Справа № 804/6715/17
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2017 р. справа № 804/6715/17
17 жовтня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Охоронна компанія "Цитадель" (далі ТОВ «ОК «Цитадель», позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі ДФС України, відповідач), третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована монтажна компанія "Інженерно-технологічні системи" (далі ТОВ «СМК "Інженерно-технологічні системи"», третя особа), в якому позивач просить суд: скасувати рішення Державної фіскальної служби України за № 111624/39847145 від 22.08.2017 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 27 від 31.07.2017 року; зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 27 від 31.07.2017 року, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Охоронна компанія «Цитадель».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2017 року, після усунення недоліків позовної заяви, визначених ухвалою суду від 17.10.2017 року, відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 20.12.2017 року.
У судове засідання 20.12.2017 року представник позивача, представник відповідача, та представник третьої особи, належним чином повідомлені про день, час і місце судового засідання, що підтверджується матеріалами справи, до суду не прибули.
20.12.2017 року представник позивача через канцелярію суду надав письмове клопотання про розгляд адміністративної справи без його участі, в порядку письмового провадження.
Відповідач завчасно повідомлений про день, час та місце судового засідання, заперечень на позов не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи або надання часу щодо подання письмової позиції по суті спору, до суду не звернувся. Суд вважає, що відповідачу було надано достатньо часу з 24.11.2017 року по 20.12.2017 року щодо надання письмових заперечень на адміністративний позов, враховуючи можливість направлення пояснень засобами електронного та поштового звязку.
Представником третьої особи 14.12.2017 року через канцелярію суду надано письмове клопотання про розгляд адміністративної справи без його участі, за наявними в матеріалах справи доказами, а також, представник зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідно до частини 2 статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву, у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Частиною 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що неподання субєктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Згідно з частиною 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Керуючись приписами статей 175, 194, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження, за наявними матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у адміністративному позові, позицію третьої особи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно із частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Між ТОВ «ОК «Цитадель» та Кам'янською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області було укладено договір від 27.01.2016 року за № 270120161 про визнання електронних документів, предметом якого є визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (ЕЦП) до органів ДФС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.
Проте, згідно з інформацією зазначеною у квитанції № 1 від 14.08.2017 року, направленої ДФС України через «Автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України, версія 2.2.13.13» на адресу позивача, відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України реєстрація ПН/РК була зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 № 567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД 80.10 та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання пропозиції відповідача щодо надання пояснень та копій документів, 17.08.2017 року позивачем у відповідності до приписів підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України було надано до контролюючого органу: письмові пояснення, щодо реальності здійснення господарських операцій; копія ліцензії на здійснення підприємством охоронної діяльності; копія договору позивача з ТОВ «СМК «ІТС»; акт приймання-здачі наданих послуг; рахунок на оплату; податковий розрахунок; наказ, та інші документи, проте, згідно інформації зазначеної у квитанції № 1 від 22.08.2017 року, комісією Державної фіскальної служби України було прийнято рішення № 111624/39847145 від 22.08.2017 про відмову у реєстрації податкової накладної позивача в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв'язку з наданням платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.
Так, судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОК «Цитадель» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СМК «ІТС» укладено договір про надання охоронних послуг від 31.01.2017 року за № 3101/17-1, предметом якого є здійснення охорони об'єктів та матеріальних цінностей замовника, які перебувають на території об'єктів, на умовах визначених договором.
Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.
Згідно підпунктів а, б пункту 185.1 статті 185 ПК України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.
Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг, згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 ПК України, вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.
База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 ПК України).
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Суд зауважує, що за приписами пункту 74.2. статті 74 ПК України, в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3 статті 74 ПК України).
Відповідно до пункту 2 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» № 1246 від 29.12.2010 (далі - Порядок № 1246), податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.
Згідно з пунктом 12 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/ відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи і електронний документообіг» та порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
Відповідно до пункту 13 Порядку № 1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.
Аналогічні приписи містить підпункт 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, згідно яких реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному КМУ, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Зі змісту квитанції № 1 від 14.08.2017 року по податковій накладній № 27 від 31.07.2017 року вбачається, що контролюючим органом сформовано висновок про відповідність податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених Наказом № 567.
Суд вважає, що контролюючим органом порушено норми підпункту 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України, оскільки ним безпідставно зазначено у квитанції критерій оцінки ступеня ризиків, достатній для зупинення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі якого було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної.
Пункт 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків Наказу № 567 містить у собі визначення різних критеріїв, зокрема п.п.1: обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється).
Визначення фіскальним органом у квитанції № 1 конкретного критерію ризику прямо впливає на можливість надання в подальшому платником податків відповідних документів, перелік яких міститься у Наказі № 567 «Вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».
Так, відповідно до пункту 1 Вичерпного переліку документів Наказу № 567, вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв визначає: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.
У відповідності до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті «в» підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.
Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику (підпункт 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 ПК України).
Зазначена комісія приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Порядок роботи комісії визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п'яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до підпункту 201.16.2 ПК України.

Судом встановлено, що в порядку, визначеному підпунктом 201.16.2 пункту 201.6 статті 201 ПК України, позивачем було надано Кам'янській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області копії документів та пояснення по вищезгаданих господарських операціях та податкову накладну для подальшого направлення їх до Комісії ДФС України для прийняття рішення щодо реєстрації податкової накладної.

Слід зазначити, що рішення комісії відповідача про відмову у реєстрації податкової накладної № 27 від 31.07.2017 року не містять конкретної інформації, щодо причин та підстав для прийняття такого рішення, а лише містить загальну фразу про те, що причиною його прийняття є: наданням платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

При цьому, в даному рішенні не зазначено які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Абзац 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» № 190 від 29.03.2017 року встановлює, що комісія Державної фіскальної служби приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Абзац 2 Постанови КМУ № 190 визначає, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Таким чином, рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної, проте, в даному випадку оскаржувані рішення не містять визначення підстав для прийняття рішення про відмову в реєстрації податкових накладних.

В ході розгляду адміністративної справи судом досліджено письмові докази, наявні в матеріалах справи, а саме: копія витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копія статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Охоронна компанія "Цитадель"; копія ліцензії МВС України №1133 від 16.09.2015 року; копія договору про визнання електронних документів №270120161 від 27.01.2016 року; копія квитанції № 2; копія податкової накладної № 27 від 31.07.2017 року; копія квитанції № 1 від 14.08.2017 року; копія повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленим ПН/РК від 17.08.2017 року № 3; копії документів довільного формату; копія пояснень; копія договору №3101/17-1 від 31.01.2017 року; копія акту надання послуг № 427 від 31.07.2017 року; рахунок на оплату № 344 від 31.07.2017 року; копія квитанції № 1 від 17.08.2017 року; копія рішення № 111624/39847145 від 22.08.2017 року про відмову у реєстрації податкової накладної; копія квитанції № 1 від 22.08.2017 року; копія платіжного доручення № 268 від 29.08.2017 року; копія податкового розрахунку та оборотно-сальдові відомості по рахункам 104, 361; копія квитанції № 2 від 02.08.2017 року; копія оборотно-сальдової відомості; копія довідки № 25/10/17-1 від 25.10.2017 року; копія Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; копія статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована монтажна компанія "Інженерно-технологічні системи"; копія договору оренди № 300117; копія акту приймання-передачі майна в оренду; договір оренди № 3-07/17 від 03.07.2017 року; копія акту приймання-передачі по договору аренди № 3-07/17 від 03.07.2017 року; копія наказу № 1/к від 25.11.2016 року.

Отже, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, враховуючи, що позивачем було надано всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарської операції за податковою накладною, у реєстрації якої було відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що господарська операція, за результатами якої видано податкову накладну № 27 від 31.07.2017 року, носить реальний характер. Позивач на момент здійснення господарської операції мав відповідну ліцензію та достатні технічні, людські та матеріальні ресурси.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що позивачем було надано всі необхідні документи для прийняття рішення податковим органом про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних та підтвердження реальності і законності здійснення господарських операцій, суд вважає, що відповідачем в порушення норм чинного законодавства України було протиправно зупинено реєстрацію податкової накладної № 27 від 31.07.2017 року та прийнято рішення про відмову у реєстрації зазначеної податкової накладної, тому, суд вважає рішення Державної фіскальної служби України за № 111624/39847145 від 22.08.2017 року таким, що підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 27 від 31.07.2017 року, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Охоронна компанія «Цитадель», суд зазначає наступне.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в Інформаційному листі від 24.10.2013 №1486/12/13-13, у відповідності до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є обовязком постачальника товарів чи послуг.

Цьому обовязку кореспондує обовязок центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, прийняти та зареєструвати надану платником податку-продавцем податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При розвязанні спорів, повязаних з оскарженням неприйняття податкових накладних для їх реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, суди повинні враховувати, що Податковим кодексом України визначено правові наслідки відсутності факту реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Така податкова накладна не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобовязань за відповідний звітний період.

Таким чином, відсутність реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних впливає на правовий стан платників податків. Покупець товарів позбавляється права на формування податкового кредиту за рахунок відповідних сум, а продавець може зазнати небажаних для нього наслідків у вигляді проведення його позапланової перевірки.

Як визначено положеннями пункту 201.16.4. статті 201.16 Податкового кодексу України, податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій: а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про необхідність поновлення прав позивача, шляхом зобов'язання Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 27 від 31.07.2017 року, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Охоронна компанія «Цитадель», тому, суд вважає цю позовну вимогу також обґрунтовано та такою, що підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що поданих позивачем доказів достатньо для повного встановлення обставин справи щодо ухвалення законного судового рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Охоронна компанія "Цитадель" - задовольнити повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, повязані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду у розмірі 3200,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 1146 від 18.09.2017 року.

Отже, судовий збір у сумі 3200,00 грн. підлягає поверненню позивачу.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 9, 72 - 77, 90, 139, 246 - 247, 249, 255, 295, 297Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Охоронна компанія "Цитадель" (; місцезнаходження: 51925, Дніпропетровська область, місто Камянське, тупик Прохідний, будинок 10, офіс 3) до Державної фіскальної служби України (; місцезнаходження: 04053, Київська область, місто Київ, Львівська площа, будинок 8), третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована монтажна компанія "Інженерно-технологічні системи" (; місцезнаходження: 51900, Дніпропетровська область, місто Камянське, вулиця Павловська, будинок 82) про скасувати рішення та зобовязати вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Скасувати рішення Державної фіскальної служби України за № 111624/39847145 від 22.08.2017 року про відмову у реєстрації податкової накладної Товариства з обмеженою відповідальністю "Охоронна компанія "Цитадель" № 27 від 31.07.2017 року.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 27 від 31.07.2017 року, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Охоронна компанія «Цитадель».

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Охоронна компанія "Цитадель" (; місцезнаходження: 51925, Дніпропетровська область, місто Камянське, тупик Прохідний, будинок 10, офіс 3) за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (; місцезнаходження: 04053, Київська область, місто Київ, Львівська площа, будинок 8) документально підтверджені судові витрати, повязані зі сплатою судового збору у розмірі 3200,00 грн. (три тисячі двісті гривень 00 копійок).

Копію рішення направити всім сторонам по справі.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 цього Кодексу, безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3