Справа № 826/11985/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 лютого 2018 року № 826/11985/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Проскан» до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Проскан» (далі – позивач, ТОВ «Проскан») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління ДФС у місті Києві (далі – відповідач), у якій просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 23.08.2017 та № від 23.08.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті з порушенням норм законодавства. Зокрема, позивач посилався на те, що відповідач прийняв спірні рішення без розгляду заперечень на акт перевірки, а також відповідачем не враховано те, що між позивачем і Державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві було укладено договір про розстрочення грошових зобов’язань. З огляду на вказані обставини, позивач просив скасувати оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування правомірності висновків податкового органу та оскаржуваних податкових повідомлень-рішень зазначив, що позивач несвоєчасно сплатив самостійно визначені податкові зобов’язання з орендної плати. З огляду на це, було застосовано санкції, передбачені статтею 126 Податкового кодексу України. Просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Від позивача 20.12.2017 надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідач в судовому засіданні 21.12.2017 заявив клопотання про розгляд справи без його участі у порядку письмового провадження. Суд, на підставі частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Головним управлінням ДФС у місті Києві проведено камеральну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності орендної плати товариством з обмеженою відповідальністю «Проскан» за період з 30.06.2015 по 08.07.2017.

За наслідками перевірки відповідач склав акт від 08.08.2017 №4290/26-15-12-09-19/21634980, згідно висновків якого, перевіркою встановлено порушення позивачем термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов’язання з орендної плати протягом строків, визначених пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України.

Даний акт направлений на адресу ТОВ «Проскан» 11.08.2017 та отриманий 15.08.2017, що підтверджується відомостями із офіційного веб-сайту публічного акціонерного товариства «Укрпошта».

Позивач не погоджуючись із висновками акта, подав заперечення на акт від 08.08.2017 №4290/26-15-12-09-19/21634980, які направлені відповідачу 21.08.2017 та отримані 23.08.2017, що підтверджується копіями опису вкладення у рекомендований лист, фіскальним чеком від 21.08.2017 та рекомендованим повідомленням про вручення.

Матеріали справи свідчать про те, що вказане заперечення не було розглянуто відповідачем та 23.08.2017 прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №, яким за затримку сплати орендної плати до 30 календарних днів визначено штраф у розмірі 10% у сумі 60 331,26 грн.;

- №, яким за затримку сплати орендної плати від 31 до 72 календарних днів визначено штраф у розмірі 20% у сумі 68 864,63 грн.

Вважаючи протиправними зазначені податкові повідомлення-рішення ТОВ «Проскан» оскаржило їх до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Стосовно доводів позивача про те, що відповідачем порушено норми Податкового кодексу України щодо розгляду заперечення на акт перевірки, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За приписами підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Згідно із пунктом 86.2 статті 86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Пунктом 86.7 статті 86 Податкового кодексу України встановлено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом п'яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

Положеннями пункту 44.7 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що протягом п'яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Матеріали справи свідчать про те, що ТОВ «Проскан» подав заперечення на акт перевірки у встановлений законодавством строк. У свою чергу відповідач не надав доказів того, що дане заперечення було розглянуто. Таким чином, відповідач порушив порядок розгляду заперечень на акт перевірки.

Разом з тим, позивач не оскаржує дії відповідача щодо порушення порядку розгляду заперечень на акт перевірки, а посилається на даний факт як доказ протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Суд дійшов висновку, що порушення контролюючим органом порядку розгляду заперечень на акт перевірки не може бути єдиною та самостійною підставою для скасування спірних податкових повідомлень-рішень, якщо буде встановлено, що порушення законодавства з боку платника податку дійсно мали місце та санкції за таке порушення застосовані контролюючим органом правомірно.

Отже, вирішенню підлягає питання правомірності визначення штрафних санкцій податковими повідомленнями- рішеннями від 23.08.2017 № та №.

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю – це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XIII - орендна плата).

Пунктом 288.1 статті 288 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об'єктом оподаткування – земельна ділянка, надана в оренду (пункт 288.2 статті 288 Податкового кодексу України).

Суд встановив, що ТОВ «Проскан» подав до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015-2017 роки. У зв’язку зі зміною нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 2015 рік була подана уточнююча податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності).

У відповідності до пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Матеріали справи свідчать про те, що між ТОВ «Проскан» та Державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві укладено договір про розстрочення грошових зобов’язань від 30.05.2015 №10, згідно якого позивачу розстрочено сплату податкового зобов’язання з орендної плати за квітень 2015 року на суму 37 768,04 грн. під проценти терміном з 30.05.2015 до 15.12.2015.

У матеріалах справи наявні копії банківських виписок щодо сплати позивачем орендної плати за землю за період з червня 2015 року по липень 2017 року.

Також позивач надав до матеріалів справи бухгалтерську довідку про нарахування та сплату орендної плати за земельні ділянки з юридичних осіб за 12.06.2015 по 25.07.2017.

Дослідивши податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015-2017 роки, банківські виписки, договір про розстрочення грошових зобов’язань та бухгалтерську довідку, суд встановив наступне.

ТОВ «Проскан» здійснювало сплату орендної плати за квітень 2015 року в сумі 37768,01 грн. (по 5395,43 грн. кожного місяця з червня по грудень 2015 року), відповідно до графіку платежів, визначеного у договорі про розстрочення грошових зобов’язань від 30.05.2015 №10.

Сума орендної плати за період з червня 2015 року по липень 2017 року була сплачена позивачем не одноразовими платежами за кожен місяць, а шляхом здійснення декількох платежів щомісяця, при цьому частина суми грошового зобов’язання з орендної плати була сплачена з порушенням граничного строку сплати, встановленого пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України, що також відображено в бухгалтерській довідці, наданій позивачем.

Позивач в обґрунтування протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень посилався на те, що суми в бухгалтерській довідці та розрахунку, наведеному в акті перевірки не збігаються. Однак, суд встановив, що в бухгалтерській довідці наведено повну суму і дату платежу, а в акті перевірки наведено граничний термін сплати, дату фактичної сплати та суму грошового зобов’язання, яка сплачена з порушенням строку. Оскільки позивач сплачував з порушенням строків не всі суми орендної плати, а тільки частину, то очевидним є те, що дані, наведені у бухгалтерській довідці та акті перевірки не будуть збігатися.

Отже, факт розбіжностей у бухгалтерській довідці та акті перевірки не є доказом протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки у них наведені різні дані.

ТОВ «Проскан» не заперечував той факт, що ним несвоєчасно було сплачено орендну плату у періоді, який перевірявся контролюючим органом, за виключенням сум орендної плати, які сплачувались у відповідності до договору про розстрочення грошових зобов’язань від 30.05.2015 №10.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Суд встановив, що відповідач протиправно застосував фінансові санкції до платежів, які здійснювались ТОВ «Проскан» на виконання договору про розстрочення грошових зобов’язань від 30.05.2015 №10, а саме, необґрунтовано застосовано:

- штраф у розмірі 10% в сумі 1951,94 грн. податковим повідомленням-рішенням № від 23.08.2017, нарахований на суму орендної плати 19519,40 грн., сплачену 15.07.2015 у розмірі 5395,40 грн., 14.08.2015 у розмірі 3333,20 грн., 11.09.2015 у розмірі 5395,40 грн., 15.10.2015 у розмірі 5395,40 грн.;

- штраф у розмірі 20% в сумі 1991,39 грн. податковим повідомленням-рішенням № від 23.08.2017, нарахований на суму орендної плати 9956,95 грн. сплачену 13.11.2015 у розмірі 5395,40 грн., 14.12.2015 у розмірі 4561,50 грн.

Отже, оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню у вказаних частинах.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Проскан» задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві № від 23.08.2017 в частині застосування штрафної санкції в сумі 1951,94 грн. (одна тисяча дев’ятсот п’ятдесят одна гривня 94 коп.).

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві № від 23.08.2017 в частині застосування штрафної санкції в сумі 1991,39 грн. (одна тисяча дев’ятсот дев’яносто одна гривня 39 коп.).

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Стягнути судові витрати в сумі 58,14 грн. (п’ятдесят вісім гривень 14 коп.) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Проскан» (, адреса: м. Київ, вул. Кільцева дорога, 22) шляхом їх безспірного списання з рахунків Головного управління ДФС у місті Києві (, адреса: м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов