Справа № 2а-814/11/1370
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/7788/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

за участю секретаря Богдан А.О.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Личаківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.06.2017 року в справі № 2а-814/11/1370 за позовом Личаківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державтоінспекції ГУ МВС у Львівській області, про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (суддя І інстанції Гавдик З.В., місце ухвалення: м. Львів, дата складення повного тексту рішення суду І інстанції: 21.06.2017),

встановив:

У січні 2011 року Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Львова, правонаступником якої є Личаківська обєднана державна податкова інспекція головного управління ДФС у Львівській області, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державтоінспекції ГУ МВС у Львівській області, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у розмірі 18960 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21.06.2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що відповідач всупереч вимогам Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», чинного на момент виникнення спірних правовідносин, при першій реєстрації в Україні автомобіля марки VOLKSWAGEN Т4, 1999 року випуску (державний номерний знак НОМЕР_1) не сплатив податок з власників транспортних засобів. Оскільки на рахунок місцевого бюджету кошти від сплати вказаного податку в розмірі 18960,00 грн не поступили, то такі підлягають стягненню в судовому порядку. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

У запереченні на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що постанову суду першої інстанції прийнята з правильним застосуванням норм матеріального права та з повним зясуванням обставин справи.

Так, зазначає, що ОСОБА_2 не купляв вказаного транспортного засобу, не реєстрував його у ВРЕВ ДАІ, жодних документів там не підписував, технічного паспорта на автомобіль і номерних знаків не отримував, жодних осіб на його реєстрацію не уповноважував. Крім того, його визнано потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному у ЄРДР за №0001639, яке розслідується СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області, в ході якого було призначено почеркознавчу експертизу. Згідно з висновком експерта №6/466 від 21.10.2016 року встановлено, що: підпис від імені ОСОБА_2 у заяві №8981 від 04.10.2009 року у графі «Заявник» виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою; підпис від імені ОСОБА_2 у накладній №140721 від 16.09.2009 року у графі «Отримав» виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою. Таким чином, зазначена експертиза повністю підтверджує правову позицію ОСОБА_2 про те, що він особисто жодних заяв на реєстрацію вказаного вище автомобіля не писав, нікого на такі дії не уповноважував і підписи на документи, що знаходяться в матеріалах реєстраційної справи від його імені, є підробленими.

Оскільки автомобіль марки VOLKSWAGEN Т4, 1999 року випуску (державний номерний знак НОМЕР_1) зареєстровано на імя по валюка Р.М. всупереч його волі, зазначене виключає обовязок останнього щодо сплати податку з власників транспортних засобів.

Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив вимоги апеляційної скарги за їх безпідставністю, з мотивів, зазначених у запереченні на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового процесу, проаналізувавши доводи апелянта та вивчивши матеріали справи у їх сукупності, апеляційний суд дійшов переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до довідки ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від 04.11.2010 р. №26084/19-00 кошти по податку з власників наземних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 18960,00 грн від ОСОБА_2 згідно з даними наявної у МРЕВ квитанцій від 14.10.2009 р. 19.10.2009 р. до місцевого бюджету Шевченківського району не надходили.

Згідно з Розрахунками суми податку з власників транспортних засобів загальна сума податку, що підлягає сплаті, становить 18960,00 грн.

Оскільки відповідач в добровільному порядку не сплатив вказану суму податкового боргу, позивач звернувся в суд з метою стягнення такої в судовому порядку.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, керувався тим, що першій реєстрації в Україні транспортного засобу на ім'я ОСОБА_2 передувала сплата податку з власників транспортних засобів, яка є безумовною підставою для такої реєстрації, що спростовує доводи податкового органу про відсутність сплати податку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставникам справи та нормам матеріального права з таких мотивів.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Згідно зі ст.3 вказаного Закону перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Ч.1 ст.5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» вказаний вид податку сплачувався фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд. При цьому сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, розраховується саме фізичною особою за ставками, встановленими цим Законом.

Відповідно до ч.4 ст.5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Згідно з ч.6 ст.5 вказаного Закону у разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні, реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку і технічний огляд транспортних засобів не провадяться.

Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388.

Відповідно до вказаного Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції з метою здійснення контролю, в числі іншого, за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Згідно з п.8 вказаного Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Таким чином, безумовною підставою для першої реєстрації транспортного засобу є сплата відповідного податку, і такий податок сплачується до реєстрації транспортного засобу, а не після такої реєстрації.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що першій реєстрації в Україні транспортного засобу на ім'я ОСОБА_2 передувала сплата податку з власників транспортних засобів, яка є безумовною підставою для такої реєстрації, оскільки без сплати такого не проводиться перша реєстрація транспортного засобу, а тому відсутні підстави для стягнення такого податку з відповідача.

Правильність висновків суду першої інстанції підтверджується також наявною в матеріалах справи копією постанови Львівського окружного адміністративного суду від 01.02.2017 року, яка набрала законної сили, та відповідно до якої адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково: визнано протиправними дії Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області щодо державної реєстрації на імя по валюка ОСОБА_3 транспортного засобу марки VOLKSWAGEN Т4, 1999 року випуску (державний номерний знак НОМЕР_1).

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, ненадходження коштів (податку) в дохід бюджету, сплачених при першій реєстрації транспортних засобів, не є достатньою підставою для стягнення їх саме з відповідача.

Крім того, колегією суддів взято до уваги наявний в матеріалах справи висновок почеркознавчої експертизи, проведеної в рамках кримінального провадження, внесеного у ЄРДР за №0001639, який підтверджує, що реєстрація транспортного засобу здійснена не відповідачем. Зазначене, в свою чергу, виключає обовязок відповідача сплачувати відповідний податок.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 243, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Личаківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.06.2017 року в справі № 2а-814/11/1370 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Повний текст постанови складено 08.02.2018.