Справа № 200/3659/16-а(2а/100/209/16)
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУД
УХВАЛА
19.02.2018
м. Київ
провадження К/9901/15421/18
справа № 200/3659/16-а (2а/100/209/16)
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Анцупової Т. О.,
суддів Кравчука В. М., Стародуба О. П.,
перевіривши матеріали заяви Міністерства оборони України про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 07 липня 2017 року в адміністративній справі № 200/3659/16-а (2а/100/209/16) (К/800/22871/17) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Дніпропетровського обласного військового комісаріату, третя особа Адміністрація державної прикордонної служби країни про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
у с т а н о в и в:
13 жовтня 2017 року Міністерство оборони України звернулося до Верховного Суду України з заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 07 липня 2017 року з підстав, встановлених п. 1 ч. 1 ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) в редакції Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII (далі Закон № 2136-VIII).
Ухвалою судді Верховного Суду України від 18 жовтня 2017 року заяву відповідно до вимог ч. 2 ст. 239-2 КАС України в редакції Закону № 2136-VIII було залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків до 17 листопада 2017 року.
У строк встановлений судом, заявником усунуто недоліки заяви.
Питання про допуск справи до провадження Верховним Судом України відповідно до ст. 240 КАС України в редакції Закону № 2136-VIII не вирішувалось.
Згідно з п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII), який набрав чинності з 30 вересня 2016 року, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.
Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 № 2147-VIII року (далі Закон № 2147-VІІІ), який набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до КАС України, шляхом викладення його у новій редакції.
Згідно з пп. 1 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року) заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.
Розпорядженням керівника апарату Верховного Суду України від 11 січня 2018 року № 17/0/19-18 вказану заяву передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 лютого 2018 року для розгляду справи № 200/3659/16-а (2а/100/209/16) визначено судову колегію у складі суддів: Анцупова Т. О. (доповідач), Кравчук В. М., Стародуб О. П.
Колегія суддів Касаційного адміністративного суду, вирішуючи питання про допуск справи до провадження, перевірила наведені у заяві доводи і дійшла висновку про таке.
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 07 липня 2017 року на підставі п. 5 ч. 5 ст. 214 КАС України в редакції Закону № 2136-VIII відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою Міністерства оборони України на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року.
Не погодившись із ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 липня 2017 року, Міністерство оборони України звернулося із заявою про її перегляд Верховним Судом України з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 237 КАС України в редакції Закону № 2136-VIII.
Як видно зі змісту заяви, Міністерства оборони України посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі Порядок № 975). Заявник вказує, що оскільки уповноважений орган (військовий комісаріат) не подавав відповідний висновок до розпорядника бюджетних коштів (Міністерства оборони України), то зобов`язання Міністерства оборони України до вчинення будь-яких дій є передчасними.
На обґрунтування заяви надано копії ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 липня 2015 року (справа № К/9991/55986/11) та постанови Вищого адміністративного суду України від 16 червня 2015 року (справа № К/800/13127/14), які, на думку заявника, підтверджують неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 237 КАС України в редакції Закону № 2136-VIII заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.
Проте аналіз зазначених судових рішень не дає підстав для висновку про наявність неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.
Надана для порівняння копія ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 липня 2015 року (справа № К/9991/55986/11) не може бути прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, оскільки вказана ухвала не є остаточними рішеннями у справі, у зв`язку з тим, що суд касаційної інстанції з огляду на неповноту фактичних обставин справи скасував рішення судів попередніх інстанцій, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.
У постанові Вищого адміністративного суду України від 16 червня 2015 року (справа № К/800/13127/14), наданій для порівняння, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що зобов`язуючи Міністерство оборони України затвердити висновок про виплату позивачу одноразової грошової винагороди, призначити вказану грошову допомогу та перерахувати кошти на виплату цієї допомоги Київському обласному військовому комісаріату, суд апеляційної інстанції не врахував, що оскільки уповноважений орган (військовий комісаріат) не подав відповідний висновок до розпорядника бюджетних коштів (Міністерства оборони України), то зобов`язання Міністерства оборони України до вчинення дій є передчасним. До такого висновку касаційний суд дійшов керуючись нормами постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (далі Порядок № 499).
У справі, рішення в якій просить переглянути заявник, Вищий адміністративний суд України відмовляючи у відкритті касаційного провадження погодився з висновком судів попередніх інстанцій, що оскільки позивач отримав інвалідність в наслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, то він має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону № 2011-XII у Порядку № 975, оскільки законодавством передбачено прирівняння соціального захисту військовослужбовців Радянської армії до військовослужбовців Збройних Сил України та встановлено обов`язок саме Міністерства оборони України стосовно прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям у зв`язку з встановленням інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби під час здійснення інтернаціонального обов`язку.
При цьому, висновок щодо покладення обов`язку на Міністерство оборони України стосовно прийняття рішення про виплату позивачу одноразової грошової допомоги ґрунтується на застуванні судом касаційної інстанції положень Порядку № 975 та Угоди між державами-учасницями Співдружності незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, що набула чинності для України 14 лютого1992 року. Водночас у вказаному судовому рішенні висновок щодо застосування положень Порядку № 499 судом касаційної інстанції не висловлювався.
Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.
Аналіз рішення, про перегляд якого подано заяву, та рішення, на яке робиться посилання як на приклад неоднаковості у правозастосуванні, дає підстави вважати, що рішення суду касаційної інстанції, додане на обґрунтування заяви, ухвалене цим судом за інших фактичних обставин справи (правове регулювання спірних правовідносин у вказаних справах не є подібним) та не містить іншого, ніж в оскаржуваному рішенні, тлумачення норм матеріального права, про які йдеться у заяві відповідача.
Зазначене дає підстави для висновку про необґрунтованість поданої заяви та відсутності підстав для відкриття провадження у справі.
Керуючись ст. 236, 240 КАС України в редакції Закону № 2136-VIII, пп. 1 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VІІІ,
п о с т а н о в и в:
Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду справи № 200/3659/16-а (2а/100/209/16) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Дніпропетровського обласного військового комісаріату, третя особа Адміністрація державної прикордонної служби країни про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 07 липня 2017 року.
Копію ухвали разом із копією заяви надіслати особам, які беруть участь у справі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Судді В. М. Кравчук

О. П. Стародуб