Справа № 401/3779/14-а (2а/401/124/14)
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2018
м. Київ

справа № 401/3779/14-а (2а/401/124/14),

провадження № К/9901/4861/18,

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючого - Бучик А.Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Світловодська міська рада Кіровоградської області,

треті особи:

- ОСОБА_2,

- ОСОБА_3,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області у складі судді Гонтаренко Т.М. від 02 жовтня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Семененка Я.В., Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю. від 16 грудня 2014 року, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати рішення шістдесят першої сесії шостого скликання Світловодської міської ради Кіровоградської області №1180 від 29.07.2014 «Про надання згоди на прийняття до комунальної власності гаражів та внесення змін до рішення міської ради від 26.04.2011 №177 «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади м.Світловодська, що підлягають приватизації» та зобов`язати відповідача провести державну реєстрацію права комунальної власності сараю, зблокованого під два гаражі за адресою: АДРЕСА_1 та розглянути його заяву про включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації на сесії Світловодської міської ради Кіровоградської області, згідно з порядком та у спосіб, передбачений Законом України «Про приватизацію невеликих державних підприємств(малу приватизацію)».

Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2014 року, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати наведенні рішення і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі. Зазначає, що допущені в процесі розгляду адміністративної справи порушення норм процесуального та матеріального права унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що є підставою для скасування касаційною інстанцією постанови суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

В запереченнях на касаційну скаргу відповідач та треті особи просять скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Крім того, ОСОБА_2 та Світловодська міська рада Кіровоградської області зазначили, що рішення № 1180 від 29.07.2014 є реалізоване - спірне майно до комунальної власності прийняте, пройшло процедуру приватизації та продано за результатами такої процедури шляхом викупу ОСОБА_2

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 13.06.2014 ОСОБА_1 на ім`я Світловодського міського голови подано заяву про включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації: об`єкт приватизації - сарай, зблокований під два гаражі, місце знаходження яких: АДРЕСА_1, балансоутримувач об`єкта КП «Житлосервіс 2012», вказавши спосіб приватизації об`єкта - аукціон.

Листом за вих. №Г-692/1 від 04.07.2014 Світловодська міська рада повідомила позивача про винесення на розгляд чергової сесії Світловодської міської ради питання про включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації вказаного майна.

21.05.2014 заяву про включення цього ж об`єкту до переліку, що підлягає приватизації подано і громадянкою ОСОБА_2, яка зазначила спосіб приватизації об`єкта - викуп.

Рішенням шістдесят першої сесії шостого скликання Світловодської міської ради Кіровоградської області за №1180 від 29.07.2014 «Про надання згоди на прийняття до комунальної власності гаражів та внесення змін до рішення міської ради від 26.04.2011 №177 «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади м.Світловодська,що підлягають приватизації», розглянувши заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 12.06.2014 міська рада вирішила:

1. надати згоду на прийняття безкоштовно до комунальної власності територіальної громади м.Світловодська на баланс Управління економіки, ресурсів та розвитку міста виконавчого комітету Світловодської міської ради від громадянина ОСОБА_3 сарай, зблокований під два гаражі, за адресою АДРЕСА_1.

2. Включити до переліку об'єктів, що перебувають у комунальній власності територіальної громади м.Світловодська і підлягають приватизації, п.9 сарай, зблокований під два гаражі, за вказаною вище адресою, орієнтовна площа 63.6 кв.м., балансоутримувач Управління економіки, ресурсів та розвитку міста. Спосіб приватизації - викуп орендарем. Орендується приміщення з 1998 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, покликався на те, що згідно матеріалів справи підтверджено, що ОСОБА_2 користувалася вищеназваним нерухомим майном на підставі рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради №413 від 27.03.1998 та договору оренди від тієї ж дати. За час користування цим майном ОСОБА_2 здійснені суттєві невід'ємні поліпшення названого нерухомого майна, вартість поліпшень становить більше 25% ринкової вартості майна. Факт оренди майна та здійснення його поліпшення у розмірі більше як 25% ринкової вартості, свідчить про наявність у ОСОБА_2 права на викуп цього майна, яке передбачено п.1 ч.1 ст.18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент винесення оскаржуваних рішень) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент винесення оскаржуваних рішень) справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною першою статті 17 цього ж Кодексу (в редакції чинній на момент винесення оскаржуваних рішень) передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Крім того, суд зазначає, що з набранням сили Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147 від 03.10.2017 року, яким викладено Кодекс адміністративного судочинства в новій редакції, компетенція адміністративних судів, закріплена в статті 19 не змінилася.

Ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до п.30 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключною компетенцією відповідної ради є прийняття рішень щодо відчуження комунального майна, затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають останній, визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності.

Як вбачається зі змісту судових рішень, у спірних відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник державного майна здійснює продаж об'єктів малої приватизації, які знаходяться у комунальній власності, у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, підвідомчі господарським судам.

Слід наголосити, що згідно п. 2 ч. 1 Господарського процесуального кодексу України (в редакції після 15.12.2017) встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду.

Отже, спір, предметом якого є встановлення права на викуп орендованої будівлі та передачі відповідних прав щодо неї, розгляду за правилами КАС України не підлягає. У разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про виключення з переліку об'єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу, подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірного об'єкта має вирішуватися у порядку господарської юрисдикції.

Вищенаведена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 07 липня 2015 року у справі №21-847а15.

Враховуючи предмет даного позову та те, що оспорюване рішення є реалізованим - спірне майно до комунальної власності прийняте, пройшло процедуру приватизації та продано за результатами такої процедури шляхом викупу ОСОБА_2, колегія судді прийшла до висновку, що даний спір не носить характеру публічно-правового, не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів та підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись ст.ст. 343, 349, 354, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року скасувати.

Провадження у справі закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.Ю. Бучик

судді М.М. Гімон

Л.Л. Мороз