,60 грн. На думку представників відповідача та згідно з наданими поясненнями - пенсійний орган правомірно виплачував і виплачує пенсію ОСОБА_1 у розмірі 18192,90 грн а тому підстав для задоволення позову не має (а.с.57-59).

Вислухавши позивача, представника позивача та представників відповідача, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що з листопада 2010 року ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 86% від грошового забезпечення, як особа, що мала на момент звільнення вислугу років військової служби 32 роки.

Розмір пенсії позивача за розрахунком Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області склав 18192,90 грн та виплачується позивачу і до цього часу.

У грудні 2018 року позивач та його адвокат звернулись до Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із проханням дати розяснення з приводу виплати ОСОБА_1 підвищення пенсії на 25% як інваліду війни 2 групи (а.с.13-16).

Як видно із відповідей відповідача від 18.12.2017 №3749/Ж-11, від 05.01.2018 №389/04-01, від 12.01.2018 №4449/Ж-11 (а.с.25-29) він посилається на те, що ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у редакції Законів України від 23.12.2010 №2856-17, від 08.07.2011 №3668-17, від 24.12.2015 №911-VІІ, від 06.12.2016 №1774-VІІ максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, з 01.01.2017 до 31.12.2017 не може перевищувати 10740 грн, а починаючи з 01.01.2018 - 13730 грн. При цьому, відповідач зазначає, що пенсії, призначені до обмеження максимальним розміром виплачуються у раніше встановленому розмірі, тому позивачу виплачується 18192,90 грн, хоча й нараховується пенсія ОСОБА_1 з 01.01.2012 у розмірі 22813,23 грн а з 01.12.2017 - 23884,81 грн.

Однак вказане, на думку позивача, суперечить викладеному відповідачем у його відповідях, оскільки з листопада 2010 року (часу призначення пенсії позивачу) обмежень до призначених пенсій не існувало, а пенсія мала розмір з 01.01.2012 року 22813,23 грн та не виплачувалася позивачу у повному обсязі.

Позивач, вважаючи такі висновки та дії відповідача протиправними, звернувся до суду для захисту своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Стосовно позовної вимоги про визнання неправомірними дій Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області щодо виплати позивачу з 01.01.2012 пенсії з обмеженням максимальним розміром, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.43 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції на час призначення пенсії позивачу) (далі Закон України №2262-ХІІ) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням положень статті 22 Конституції України, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені зміни до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнений з військової служби, та деяких інших осіб" щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 процентів грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної позивачу пенсії у розмірі 86 процентів.

Щодо обмеження виплати позивачу пенсії у період до 01.01.2016, то дія ст.2 Закону України від 08.07.2011 №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» згідно розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень про обмеження пенсії максимальними розміром не розповсюджувалася на пенсіонерів, яким пенсію призначено до 1 жовтня 2011 року.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок І окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень. Положення частини сьомої статті 43, першого і речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Тобто посилання відповідача на ч.7 ст.43 Закону України №2262-ХІІ у редакції Законів України від 23.12.2010 №2856-17, від 08.07.2011 №3668-17, від 24.12.2015 №911-VІІ, від 06.12.2016 №1774-VІІ, як на підставу для обмеження виплати пенсії позивача, є незаконним, не конституційним.

Крім того, у відповідях на звернення позивача ОСОБА_5 Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зазначає, що ОСОБА_1 виплачується пенсія з підвищенням у розмірі 25% та інших підвищень, нараховувалася та виплачується з урахуванням усіх видів надбавок і заборгованість відсутня.

На спростування вказаного, з наявних у матеріалах справи розрахунків пенсії за вислугу років ОСОБА_1 від 01.12.2010, від 01.01.2011, від 01.01.2012, від 01.01.2013, від 01.01.2014, від 01.01.2016, від 01.12.2017 видно, що хоча позивачу і було нараховано доплату, у вигляді збільшення основного розміру пенсії 25% та інші види надбавок, а саме: підвищення як інваліду війни 2 групи; цільову грошову допомогу інваліду війни 2 групи; додаткову пенсію учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії інваліду 2 групи, однак розмір його пенсії залишився незмінним - 18192,90 грн та у такому розмірі виплачується позивачу і до цього часу (а.с.17-24).

Пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 24.12.2015 №911, яким внесено зміни до ст.43 Закону України №2262-ХІІ, визначено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, застосовується до пенсій, які призначаються, починаючи з 1 січня 2016 року.

У п.5 розяснень Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 у постанові №9 зазначено, що при здійсненні правосуддя судам під час розгляду справи необхідно піддавати оцінці нормативно-правові акти будь якого державного органу (згідно з ст.6 Конституції України від 28.06.1996 органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України) на відповідність їх як Конституції так і закону. Якщо при цьому буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягає застосуванню не відповідає чи суперечить законові, суд зобовязаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Конституційний Суд України у п.4 свого рішення від 11.10.2005 №п/2005 (Справа №1-21/2005) розяснив, що згідно з ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 09.07.1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Згідно з положеннями ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що дії відповідача щодо обмеження максимальним розміром пенсії позивача з 01.01.2012, з посиланням на ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", є неправомірними.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити виплату позивачу нарахованої кожного місяця і не виплаченої пенсії у період з 01.01.2012 до дня постановлення судового рішення, суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон України №2011-XII).

Частиною 1 ст.9 Закону України №2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Всупереч всім правовим приписам, визначенням та положенням, вимогам ст.8 п.3 ст.22, ст.46 Конституції України, Закону України №2262-ХІІ, п.2 розділу 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» із змінами станом на 01.01.2017, ОСОБА_5 Управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області не виплачує позивачу нараховану пенсію у повному обсязі з 01.01.2012.

Як видно з наявних у матеріалах справи довідок від 13.03.2017, відповідач зазначає суми нарахованої пенсії: довідка № 2277/03-21 - з 01.01.2012 у розмірі 22813,23 грн; довідка № 2278/03-21 - з 01.04.2012 у розмірі 22826,83 грн; довідка № 2279/03-21 -з 01.07.2012 у розмірі 22830,83 грн; довідка № 2280/03-21 -з 01.10.2012 у розмірі 22840,43 грн; довідка № 2281/03-21 - з 01.12.2012 у розмірі 22862,83 грн; довідка № 2282/03-21 - з 01.01.2013 у розмірі 22870,83 грн; довідка № 2283/03-21 - з 01.12.2013 у розмірі 22914,83 грн; довідка № 2284/03-21 - з 01.09.2015 у розмірі 22964,83 грн; довідка №2285/03-21 - з 01.05.2016 у розмірі 22987,23 грн; довідка № 2286/03-21 - з 01.12.2016 у розмірі 23034,03 грн (а.с.30-39).

Однак виплата пенсії позивачу проводиться у розмірі 18192,90 грн, тобто у розмірі, що був визначений ще у листопаді 2010 року.

Оскільки нараховані суми пенсії позивачу не виплачуються з вини Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, то відповідно до ч.2 ст.55 Закону України №2262-ХІІ нараховані суми пенсії мають бути виплачені за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Частиною 5 ст.43 Закону України №2262-ХІІ (у редакції чинній на час спірних правовідносин) було визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з законодавством, чинним у 2016 році, обмеження, зазначені у ст.43 Закону України №2262-ХІІ не могли бути застосовані до пенсій, що призначені до 01.01.2016.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що при виплаті пенсії позивачу з 01.01.2012 до 13.02.2018 року, відповідач неправомірно обмежив її максимальним розміром у сумі 18192,90 грн.

Крім того, згідно з приписами ч.2 ст.46 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Суд вважає за необхідне зазначити, що вказана норма стосується нарахованих, але не виплачених сум пенсій з вини пенсійного органу, оскільки у спірних правовідносинах у даній справі встановлено факт нарахування сум пенсій позивачу, однак з огляду на відсутність у матеріалах справи підтверджень про зворотне, їхня виплата проведена не була з вини відповідача, з огляду на що суд приходить до висновку про необхідність виплати недотриманих позивачем сум пенсії, за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Зазначені обставини дають суду підстави вважати, що дії відповідача щодо здійснення виплат позивачу пенсії з 01.01.2012 з обмеженням максимальним розміром та не виплату у повному обсязі нарахованої пенсії з 01.01.2012 є неправомірними, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 77, 90, 242-246, 250-251 КАС України, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (10014, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Ольжича, 7, м.Житомир, 10003, ) про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області щодо виплати позивачу з 01.01.2012 пенсії з обмеженням максимальним розміром та не виплати у повному обсязі нарахованої пенсії з 01.01.2012.

Зобовязати ОСОБА_5 управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виплачувати позивачу нараховану пенсію у повному обсязі без обмежень максимальним розміром.

Зобовязати ОСОБА_5 управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити виплату позивачу нарахованої кожного місяця і не виплаченої пенсії у період з 01.01.2012 до дня постановлення судового рішення з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до ч.2 ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішення набирає законної сили згідно з статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Єфіменко

Повне судове рішення складене 19 лютого 2018 року