Справа № 520/10929/17
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2018-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2018 р.м.ОдесаСправа № 520/10929/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Калашнікова О.І.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Кравець О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Київського районного суду м. Одеси, яка прийнята 08 листопада 2017 року у складі суду: головуючого судді Калашнікової О.І., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, в якому позивач просив: визнати протиправним рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 2533 від 08.08.2017 року «Про відмову у призначенні пенсії»; зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі зарахувати позивачу до педагогічного стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, роботу на посаді секретаря комітету комсомолу технічного училища № 11 з 25.01.1983 року по 03.04.1986 року; зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити призначення та виплату позивачу пенсії за вислугу років з 28 березня 2017 року відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2017 року заявлений позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявленого позову, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 березня 2017 року позивач звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою про призначення пенсії за вислугу років надавши всі необхідні документи для призначення пенсії, що підтверджується копією заяви.

Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі рішенням № 2533 «Про відмову у призначенні пенсії» відмовило позивачу у призначенні пенсії, при цьому, посилаючись на те, що з квітня 2016 року по 31 березня 2017 року необхідний стаж для призначення пенсії відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» становить 26 років, а за проведеними розрахунками спеціальний стаж роботи позивача склав 24 роки 1 місяць, при загальному стажі роботи 40 років 4 місяці.

До спеціального стажу не враховано період роботи позивача з 26.01.1983 року по 03.04.1986 року на посаді секретаря комітету технічного училища № 11, так як переліком посад, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України, не передбачені виборні посади, відповідно робота на виборній посаді не дає право на пенсію за вислугу років. Відповідач вказав, що робота на виборній посаді зараховується до спеціального стажу у випадках, передбачених окремими законами, зокрема, ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи заявлені позивачем вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у зарахуванні до спеціального стажу період його роботи на посаді секретаря комітету технічного училища, оскільки чинним на момент роботи позивача на вказаній посаді законодавством передбачалось включення такого періоду до спеціального стажу педагогічного працівника та за правилами постанови Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 року, якою, в тому числі, керувався відповідач, підлягає включення до такого стажу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заявленого позову, з огляду на викладене.

Так, як вірно зазначеного судом першої інстанції, стаття 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначає, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно п. «е» ч. 1 ст. 55 вказаного Закону, у наведеній редакції, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, визначений постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 року.

Зі змісту рішення відповідача вбачається, що останнім зараховано до спеціального стажу позивача, що дає йому право на пенсію за вислугу років, згідно вказаних норм, період його роботи, що складає 24 роки 1 місяць.

Водночас, відповідачем до спеціального стажу не враховано період роботи позивача з 26.01.1983 року по 03.04.1986 року на посаді секретаря комітету технічного училища № 11, так як вищезазначеним переліком посад не передбачені виборні посади, відповідно, відповідач дійшов висновку, що робота на виборній посаді не дає право на пенсію за вислугу років.

Як в рішенні про відмову у призначенні пенсії, так і в поданій апеляційній скарзі, відповідач зазначає, що робота на виборній посаді зараховується до спеціального стажу у випадках, передбачених окремими законами, зокрема, ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», проте переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років не передбачені виборні посади, відповідно робота на виборній посаді не дає право на пенсію за вислугу років.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно відхилені вказані доводи відповідача, оскільки за приписами п. 3 примітки до постанови Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 року «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, в тому числі на посаді старшої піонервожатої зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

При цьому, згідно з положеннями постанови Ради Міністрів СРСР № 1397 від 17.12.1959 року «Про порядок обрахування стажу для призначення пенсії за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров'я», учителям, лікарям та іншим працівникам освіти і охорони здоров'я в стаж роботи за спеціальністю, окрім роботи в установах, організаціях та посадах, робота в яких давала право на пенсію за вислугу років, зараховується робота на виборних посадах, якщо не менше 2/3 стажу, необхідного для призначення пенсії, приходиться на роботу в установах, організаціях та посадах, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років.

Частиною 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У період до 1992 року діяв Перелік установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений наказом Міністерства соціального забезпечення УРСР від 31 грудня 1959 року № 135 та Положення про порядок зарахування стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров'я, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 17 грудня 1959 року № 1397.

Відповідно до підпункту «а» пункту 1 Положення про порядок зарахування стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров'я, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 17 грудня 1959 року № 1397, учителям, лікарям і іншим працівникам освіти та охорони здоров'я до стажу роботи за спеціальністю, крім роботи в установах, організаціях і посадах, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, зараховується виборна та інша відповідальна робота в партійних і комсомольських органах.

Таким чином, враховуючи, що стаж роботи позивача в якості педагогічного складає більше 24 років, що визнається відповідачем, з огляду на те, що чинним на момент роботи позивача на посаді секретаря комітету технічного училища, при наведеної кількості педагогічного стажу, законодавством передбачалось включення такого періоду роботи до спеціального стажу педагогічного працівника та за правилами постанови Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 року, якою, в тому числі, керувався відповідач, підлягає включення до такого стажу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного рішення відповідача про відмову у включенні наведеного періоду роботи позивача до його спеціального стажу.

Також, з огляду на наведені висновки спеціальний стаж позивача складає більше 26 років, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, що є підставою для задоволення вимог позивача.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Київського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2017 року - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець