Справа № 825/2028/17
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2018-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2018 року Чернігів Справа № 825/2028/17

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зайця О.В.,

за участю секретаря Новик Н.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Циганенко Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Талалаївської районної державної адміністрації, третя особа - голова Талалаївської районної державної адміністрації ОСОБА_3 про визнання протиправним, скасування розпорядження та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування розпорядження голови Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області № 210-к від 10 жовтня 2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціалісту сектору управління персоналом апарату Талалаївської районної державної адміністрації згідно з пунктом 6 частини і статті 83 Закону України "Про державну службу" у зв'язку з незгодою на проходження державної служби у зв'язку зі зміною устотних умов; поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста сектору управління персоналом апарату Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області; стягнення з Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку за період з 10.10.2017 по 10.11.2017 у сумі 10451 грн. 04 коп.; стягнення з Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області на користь ОСОБА_1 недовиплачену при звільненні заробітну плату за травень та червень 2017 року у сумі 4945 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуване розпорядження №210-к від 10 жовтня 2017 року прийняте без дотримання та з порушенням приписів статтей 19, 22, 58, 61 Конституції України, з порушенням вимог законів України «Про місцеві державні адміністрації», «Про державну службу», та норм Кодексу Законів про працю України. Крім того, зазначає, що про скорочення її посади було повідомлено в день такого скорочення.

У судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та додаткових поясненнях.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що позивачем особисто було подано заяву про звільнення на підставі п. 6 ч. 1 ст. 83, ч. 3 ст. 83 Закону України «Про державну службу» у зв'язку з незгодою продовжувати державну службу із зміною істотних умов праці. Вважає, що порядок та строки звільнення були дотримані.

Третя особа у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до пунктів 4, 6 розпорядження від 30.06.2017 №268 «Про внесення змін у структуру Талалаївської районної державної адміністрації» скорочено посаду головного спеціаліста сектору управління персоналом апарату районної державної адміністрації та введено посаду провідного спеціаліста сектору управління персоналом апарату районної державної адміністрації (а.с. 25).

У додатку до зазначеного розпорядження вказано, що ОСОБА_1, головний спеціаліст сектору управління персоналом апарату районної державної адміністрації, від підпису відмовилась (а.с. 73), про що складено акт про відмову від підпису від 03.07.2017 (а.с.74).

Враховуючи, що позивач перебувала у відпустці та на лікарняному, пропозиції вакантних посад запропоновані повідомленням від 25.07.2017 № 40/01-31, з яким вона ознайомлена 28.07.2017, де зазначила, що прийме рішення пізніше (а.с. 20).

01.09.2017 позивачем подано заяву на ім'я голови райдержадміністрації про надання згоди на переведення на посаду адміністратора центру (відділу) надання адміністративних послуг райдержадміністрації (а.с. 29).

Листом від 05.09.2017 №02-21/1734 (а.с. 30) позивачу повідомлено про залишення її заяви без розгляду у зв'язку з пропущенням строку, передбаченого абзацом 2 частини 4 статті 43 Закону України «Про державну службу».

04.10.2017 Чернігівською обласною державною адміністрацією затверджено зміни до штатного розпису Талалаївської районної державної адміністрації, у зв'язку з чим позивачу 09.10.2017 запропоновано подати заяву про переведення на посаду провідного спеціаліста сектору управління персоналом апарату районної державної адміністрації. З даною пропозицією ОСОБА_1 ознайомлена 09.10.2017 о 09 год. 25 хв. та зазначила, що згоду на переведення не надає (а.с. 21).

09.10.2017 ОСОБА_1 подала заяву про звільнення на підставі п.6 ч. 1 ст. 83, ч. 3 ст. 83 Закону України «Про державну службу» у зв'язку з незгодою продовжувати державну службу із зміною істотних умов праці з 09.10.2017 (а.с. 28).

Розпорядженням голови Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області №210-к від 10 жовтня 2017 року «Про звільнення ОСОБА_1.» ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста сектору управління персоналом апарату районної державної адміністрації на підставі пункту 6 частини 1 статті 83 Закону України «Про державну службу» у зв'язку з незгодою на проходження державної служби у зв'язку зі зміною її істотних умов (а.с. 17).

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (надалі - Закон) визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 41 Закону державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійної компетентності може бути переведений без обов'язкового проведення конкурсу: 1) на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби; 2) на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець. Державний службовець, призначений на посаду без конкурсу, не може бути переведений на вищу посаду державної служби без проведення конкурсу.

Переведення здійснюється лише за згодою державного службовця.

Відповідно до частини 1 ст. 43 Закону підставами для зміни істотних умов державної служби є: 1) ліквідація або реорганізація державного органу; 2) зменшення фонду оплати праці державного органу; 3) скорочення чисельності або штату працівників у зв'язку з оптимізацією системи державних органів чи структури окремого державного органу.

Частиною четвертою Закону визначено, що про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 60 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати.

У разі незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у зв'язку із зміною істотних умов державної служби він подає керівнику державної служби заяву про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 83 цього Закону або заяву про переведення на іншу запропоновану йому посаду не пізніш як за 60 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби.

Якщо протягом 60 календарних днів з дня ознайомлення державного службовця з повідомленням про зміну істотних умов служби від нього не надійшли заяви, зазначені в абзаці другому цієї частини, державний службовець вважається таким, що погодився на продовження проходження державної служби.

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 09.10.2017 згоду на переведення на іншу посаду не надано та подано заяву про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 83 Закону.

Згідно з пунктом 6 ч. 1 ст. 83 Закону державна служба припиняється у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв'язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону).

Щодо посилань позивача на те, що її було звільнено лише 10.10.2017 суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 89 Закону державний службовець зобов'язаний до звільнення з посади чи переведення на іншу посаду передати справи і довірене у зв'язку з виконанням посадових обов'язків майно особі, уповноваженій суб'єктом призначення у відповідному державному органі. Уповноважена особа зобов'язана прийняти справи і майно. Факт передачі справ і майна засвідчується актом, що складається у двох примірниках і підписується уповноваженою особою, керівником служби управління персоналом відповідного державного органу та державним службовцем, який звільняється. Один примірник акта видається державному службовцю, який звільняється, другий примірник або його копія долучається до особової справи цього державного службовця.

Така передача справ та майна була здійснена лише 10.10.2017, що підтверджується відповідним актом (а.с. 79).

Таким чином, суд приходить до висновку, що розпорядженням голови Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області №210-к від 10 жовтня 2017 року «Про звільнення ОСОБА_1.» прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією і законами України, а отже підстави для його скасування відсутні.

Також, не підлягають задоволенню похідні позовні вимоги про поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста сектору управління персоналом апарату Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області та стягнення з Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку за період з 10.10.2017 по 10.11.2017 у сумі 10451 грн. 04 коп.

Щодо вимоги про стягнення з Талалаївської районної державної адміністрації Чернігівської області на користь ОСОБА_1 недовиплачену при звільненні заробітну плату за травень та червень 2017 року у сумі 4945 грн. суд зазначає наступне.

Розпорядженням голови райдержадміністрації №61-к від 19 травня 2017 року, з 20 травня 2017 року на позивача покладено виконання обов'язків завідувача сектору управління персоналом апарату райдержадміністрації.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 50 Закону заробітна плата державного службовця складається, зокрема, з виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою.

При цьому у ч. 4 ст. 52 Закону встановлено, що виплата за додаткове навантаження у звязку з виконанням обовязків за вакантною посадою державної служби встановлюється керівником державної служби за поданням безпосереднього керівника державним службовцям, між якими здійснено розподіл обовязків за вакантною посадою, пропорційно додатковому навантаженню за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою.

Таким чином, законодавцем визначений певний порядок отримання державним службовцем виплати за додаткове навантаження у звязку з виконанням обовязків за вакантною посадою, згідно з яким зазначені виплати встановлюються державним службовцям керівником державної служби за поданням їх безпосередніх керівників.

Так, ОСОБА_1 виплата за додаткове навантаження не встановлювалась, оскільки керівником державної служби за поданням безпосереднього керівника відповідне рішення не приймалось.

Таким чином, підстави для виплати заробітної плати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обовязків за вакантною посадою відсутні.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 139, 241, 243, 244-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 12 лютого 2018 року.

Суддя О.В. Заяць