Справа № 559/2257/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Жуковська О.Ю.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"13" лютого 2018 р. Справа № 559/2257/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Шведюк М.М.,

представника позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дубенської міської ради Рівненської області на постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від "28" листопада 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дубенської міської ради Рівненської області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення , -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2017 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову №49 від 07.09.2017р., винесену адміністративною комісією при виконкомі Дубенської міської ради Рівненської області про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУАП у вигляді штрафу в розмірі 119 гривень.

Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28.11.2017р. позовну заяву ОСОБА_3 до адміністративної комісії при виконкомі Дубенської міської ради Рівненської області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено. Постанову №49 від 07.09.2017р., винесену адміністративною комісією при виконкомі Дубенської міської ради Рівненської області про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.83 КУАП у вигляді штрафу в розмірі 119 гривень, визнано незаконною та скасовано.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дубенської міської ради Рівненської області звернулась до суду зі скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що оскаржувана позивачем по справі постанова прийнята 07.09.2017р., водночас позовна заява ним була подана 18.10.2017р., тобто за межами строків на її оскарження, при цьому в прохальній частині позовної заяви відсутнє клопотання про поновлення строків. Разом з тим, в резолютивній частині ухвали Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20.10.2017р. у справі №559/2257/17 відсутні висновки про поновлення ОСОБА_3 строку на оскарження постанови адміністративної комісії, а відтак судом прийнято до провадження адміністративний позов, який поданий з пропуском строк без його поновлення. Вважає, що судом не враховано тієї обставини, що ст.62 Конституції є спеціальною правовою нормою, яка зберігає свою дію лише у сфері кримінального судочинства. Вона не поширюється на випадки притягнення особи до будь-якої іншої юридичної відповідальності. Свою регулятивну дію вона поширює не лише на таких учасників кримінального судочинства, як обвинувачений, підозрюваний, підсудний та засуджений.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що інспектором СРППР Дубенського ВП ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення АА 899083, в якому зазначено, що 13 липня 2017 року близько 13:30 год. ОСОБА_3 здійснив завідомо неправдивий виклик спецслужб. У протоколі, в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено: «я не визивав, я дома пив», тобто ОСОБА_3 заперечив факт вчинення правопорушення (а.с. 4).

07.09.2017р. адміністративною комісією при виконкомі Дубенської міської ради Рівненської області винесено постанову №49 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУАП у вигляді штрафу в розмірі 119 гривень (а.с. 9).

У протоколі засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дубенської міської ради від 07.09.2017 зазначено, що при розгляді справи досліджено протокол про адміністративне правопорушення від 13.07.2017 серії АА 899083, складений інспектором СРППР Дубенського ВП ОСОБА_4 (а.с. 41).

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Так, спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, Кодексом України про адміністративні правопорушення у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин (далі - КУпАП).

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач заперечує факт скоєння ним адміністративного правопорушення, зауваживши, що про це він зазначив і у протоколі про адміністративне правопорушення АА 899083 від 13.07.2017р. Постанова винесена на підставі вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, жодних інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_3 у постанові не зазначено. При цьому суд звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 13.07.2017 серії АА 899083 вказано про завідомо неправдивий виклик спецслужби, без конкретизації якої саме. А в постанові №49 від 07.09.2017р., винесеної в результаті дослідження лише цього протоколу, зазначено про виклик поліції. Отже, склалась ситуація при якій, особу, яка заперечує свою вину, притягнуто до адмінвідповідальності лише на підставі одного доказу - протоколу, в якому не розкрито склад адмінправопорушення, що суперечить ст. 62 Конституції України.

Суб'єкт владних повноважень не надав суду належних та допустимих доказів на спростування обставин, зазначених позивачем в адміністративному позові.

Колегія суддів вважає, що позивач в повній мірі довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, в той час як відповідачем правомірність винесення оспорюваної постанови про адміністративне правопорушення не доведена.

Що до строків.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження та призначення справи до судового розгляду від 20.10.2017р., Дубенський міськрайонний суд Рівненської області поновив строк оскарження постанови, оскільки строк оскарження постанови №49 від 07.09.2017р., передбачений статтею 289 КУпАП, пропущений позивачем з поважних причин, так як позивач звернувся до Рівненського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги 11.09.2017р., а доручення адвокату видано 02.10.2017р.

Разом з тим, суд першої інстанції в постанові суду від 28.11.2017р. зазначив, що постанова №49 винесена 07.09.2017р., отримана ОСОБА_3 - 09.09.2017р. (а.с. 8, 10, 11). 11.09.2017р. ОСОБА_3 звертається за безоплатною правовою допомогою (а.с. 12). 15.09.2017 (в межах 10-ти денного строку) звертається до адмінкомісії при виконкомі Дубенської міської ради Рівненської області з клопотанням, в якому вказує, що не згідний з рішенням, оскаржує його, однак враховуючи невеликі юридичні знання звернувся до Дубенського бюро безоплатної правової допомоги і до 17.09.2017 йому не встигнуть її надати. Тому просить продовжити термін на оскарження, про що повідомити його письмово (а.с.13). Цей факт представник міської ради визнав у судовому засіданні. Також, він підтвердив, що до них надійшло клопотання ОСОБА_3, але вважає, що адмінкомісія не має права продовжувати строки на оскарження. Відповідь ОСОБА_3 взагалі не надавалася.

В постанові роз"яснено порядок оскарження в 10-ти денний строк або до адмінкомісії, або до суду. Згідно Закону України "Про звернення громадян" заявнику мали надати відповідь впродовж місяця, чого зроблено не було, не зважаючи на те, що ним заявлено про оскарження постанови. І вже 18.10.2017 позивач звернувся до суду за захистом, після спливу місячного строку. При цьому, доручення для надання безоплатної вторинної допомоги датоване 02.10.2017 (а.с. 17).

Підстави для відмови у позові через пропущення строку відсутні, оскільки в постанові ОСОБА_3 роз"яснено два порядки оскарження, одним з яких він скористався вчасно, тобто ОСОБА_3 вчасно оскаржив рішення адмінкомісії, звернувшись до неї із відповідною заявою, після ігнорування якої, - звернувся до суду. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно зазначив про те, що не можливо констатувати пропущення строку на оскарження. Інший, формальний підхід призвів би до порушення прав людини і позбавлення її права на справедливий суд, чого суд допустити не може.

Оскільки оскаржену постанову винесено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав, які могли призвести до зміни чи скасування зазначеної постанови.

Доводи, наведені Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Дубенської міської ради Рівненської області, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дубенської міської ради Рівненської області залишити без задоволення, постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від "28" листопада 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

ОСОБА_2

Повне судове рішення складено "15" лютого 2018 р.