Справа № 813/2817/17
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/9859/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

за участю секретаря Богдан А.О.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05.09.2017 року в справі №813/2817/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕФЕ БЕТОН» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення (суддя І інстанції Хома О.П., місце ухвалення: м. Львів, дата складення повного тексту рішення суду І інстанції: 05.09.2017),

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕФЕ БЕТОН» (надалі позивач, ТзОВ «ЕФЕ БЕТОН») звернулося в суд з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (надалі відповідач, ГУ ДФС у Львівській області), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.07.2017 №.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05.09.2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків обставинам справи, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Вказує, зокрема, на те, що оскільки позивачем за період травень 2017 року виписано та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних 13 податкових накладних по взаємовідносинах з різними контрагентами і такі не відображені в складі податкових зобовязань при поданні податкової декларації з ПДВ за травень 2017 року, зазначене свідчить про заниження ТзОВ «ЕФЕ БЕТОН» бази оподаткування операцій з постачання товарів/послуг по господарських операціях з окремими контрагентами. Вважає законним оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.

Представник позивача вимоги апеляційної скарги заперечив за їх безпідставністю.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового процесу, проаналізувавши доводи апелянта та вивчивши матеріали справи у їх сукупності, апеляційний суд дійшов переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується наступне.

Позивач - ТзОВ «ЕФЕ БЕТОН», зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності з присвоєнням коду .

Старшим державним ревізором-інспектором відділу адміністрування та контролю за відшкодуванням ПДВ, камеральних перевірок податкової звітності платників території обслуговування Личаківської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області ОСОБА_3 проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за травень 2017 року «ЕФЕ БЕТОН» ().

Результати перевірки оформлено актом від 06.07.2017 №312/13-01-12-31/39216802.

Як слідує з акта перевірки від 06.07.2017 №312/13-01-12-31/39216802, контролюючим органом встановлено порушення п.46.1 ст. 46, п.187,1 ст.187, п.188.1 ст. 188, пп.192.1.1 п. 192.1 ст.192, п.200.1 ст.200, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України.

Порушення полягає у тому, що ТзОВ «ЕФЕ БЕТОН» за травень 2017 року виписано та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних 13 податкових накладних на суму ПДВ 179 130, 05 грн., з яких :

- на ТОВ «ВОРКБУД» ( ) виписано три податкові накладні на суму ПДВ 40 846, 80 грн.: №390 від 31.05.2017 на суму ПДВ 1953.58 грн., №389 від 31.05.2017 на суму ПДВ 900,00 грн., № 388 від 31.05.2017 на суму ПДВ 37992,50 грн.

- на ТОВ «МС ГАРАНТ» () виписано 4 податкові накладні на суму ПДВ 15 571, 83 грн.: №384 від 31.05.2017 на суму ПДВ 5034.33грн.; №385 від 31.05.2017 на суму ПДВ 9509.5 грн., №386 від 31.05.2017 на суму ПДВ 894.67 грн., №385 від 31.05.2017 на суму ПДВ 133.33 грн;

- на Представництво «ОСОБА_4 Ташимаджилик Іншаат ОСОБА_5 ОСОБА_6 Ширкеті» () виписано 6 податкових накладних на суму ПДВ 22 711, 42 грн.: №398 від 31.05.2017 на суму ПДВ 27934,92 грн., №399 від 31.05.2017 на суму ПДВ 2899,83 грн., №400 від 31.05.2017 на суму ПДВ 44300,67 грн., №401 від 31.05.2017 на суму ПДВ 949,67 грн., №336 від 31.05.2017 на суму ПДВ 613,00 грн., №397 від 31.05.2017 на суму ПДВ 46013,33 грн.

Встановлено що ТзОВ «ЕФЕ БЕТОН» при подані податкової декларації з ПДВ за травень 2017 року не відображено в складі податкових зобовязань зобовязання за вказаними податковими накладними.

На підставі акта перевірки від 06.07.2017 №312/13-01-12-31/39216802 відповідачем 21.07.2017 винесено податкове повідомлення-рішення №, яким ТзОВ «ЕФЕ БЕТОН» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податку на додану вартість на суму 268 695, 00 грн, в тому числі за основним платежем - 179 130,00 грн та штрафними (фінансовими) санкціями - 89 565,00 грн.

Вважаючи зазначене податкове повідомлення рішення протиправним, позивач оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до статті 16 Податкового кодексу платник податків зобов'язаний, зокрема, вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

При цьому платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до статті 203 Податкового кодексу податкова декларація з ПДВ подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно із пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289, платник податку самостійно обчислює суму податкового зобовязання, яку зазначає в податковій звітності. Дані, наведені в податковій звітності, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника.

При цьому, що такий обовязок виникає у платника податків у випадку реального здійснення господарських операцій. Визначальною ознакою такої господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до пункту 192.1. статті 192 Податкового кодексу якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На підставі представлених позивачем та наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено відсутність господарських операцій між ТзОВ «ЕФЕ БЕТОН» та його контрагентами: ТОВ «ВОРКБУД», ТОВ «МС ГАРАНТ» та Представництвом «ОСОБА_4 Ташимаджилик Іншаат ОСОБА_5 ОСОБА_6 Ширкеті» на підставі виписаних 31.05.2017 податкових накладних в кількості 13 штук.

Так, судом першої інстанції взято до уваги акти звірки взаєморозрахунків за період травень 2017 року між ТзОВ «ЕФЕ БЕТОН» та ТОВ «ВОРКБУД», ТОВ «МС ГАРАНТ», якими підтверджується відсутність взаєморозрахунків з вказаними контрагентами.

Щодо Представництва «ОСОБА_4 Ташимаджилик Іншаат ОСОБА_5 ОСОБА_6 Ширкеті», то таким було включено до декларації з податку на додану вартість за травень 2017 року до податкового кредиту суми ПДВ за податковими накладними, отриманими від ТзОВ «ЕФЕ БЕТОН» №398 від 31.05.2017 на суму ПДВ 27934,92 грн, №399 від 31.05.2017 на суму ПДВ 2899,83 грн, №400 від 31.05.2017 на суму ПДВ 44300,67 грн, №401 від 31.05.2017 на суму ПДВ 949,67 грн, №336 від 31.05.2017 на суму ПДВ 613,00 грн., №397 від 31.05.2017 на суму ПДВ 46013,33 грн.

Однак у звязку з відсутність факту здійснення господарських операцій Представництвом «ОСОБА_4 Ташимаджилик Іншаат ОСОБА_5 ОСОБА_6 Ширкеті» відповідно до абзацу 2 пункту 192.1 Податкового кодексу було зареєстровано відповідні розрахунки коригування, які включені у декларацію з податку на додану вартість за червень 2017 року.

Вказане підтверджується листом Представництва «ОСОБА_4 Ташимаджилик Іншаат ОСОБА_5 ОСОБА_6 Ширкеті» від 19.08.2017 №139/1.

Оскільки судом першої інстанції встановлено відсутність господарських операцій ТзОВ «ЕФЕ БЕТОН» з ТОВ «ВОРКБУД», ТОВ «МС ГАРАНТ» і Представництвом «ОНУР ОСОБА_4 Ташимаджилик Іншаат ОСОБА_5 ОСОБА_6 Ширкеті» на підставі виписаних та зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних 13 податкових накладних на суму ПДВ 179 130, 05 грн, зазначене свідчить про те, що такі податкові накладні є помилково виписаними.

З огляду на зазначені обставини справи та норми права, суд першої інстанції дійшов підставного висновку про те, що помилково складені податкові накладні щодо господарських операцій, які фактично не відбулись, не підлягає відображенню у податковій звітності з ПДВ. Розрахунок коригування, який може бути виписаний до такої податкової накладної, підлягає реєстрації в ЄРПН, але до податкової звітності також не включається.

Зазначена позиція підтримується також і ДФС України, про що свідчать її розяснення, надані, зокрема, у листі від 04.02.2016 №2363/6.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обовязок доводити правомірність рішення у цій справі покладається на субєкт владних повноважень, яким у цій справі є ГУ ДФС у Львівській області.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження законних та обґрунтованих підстав для прийняття відповідачем оспорюваного рішення.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 243, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05.09.2017 року в справі №813/2817/17 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_7
судді ОСОБА_8
ОСОБА_9
Повне судове рішення складено 08.02.2018.