Справа № 344/9045/17
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/11535/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Гулида Р.М.,

суддів Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання Дробот М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 жовтня 2017 року (Головуючий суддя: Островський Л.Є., м. Івано-Франківськ) у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними щодо відмови в перерахунку призначеної пенсії з врахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, сум індексації та грошової винагороди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до УПФ України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними щодо відмови в перерахунку призначеної пенсії з врахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, сум індексації та грошової винагороди.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він 30.06.2017 року звернувся до відповідача з проханням провести перерахунок пенсії, як державному службовцю, з врахуванням виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань сум індексації та грошової винагороди. Проте, відповідач у перерахунку пенсії відмовив своїм листом від 11.07.2017 року. Позивач вважає такі дії Управління неправомірними.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 жовтня 2017 року - позов задоволено.

Визнано відмову Управління Пенсійного фронду України в м. Івано-Франківську у зарахування до сум, з яких ОСОБА_1 обраховано розмір пенсії, виплачені суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за сумлінну безперервну працю та суми індексації - неправомірною.

Зобовязано Управління Пенсійного фронду України в м. Івано-Франківську перерахувати та виплатити пенсію у розмірі 87% заробітної плати державного службовця з включенням до заробітної плати (з якої нараховується пенсія) - суми допомоги на оздоровлення, соціально-побутові потреби, грошові винагороди за сумлінну безперервну працю та суми індексації, з яких нараховувався і сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до довідки про складові заробітної плати (від 11 липня 2017року №256/Б15) з 01.02.2017 року.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області подало апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до ч.4 ст. 229, ч.2 ст. 313 КАС України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФ України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області та йому з 13.12.2006 року призначено пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 87 відсотків заробітної плати державного службовця.

Дізнавшись про порушення свого права на отримання пенсії більшого розміру, позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеної пенсії надавши довідку про складові заробітної плати, в які зазначено про нарахування позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати та грошової винагороди.

Однак, УПФ України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області в перерахунку своїм листом від 11.07.2017 року №256/Б15 йому відмовило.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що дії апелянта щодо відмови в перерахунку пенсії позивачу є протиправними.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

У Статті 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно з ч. 2, 6, 7 ст. 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть встановлюватись надбавки за високі досягнення в праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 35 Закону України Про державну службу передбачено виплату державним службовцям допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу при наданні щорічної відпустки.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, суду та інших органів» керівники цих органів надано право у межах затвердженого фонду оплати праці надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та матеріальну допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника.

Індексація грошових доходів громадян встановлена Законом України Про індексацію грошових доходів громадян від 03.07.1991р.

Враховуючи те, що чинне законодавство України, як загальне, так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також інші виплати, запроваджені нормативно-правовими актами, індексація грошових доходів приймається в розрахунок при нарахуванні пенсії особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі.

Аналіз наведених норм свідчить, що матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, грошова винагорода за сумлінну, безперервну працю та суми індексації заробітної плати, входять до системи оплати праці державного службовця.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» обумовлено види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій, а ч.1 статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються усі види оплати праці, на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу, сукупного оподатковуваного доходу, з яких справляються страхові внески до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку.

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати , що враховуються в заробітну плату застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у Постанові від 14.05.2013 року в справі № 21-125а13, в якій визначено, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Згідно довідки про складові заробітної плати №11-19/3906 від 15.06.2017 року (а.с. 8) ОСОБА_1, як державному службовцю нараховувалась матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, грошова винагорода за сумлінну безперервну працю та суми індексації заробітної плати. На усі виплати, котрі зазначені у довідці, нараховані страхові внески на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Перевіривши дійсні обставини справи та додатково проаналізувавши зібрані документальні докази по матеріалах справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.316 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ч.4 ст. 229, ст. 243, ст. 308, ст. 310, ч.2 ст. 313, п.1 ч.1 ст. 315, ст. 316, ч.1 ст.321, ст.322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області - залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 жовтня 2017 року у справі №344/9045/17 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Повне судове рішення складено 19.02.2018 року