Справа № 813/4239/16
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2018-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/12621/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання - Федчук М.Р.,

представника відповідача- Цинайко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, Радехівської місцевої прокуратури, Прокуратури Львівської області про визнання протиправними відповідей, зобов'язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Брильовський Р.М., Гулик А.Г., Гулкевич І.З.,

час ухвалення рішення 05.12.2017 року, 12:24 год.,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 08.12.2017 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів - Генеральної прокуратури України, Радехівської місцевої прокуратури, Прокуратури Львівської області, в якому просив (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог) визнати дії Генеральної прокуратури України у вигляді надання відповіді від 18 серпня 2016 року № 05/1-8496-12 (додаток № 1) на заяву від 22 липня 2016 року (додаток № 2) та від 21 вересня 2016 № 05/1-8496-12 (додаток № 3) на заяву від 26 серпня 2016 року (додаток № 4 і № 5) без дотримання вимог п.1 ч.1 ст.19 Закону України «Про звернення громадян» протиправними; зобовязати Генеральну прокуратуру України надати йому одну відповідь на заяви від 22 липня 2016 року та 21 вересня 2017 року рекомендованим листом відповідно до ч.1 ст.257 КАС України з дотриманням п.1 ч.1 ст.19 Закону України «Про звернення громадян»; визнати протиправною відповідь Радехівської місцевої прокуратури від 26 серпня 2016 року № 05-3/2р-16, якою заява ОСОБА_1 від 12 серпня 2016 року була повернута назад до Радехівської місцевої прокуратури; зобовязати Радехівську місцеву прокуратуру невідкладно рекомендованим поштовим відправленням надати обґрунтовану та вичерпну відповідь ОСОБА_1 на заяву від 12 серпня 2016 року за правилами ст.19 Закону України «Про звернення громадян»; визнати протиправною відповідь Прокуратури Львівської області від 25 жовтня 2016 № 19-7221-15, в якій міститься неправдива інформація про строки надходження заяви ОСОБА_1 від 12 серпня 2016 року до Радехівської місцевої прокуратури, та якою порушено строки надання відповіді на це звернення.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що відповідачами порушено вимоги щодо належного розгляду його заяв в частині законодавства про звернення громадян, оскільки вважає, що такі дії відповідачів очевидно порушують гарантоване ст.40 Конституції України право на отримання обґрунтованої відповіді. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні не погодилася з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у його відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Крім того, позивач (апелянт) ОСОБА_1 до початку розгляду справи в суді апеляційної інстанції по суті 08 лютого 2018 року подав заяву, в якій просив залишити без розгляду його позовні вимоги до Прокуратури Львівської області та Радехівської місцевої прокуратури Львівської області, а також залишити апеляційну скаргу в цій частині без розгляду; просить визнати апеляційну скаргу в частині, що стосується Генеральної прокуратури України законною та достатньо обґрунтованою для її задоволення та задовольнити її повністю саме в цій частині.

Колегія суддів, розглянувши подане клопотання позивача, заслухавши думку представника відповідача, яка не заперечила проти поданої апелянтом (позивачем) заяви, вважає, що таке підлягає до задоволення, враховуючи положення ст.240, 319 КАС України, а тому розглядає апеляційну скаргу в частині вимог щодо Генеральної прокуратури України.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції в частині оскарження залишити без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року у справі № 813/7714/14 (яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року у справі № 876/3102/15) визнано протиправною бездіяльність Генеральної прокуратури України щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 18 жовтня 2014 року та зобовязано Генеральну прокуратуру України надати відповідь на заяву ОСОБА_1 від 18 жовтня 2014 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 червня 2016 року постанова Львівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року залишені без змін.

22 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до заступника прокурора Червоноградської місцевої прокуратури з заявою (т.1 а.с.216) для направлення у Генеральну прокуратуру України разом з додатком: виконавчим листом, в якій просив направити відповідно до вимог ч.3 ст.7 Закону України «Про звернення громадян» виконавчий лист, який додано до заяви, до місцевої виконавчої служби або добровільно надіслати на його домашню адресу рекомендованим листом з описом вкладення письмову відповідь на заяву від 18 жовтня 2014 року на імя Генерального прокурора України.

Листом від 18 серпня 2016 року № 05/1-8496-12 Генеральна прокуратура України повідомила ОСОБА_1, що його заява від 22 липня 2016 року розглянута. На виконання судових рішень надано відповідь на звернення від 18 жовтня 2014 року.

26 серпня 2016 року позивач звернувся до заступника прокурора Червоноградської місцевої прокуратури з заявою (т.1 а.с.220) для направлення у Генеральну прокуратуру України, у якій просив визнати відповідь члена партії регіонів, заступника начальника департаменту підтримання державного обвинувачення та представництва інтересів громадянина або держави і судах від 18 серпня 2016 № 05/1-8496-12 І.Суховетрука такою, що не відповідає виконавчому листу № 813/7714/14 повернутому ОСОБА_1 разом із вказаною відповіддю, та виконати належно відповідну постанову суду персонально.

Листом від 30 серпня 2016 року № 05-37р-16 Радехівська місцева прокуратура повідомила ОСОБА_1 про те, що його звернення від 26 серпня 2016 року скеровано за належністю у Генеральну прокуратуру України.

Листом від 21 вересня 2016 року № 05/1-8496-12 Генеральна прокуратура України повідомила ОСОБА_1 про те, що заява від 26 серпня 2016 року, яка надійшла з Радехівської місцевої прокуратури Львівської області щодо незгоди з відповіддю на попередню заяву з приводу виконання судового рішення розглянута; постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року у справі № 813/7714/14 Генеральною прокуратурою виконано, заступником керівника самостійного структурного підрозділу Генеральної прокуратури України листом від 18 серпня 2016 року № 05/1-8496-12 відповідно до вимог чинного законодавства надано відповідь на заяву ОСОБА_1 від 18 жовтня 2014 року.

Крім того, 12 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до заступника прокурора Червоноградської місцевої прокуратури з заявою, в якій просив на підставі ч.1 ст.255 КАС України та ст.3, ст.68 Конституції України визнати відповідь від 24 грудня 2010 року № 63-10 незаконною.

Червоноградська місцева прокуратура листом від 16 серпня 2016 року № 05-37р-16 повідомила позивача про те, що відповідно до ст.7 Закону України «Про звернення громадян» його звернення від 12 серпня 2016 року скеровано за належністю для уточнення доводів заявника та розгляду по суті у Радехівську місцеву прокуратуру.

Листом від 26 серпня 2016 року № 05-3/2р-15 Радехівська місцева прокуратура повідомила позивача, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» його звернення від 12 серпня 2016 року, що надійшло у Радехівську місцеву прокуратуру 23 серпня 2016 року повернено, як безпідставно скероване.

05 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до заступника прокурора Червоноградської місцевої прокуратури з заявою, в якій просив на підставі ст.3 Конституції України повторно направити за правилами ч.3 ст.7 Закону України «Про звернення громадян» на розгляд за належністю до правонаступника Радехівської районної прокуратури - Радехівської місцевої прокуратури заяву від 12 серпня 2016 року.

Листом від 08 вересня 2016 року № 05-37р-16 Червоноградська місцева прокуратура повідомила позивача, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» за погодженням з галузевим відділом прокуратури Львівської області його звернення від 05 вересня 2016 року та від 12 серпня 2016 року з додатками скеровано за належністю для уточнення доводів заявника та розгляду по суті.

30 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до заступника прокурора Червоноградської місцевої прокуратури зі скаргою, в якій просить покарати в.о. керівника Радехівської місцевої прокуратури за правилами Дисциплінарного статуту працівника прокуратури, тому що станом на сьогоднішній день відповіді на своє звернення від 12 серпня 2016 року він не отримав.

Листом від 04 жовтня 2016 року № 05-37р-16 Червоноградська місцева прокуратура повідомила позивача, що його звернення від 30 вересня 2016 року відповідно до ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» скеровано за належністю у прокуратуру Львівської області.

Радехівська місцева прокуратура листом від 12 жовтня 2016 року № 05-21-81-16 повідомила позивача про те, що звернення від 12 серпня 2016 року та від 05 вересня 2016 року, що надійшли в Радехівську місцеву прокуратуру 15 вересня 2016 року, розглянуто в межах повноважень.

Прокуратурою Львівської області листом від 25 жовтня 2016 року № 19-7221-15 повідомлено ОСОБА_1, що звернення від 30 вересня 2016 року, яке надійшло з Червоноградської місцевої прокуратури 06 жовтня 2016 року щодо можливого факту ненадання відповіді Радехівською місцевою прокуратурою на звернення від 12 серпня 2016 року розглянуто та зясовано, що зазначене звернення, адресоване керівнику Радехівської місцевої прокуратури надійшло на адресу Радехівської місцевої прокуратури 15 вересня 2016 року; за результатами його розгляду 12 жовтня 2016 року на адресу ОСОБА_1 скеровано відповідь № 05-21-81-16.

Позивач, вважаючи протиправними дії Генеральної прокуратури України у вигляді надання відповіді від 18 серпня 2016 року № 05/1-8496-12 (додаток № 1) на заяву від 22 липня 2016 року (додаток № 2) та від 21 вересня 2016 року № 05/1-8496-12 (додаток № 3) на заяву від 26 серпня 2016 року (додаток № 4 і № 5) без дотримання вимог п.1 ч.1 ст.19 Закону України «Про звернення громадян», а відповідь Радехівської місцевої прокуратури від 26 серпня 2016 року № 05-3/2р-16 та відповідь Прокуратури Львівської області від 25 жовтня 2016 року № 19-7221-15 протиправними, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Генеральна прокуратура України належним чином та відповідно до вимог чинного законодавства України в частині врегулювання відносин щодо звернення громадян розглянула звернення позивача від 22 липня 2016 року та від 26 серпня 2016 року та надала позивачу відповідь на вказані звернення, підстави для задоволення позовної вимоги щодо зобовязання Генеральної прокуратури України надати ОСОБА_1 одну відповідь на заяви від 22 липня 2016 року та 21 вересня 2017 року рекомендованим листом відповідно до ч.1 ст.257 КАС України з дотриманням п.1 ч.1 ст.19 Закону України «Про звернення громадян» відсутні. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права в частині заявленої вимоги про визнання протиправною відповідь Радехівської місцевої прокуратури від 26 серпня 2016 року № 05-3/2р-16, якою заява ОСОБА_1 від 12 серпня 2016 повернута назад до Радехівської місцевої прокуратури, не відповідає визначеній законодавцем компетенції адміністративного суду при вирішенні справи по суті, оскільки вказаний лист прокуратури не є рішенням суб'єкта владних повноважень, тому позовні вимоги в цій часині не підлягають до задоволення. Вимоги позивача про зобов'язання Радехівської місцевої прокуратури невідкладно рекомендованим поштовим відправленням надати обґрунтовану та вичерпну відповідь на його заяву від 12 серпня 2016 року за правилами ст.19 Закону України «Про звернення громадян» є безпідставною, оскільки листом Радехівської місцевої прокуратури від 12 жовтня 2016 року № 05-21-81-16 позивачу надано вичерпну відповідь на вказане звернення. Щодо позовної вимоги про визнання протиправною відповідь Прокуратури Львівської області від 25 жовтня 2016 року № 19-7221-15, в якій міститься неправдива інформація про строки надходження заяви ОСОБА_1 від 12 серпня 2016 року до Радехівської місцевої прокуратури, то така є безпідставною та не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не наведено, а судом не встановлено, наявності обставин, визначених ст. 4 Закону України "Про звернення громадян", які є підставою для визнання такої відповіді протиправною.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до положень ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

08 лютого 2018 року апелянт подав заяву, в якій просив залишити без розгляду його позовні вимоги до Прокуратури Львівської області та Радехівської місцевої прокуратури Львівської області, а також залишити апеляційну скаргу в цій частині без розгляду; просить визнати апеляційну скаргу в частині, що стосується Генеральної прокуратури України законною та достатньо обґрунтованою для її задоволення та задовольнити її повністю саме в цій частині, і колегія суддів задовольнила таку заяву.

Таким чином, апелянт оскаржує постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року у справі № 813/4239/16 в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання дій Генеральної прокуратури України у вигляді надання відповіді від 18 серпня 2016 року № 05/1-8496-12 (додаток № 1) на заяву від 22 липня 2016 року (додаток № 2) та від 21 вересня 2016 № 05/1-8496-12 (додаток № 3) на заяву від 26 серпня 2016 року (додаток № 4 і № 5) без дотримання вимог п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» протиправними та зобовязання Генеральної прокуратури України надати йому одну відповідь на заяви від 22 липня 2016 року та 21 вересня 2017 року рекомендованим листом відповідно до ч.1 ст.257 КАС України з дотриманням п.1 ч.1 ст.19 Закону України «Про звернення громадян».

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції в цій частині, колегія суддів виходить з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст.40 Конституції України передбачає, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатись до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України «Про звернення громадян», який забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Згідно зі ст. 1 цього Закону громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про звернення громадян» заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Згідно з ст. 4 цього Закону до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Ч.3 ст.7 Закону України «Про звернення громадян» передбачає, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Відповідно до ч.2 ст.15 цього Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Ст.19 Закону України «Про звернення громадян» передбачає, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Згідно зі ст.20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Відповідно до приписів ч.1 ст.12 Закону України «Про прокуратуру» прокурор розглядає заяви і скарги про порушення прав громадян та юридичних осіб, крім скарг, розгляд яких віднесено до компетенції суду.

Порядок розгляду і вирішення звернень громадян, службових та інших осіб в органах прокуратури визначено Інструкцією про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, затвердженою Наказом Генерального прокурора України від 21 червня 2011 року № 9 гн.

П.7.1 цієї Інструкції передбачає, що звернення громадян, запити, звернення народних депутатів України, депутатів місцевих рад вважаються вирішеними та знімаються з контролю, якщо поставлені в них питання перевірено, вжито необхідних заходів, дано вичерпні відповіді згідно з чинним законодавством і направлено письмову відповідь.

Матеріалами справи підтверджується, що заяви ОСОБА_1 від 22 липня 2016 року та від 26 серпня 2016 року розглянуті Генеральною прокуратурою України у строк визначений ст.20 Закону України «Про звернення громадян», за наслідками розгляду цих заяв листами від 18 серпня 2016 року № 05/1-8496-12 та від 21 вересня 2016 року № 05/1-8496-12 позивачу надані вичерпні письмові відповіді, які направлені на його адресу.

Таким чином, Генеральна прокуратура України розглянула заяви ОСОБА_1 від 22 липня 2016 року та від 26 серпня 2016 року на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Закону України «Про звернення громадян» та Інструкцією про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, затвердженою Наказом Генерального прокурора України від 21 червня 2011 року № 9 гн.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів не вбачає в оскаржуваних діях суб'єкта владних повноважень ознак протиправності, оскільки відповідач - Генеральна прокуратура України - належним чином та відповідно до вимог чинного законодавства України, що врегульовує питання звернення громадян, розглянула звернення позивача від 22 липня 2016 року та від 26 серпня 2016 року, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання протиправними дій Генеральної прокуратури України щодо надання відповіді від 18 серпня 2016 року № 05/1-8496-12 (додаток № 1) на заяву від 22 липня 2016 року (додаток № 2) та від 21 вересня 2016 № 05/1-8496-12 (додаток № 3) на заяву від 26 серпня 2016 року (додаток № 4 і № 5)

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки Генеральна прокуратура України належним чином та відповідно до вимог чинного законодавства України розглянула звернення позивача від 22 липня 2016 року та від 26 серпня 2016 року та надала позивачу відповідь на вказані звернення, підстави для задоволення позовної вимоги щодо зобовязання Генеральну прокуратуру України надати ОСОБА_1 одну відповідь на заяви від 22 липня 2016 року та 21 вересня 2017 року рекомендованим листом відповідно до ч.1 ст.257 КАС України з дотриманням п.1 ч.1 ст.19 Закону України «Про звернення громадян» відсутні.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в оскаржуваній частині.

Колегія суддів відхиляє як безпідставні покликання апелянта на те, що суд першої інстанції, розглядаючи його заяву про уточнення позовних вимог в частині, що стосується Генеральної прокуратури України, проігнорував вимоги ч.1 ст.19 Закону України «Про звернення громадян», ст.ст.2, 159, 161 КАС України в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої інстанції, оскільки в процесі апеляційного провадження не було виявлено порушень, допущених судом першої інстанції, які б призвели до неправильного вирішення справи в цій частині позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів, тому постанову суду першої інстанції в оскаржуваній частині необхідно залишити без змін.

З врахуванням вищенаведеного, а також положення ст.315 та 319 КАС України, подану позивачем (апелянтом) заяву про залишення без розгляду його позовних вимог до Прокуратури Львівської області та Радехівської місцевої прокуратури Львівської області, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог до Радехівської місцевої прокуратури, Прокуратури Львівської області підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині, враховуючи положення ст.240 КАС України, залишенню без розгляду; в решті постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.240, 243, 250, 310, 315, 316, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року у справі № 813/4239/16 в частині відмови у задоволенні позовних вимог до Радехівської місцевої прокуратури, Прокуратури Львівської області скасувати, та позовні вимоги в цій частині залишити без розгляду.

У решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

ОСОБА_3Мікула

Судді: А.Р.Курилець

ОСОБА_4

Повне судове рішення складено 16 лютого 2018 року.