Справа № 640/16882/17
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2018-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 р. м. ХарківСправа № 640/16882/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Жигилій С.П., Спаскін О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департамента патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області на рішення Київського районного суду м. Харкова від 22.12.2017, суддя Ніколаєнко І.В., вул. Блюхера, 7б, м. Харків, Харківська, 61168, повний текст складено 22.12.17 по справі № 640/16882/17

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора 3 роти 1 батальйону УПП в м.Дніпро ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2 третя особа Департамент патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 ( далі позивач, ОСОБА_1 Л.) звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора лейтенанта поліції ОСОБА_2, УПП у м. Дніпро, 1 батальйон, 3 рота ( далі відповідач, інспектор Таранченко І.Л.) в якому просив скасувати постанову серія ЕАА №193746 від 25.10.2017 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення ( далі КупАП) та накладення штрафу в розмірі 255 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22.12.2017 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Скасовано постанову серії ЕАА №193746 від 25.10.2017 року, винесену інспектором 3 роти 1 батальйону УПП в м. Дніпро ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрито.

Не погодившись з даним рішенням суду Департамент патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення Київського районного суду м. Харкова від 22.12.2017 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що до суду першої інстанції було направлено, разом із запереченням на адміністративний позов, DVD диск, який містить інформацію винесення постанови, розташування транспортного засобу. Відеофайл 35000233 фрагмент 17.42 год - позивач знаходився за кермом транспортного засобу та відповідає, що чекає друга, проте судом першої інстанції не взято до уваги, ані заперечення, рапорт, та відео докази, якими спростовуються твердження позивача.

Вважає помилковим посилання суду першої інстанції на рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 по справі №1-11/2015, оскільки дане рішення було ухвалено до внесення змін до законодавства про адміністративне правопорушення Законом України № 596-УІІ від 14.07.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Апелянт стверджує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 була винесена відповідно до вимог чинних нормативно-правових актів, на підставі належних та допустимих доказів.

Також вважає, що судом першої інстанції було неправомірно закрито провадження по справі, оскільки нормами Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС України) суд не наділений повноваженнями закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Вказані процесуальні дії відносяться до компетенції органу, який розглянув справу.

Позивачем відзив на апеляційну скаргу надано не було.

Учасники справи в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду повідомлялися судом належним чином.

Враховуючи положення ч. 5 ст. 286, ст. 313 КАС України суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи без учасників справи.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, дослідивши письмові докази по справі, що стосуються фактів на які посилається апелянт, колегія суддів прийшла до висновку , що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з недоведеності в діях позивача складу адміністративного правопорушення належними та допустимими доказами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з даними висновками суду першої інстанції та зазначає.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, що 25.10.2017 інспектором УПП у м. Дніпро лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії ЕАА №193746 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 грн.

Відповідно до змісту постанови, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 стало те, що останній, 25.10.2017 о 18:11 год. в м. Дніпро на вул. Чернишевського, 21, керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонено», здійснивши зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п.8.4 "в" ПДР.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, <...>, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Враховуючи відсутність будь-яких належних доказів вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП , суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної постанови серії ЕАА №193746 від 25.10.2017, винесеної інспектором 3 роти 1 батальйону УПП в м. Дніпро ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2

Щодо доводів апеляційної скарги про наявність належного доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме відеозапису з нагрудної камери поліцейського , суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних визначених ч.2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото і відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Частиною 3 та 4 статті 70 КАС України передбачено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Як встановлено під час судового розгляду, оскаржувана постанова не містить даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення і як наслідок, в силу вище зазначених положень ч.3 та 4 ст. 70 КАС України, даний доказ є недопустимим. А тому колегія суддів до уваги наданий відповідачем відеозапис на DVD диску ( відеозапис з нагрудної камери поліцейського) до уваги не приймає.

Посилання апелянта на дотримання ним вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, а саме в частині складання постанови із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху , зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зміст постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен відповідати вимогам ч.2 та 3 ст. 283 КУпАП, а саме із зазначенням технічного засобу, яким здійснено фото і відеозапис.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав субєктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.

Статтею 268 КУпАП встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в тому числі і право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази.

Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається в тому числі коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформляється на місці вчинення правопорушення та в разі вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху. Тобто фактично, в даних випадках, притягнення особи до адміністративної відповідальності відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах, зокрема у сфері забезпечення дорожнього руху передбачає фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Враховуючи те, що не було надано під час судового розгляду належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення позивачем, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо недоведеності вини позивача у вчиненні правопорушення.

Посилання апелянта, як на доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на рапорт інспектора лейтенанта поліції ОСОБА_2 суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки це є суб'єктивне бачення події посадовою особою і не є підтвердженням вчинення правопорушення саме позивачем по справі.

Доводи апеляційної скарги, щодо відсутності повноважень у суду першої інстанції в частині закриття провадження по справі, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право <…> скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Проте колегія суддів вважає помилковим посилання в мотивувальній частині рішення суду першої інстанції на рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 по справі №1-11/2015, оскільки дане рішення було ухвалено до внесення змін до законодавства про адміністративне правопорушення Законом України № 596-УІІ від 14.07.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Враховуючи зазначене та положення ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини посилання на рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 по справі №1-11/2015.

Правила розподілу судових витрат визначено ст. 139 КАС України. Відповідно до абзацу 2 частини 5 даної статті якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.4 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову по справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Під час судового розгляду встановлено, що матеріали справи не містять доказів понесених позивачем судових витрат .

Порядку стягнення з субєкту владних повноважень судового збору на користь державного бюджету, в разі задоволення позову фізичної особи, КАС України та Законом України «Про судовий збір» не передбачено. А тому рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь держави судового збору в сумі 640,00 грн. підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 243, 250, 286, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2017 року по справі № 640/16882/17 скасувати в частині стягнення з відповідача на користь держави судового збору в сумі 640,00 грн. та виключити з мотивувальної частини рішення Київського районного суду в м. Харкові від 22.12.2017 по справі №640/16882/17 посилання на рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 по справі №1-11/2015.

В іншій частині рішення Київського районного суду в м. Харкові від 22.12.2017 по справі №640/16882/17залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст постанови складено 12.02.2018.