Справа № 816/1441/17
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: С.О. Удовіченко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 р. Справа № 816/1441/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1,

суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 30.11.2017, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 04.12.17 по справі № 816/1441/17

за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 звернулися до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про:

- визнання протиправними відмови у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою, викладених у листах Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 11 липня 2017 року №9659/6-17, №9647/6-17, №9646/6-17, №9658/6-17, №9664/6-17, №9665/6-17, №9666/6-17, №9661/6-17, №9662/6-17, №9663/6-17, №9673/6-17, №9672/6-17, №9671/6-17, №9670/6-17, №9669/6-17, №9668/6-17, №9667/6-17, №9675/6-17, №9674/6-17, №9660/6-17, №9645/6-17,

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області надати дозвіл ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею по 2,00 га кожному для ведення особистого селянського господарства на території Калашниківської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року частково задоволено позов.

Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області викладені в листах від 11 липня 2017 року № №9659/6-17, №9647/6-17, №9646/6-17, №9658/6-17, №9664/6-17, №9665/6-17, №9666/6-17, №9661/6-17, №9662/6-17, №9663/6-17, №9673/6-17, №9672/6-17, №9671/6-17, №9670/6-17, №9669/6-17, №9668/6-17, №9667/6-17, №9675/6-17, №9674/6-17, №9660/6-17, №9645/6-17.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, орієнтовною площею по 2,00 га кожному, для ведення особистого селянського господарства на території Калашниківської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржуване рішення суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що за інформацією відділу відділу у Полтавському районі міськрайонного управління у Полтавському районі та м.Полтава Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області земельні ділянки, які бажають отримати позивачі відносяться до земель природоохоронного призначення. Відповідно до частини четвертої статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають лише земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб, у зв'язку із чим відсутні правові підстави для задоволення клопотань позивачів. Зазначає, що суд першої інстанції вищевказаного не врахував, а тому дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог.

У судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 13.02.2018, учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв'язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки позивачами не оскаржується постанова суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в частині задоволених позовних вимог в межах доводів апеляційної скарги відповідача.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 звернулися до Головного управління Держгеокадастру Полтавській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га кожному у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Калашниківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, які знаходяться за межами населених пунктів (т.1 а.с. 130-131, 133-134, 136-137, 139-140, 142-143, 145-146, 148-149, 151-152, 154-155, 157-158, 160-161, 163-164, 166-167, 169-170, 172-173, 175-176, 178-179, 181-182, 184-185, 187-188, 190-191, 193-194).

За результатами розгляду вищевказаних заяв, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області 11 липня 2017 року, листами №9672/6-17, №9673/6-17, №9663/6-17, №9662/6-17, №9660/6-17, №9645/6-17, №9671/6-17, №9659/6-17, №9647/6-17, №9646/6-17, №9661/6-17, №9666/6-17, № 9665/6-17, №9664/6-17, №9658/6-17, №9668/6-17, №9669/6-17, №9667/6-17, №9675/6-17, №9674/6-17, №9645/6-17, №9670/6-17 повідомило, що за інформацією відділу у Полтавському районі міськрайонного управління у Полтавському районі та м.Полтава Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області земельні ділянки відносяться до земель природоохоронного призначення. Відповідно до частини четвертої статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають лише земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Враховуючи вищевикладене Головне управління не має правових підстав для задоволення клопотань (т.1 а.с. 132, 135, 138, 141, 144, 147, 150, 153, 156, 159, 162, 165, 168, 171, 174, 177, 192, 195).

Позивачі не погоджуючись із фактичною відмовою у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою, звернулися до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розпорядження обраними позивачами земельними ділянками здійснює відповідач, як територіальний орган Держгеокадастру у Полтавській області, а тому відмовляючи у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області діяло не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України.

Так, згідно з частиною першою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Пунктом "б" частини першої статті 121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Отже, позивачі має право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

За приписами частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_23 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_23 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як визначено частиною сьомого згаданої статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної приватизації, при цьому зобов'язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Як встановлено судами зі змісту листів Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 11 липня 2017 року, листами №9672/6-17, №9673/6-17, №9663/6-17, №9662/6-17, №9660/6-17, №9645/6-17, №9671/6-17, №9659/6-17, №9647/6-17, №9646/6-17, №9661/6-17, №9666/6-17, № 9665/6-17, №9664/6-17, №9658/6-17, №9668/6-17, №9669/6-17, №9667/6-17, №9675/6-17, №9674/6-17, №9645/6-17, №9670/6-17, що підставою для відмови у наданні позивачам дозволу на виготовлення проектів землеустрою відповідач зазначив інформацію відділу у Полтавському районі міськрайонного управління у Полтавському районі та м.Полтава Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області відповідно до якої запитувані земельні ділянки позначені як землі природоохоронного призначення. З цих підстав, відповідач зауважив, що Головне управління не уповноважене розпоряджатись землями природоохоронного призначення.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що відмовляючи позивачам у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою, відповідач виходив виключно з відсутності у нього прав розпоряджатись відповідною земельною ділянкою, у зв'язку з чим не здійснював перевірку клопотань позивача на відповідність вимогам статті 118 Земельного кодексу України.

Оцінюючи такі твердження відповідача, суд першої інстанції врахував, що згідно з частиною першою статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

За приписами статті 43 Земельного кодексу України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об'єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об'єктів природно-заповідного фонду.

До земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об'єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам'ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об'єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам'ятки садово-паркового мистецтва) (стаття 44 Земельного кодексу України).

До земель іншого природоохоронного призначення належать земельні ділянки, в межах яких є природні об'єкти, що мають особливу наукову цінність (частина перша статті 46 Земельного кодексу України).

Матеріалами справи встановлено, що 31 жовтня 2017 року представник позивачів звернулася із адвокатським запитом до Департаменту екології та природних ресурсів Полтавської обласної державної адміністрації, в якому просила надати інформацію щодо того чи відноситься земельна ділянка, яка знаходиться на території Калашниківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, загальною площею 46 га. до земель природоохоронного призначення (т. 2 а.с. 163-164).

За повідомленням Департаменту екології та природних ресурсів Полтавської обласної державної адміністрації від 08 листопада 2017 року №3051/03-03-06, наданим на запит представника позивачів, інформація про природні об'єкти, що мають особливу наукову цінність, у межах земельної ділянки, яка розташовується на території Калашниківської сільської ради Полтавського району, станом на 07 листопада 2017 року, в Департаменті відсутня. В межі існуючих та перспективних до заповідання територій та об'єктів природно-заповідного фонду зазначена земельна ділянка не входить. Стаття 19 Земельного кодексу України не визначає окремо категорію земель "землі природоохоронного призначення" (т.2 а.с. 165).

Відповідно до частини першої статті 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної ОСОБА_23 Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

А в силу положень частини сьомої цієї ж статті, зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Так, надані відповідачем документи не містять відомостей про те, на підставі яких нормативних документів запитувану земельну ділянку позначено як об'єкт природоохоронного призначення.

Колегія суддів не приймає до уваги та вважає безпідставним доводи апелянта, що згідно карти-плану розташування земельних ділянок (т.2 а.с. 155), спірна ділянка відноситься до земель природоохоронного призначення, оскільки дані графічні матеріали розроблялися до проекту передачі земель колективної власності у приватну власність членам КСП ім.Воровського (т.3 а.с. 5-36), при цьому ГУ Держгеокадастру у Полтавській області не надано суду проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки до природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення у порядку визначеному чинним законодавством України.

Крім того, як слідує з матеріалів справи листом від 06 листопада 2017 року №29-16-0.3-85802-17 Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повідомило представника позивачів, що наказом №484 від 13 вересня 2017 року земельну ділянку орієнтовною площею 41,0000 га, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Калашниківської сільської ради було включено до "Переліку зарезервованих земельних ділянок, які можуть бути передані у власність учасникам АТО на території Полтавського району" (т.2 а.с.160-162).

Вищевикладене спростовує твердження відповідача, що останній не має права розпоряджатися спірною земельною ділянок.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції прийшов обґрунтованого висновку, що розпорядження обраними позивачами земельними ділянками здійснює відповідач, як територіальний орган Держгеокадастру у Полтавській області.

А відтак, відмови Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з наведених підстав у наданні позивачам дозволів на розроблення проекту землеустрою, оформлені листами від від 11 липня 2017 року №9659/6-17, №9647/6-17, №9646/6-17, №9658/6-17, №9664/6-17, №9665/6-17, №9666/6-17, №9661/6-17, №9662/6-17, №9663/6-17, №9673/6-17, №9672/6-17, №9671/6-17, №9670/6-17, №9669/6-17, №9668/6-17, №9667/6-17, №9675/6-17, №9674/6-17, №9660/6-17, №9645/6-17, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства. Відповідач у ході судового розгляду справи не довів, що у спірних відносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами про віднесення обраної позивачем земельної ділянки до земель природоохоронного призначення.

За таких обставин, вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 в частині вимог про визнання протиправними відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, викладеної у листах Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 11 липня 2017 року №9659/6-17, №9647/6-17, №9646/6-17, №9658/6-17, №9664/6-17, №9665/6-17, №9666/6-17, №9661/6-17, №9662/6-17, №9663/6-17, №9673/6-17, №9672/6-17, №9671/6-17, №9670/6-17, №9669/6-17, №9668/6-17, №9667/6-17, №9675/6-17, №9674/6-17, №9660/6-17, №9645/6-17 є такими, що підлягають задоволенню.

Стовно позовних вимог про зобов'язання відповідача надати дозвіл позивачам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею по 2,00 га кожному для ведення особистого селянського господарства на території Калашниківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, на думку суду апеляційної інстанції правомірно вирішив це питання.

Так, порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено статтею 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до положень частини сьомої статті 118 ЗК України, компетентний орган розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Разом з цим, відмовляючи позивачам у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою відповідач виходив з відсутності у нього повноважень на розпорядження обраною земельною ділянкою та не здійснив перевірку клопотань позивачів на відповідність наведеним вище вимогам закону.

За таких обставин, судом вірно зроблені висновки, що оскільки відповідач не виконав приписи закону щодо перевірки клопотання позивачів на відповідність вимогам Земельного кодексу України, то виходячи зі змісту положень КАС України існують усі правові підстави для відмови у задоволенні вимог стосовно зобовязання надання дозволу, тому як ця компетенція щодо належної перевірки на відповідність зазначеним обставинам, без вирішення цього питання відповідачем та прийняття певного рішення за наслідками такої перевірки, позбавляє суд можливості підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу влади.

Зважаючи на суть порушених прав позивачів колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом їх захисту буде зобов'язання відповідача повторно розглянути клопотання позивачів про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею по 2,00 га кожному для ведення особистого селянського господарства на території Калашниківської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Колегія суддів, з урахуванням фактичних обставин справи погоджується з висновками суду першої інстанції у повному обсязі.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши постанову суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 243, 250, 311 , 315, 316 , 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 30.11.2017 по справі № 816/1441/17 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді ОСОБА_24 ОСОБА_25