Справа № 809/125/16
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2018-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 лютого 2018 року 14:20 № 809/125/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі представників позивача Атаманюка В.М. Колос В.А. відповідачів Загороднього В.С., Стьопіної А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовомПриватного підприємства "Прикарпатський експрес"
до третя особа1. Управління Укртрансінспекції в Івано-Франківській області 2. Міністерства інфраструктури України 3. Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті 4. Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_5
провизнання протиправним та скасування дозволу,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Прикарпатський експрес" (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Управління Укртрансінспекції в Івано-Франківській області (далі по тексту - відповідач 1), Міністерства інфраструктури України (далі по тексту - відповідач 2) та Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті (далі по тексту - відповідач 3), в якому просить (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) :

визнати незаконним та скасувати наступні дозволи на міжнародні регулярні перевезення пасажирів між Україною та Республікою Польща, видані Міністерством інфраструктури України приватному підприємцю ОСОБА_5:

- Чернівці - Варшава (відповідно до дозволу № 0025618) з відправленням о 16-00 год.;

- Кам'янець-Подільський - Зелена Гура (відповідно до дозволу № 006015), який був змінений з рейсу Кам 'янець-Подільський - Щецин (відповідно до протоколу № 78 від 12:04.2016р.);

- Косів - Познань (відповідно до протоколу № 79 від 10.06.2016р.);

- Косів - Вроцлав (відповідно до протоколу № 86 від 18.11.2016р.). Позовні вимоги мотивовано тим, що третя особа, на думку позивача, не має достатньої кількості автомобілів та працівників, тому не може бути визнана переможцем конкурсу.

Крім того, позивач зазначає, що маршрути третьої особи приблизно на 80 % збігаються з маршрутами позивача, що є порушенням приписів Порядку організації регулярних, нерегулярних і маятникових перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні.

Відповідачами та третьою особою позовні вимоги заперечуються з огляду на правомірність видачі дозволу третій особі.

Відповідно до Розпорядження від 10.10.2017 №4388, на підставі рішення зборів суддів Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2017, з метою пришвидшення розгляду, адміністративну справу №809/125/16 передано на повторний автоматичний розподіл справ між суддями.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2017, адміністративну справу №809/125/16 передано судді Каракашьяну С.К.

Поряд з цим, Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII (далі - Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, які набрали чинності 15 грудня 2017 року.

У відповідності до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до приписів статті 32 Кодексу адміністративного судочинства України, усі адміністративні справи в суді першої інстанції, крім випадків, встановлених цим Кодексом, розглядаються і вирішуються суддею одноособово.

Адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Кабінету Міністрів України, Національного банку України, окружної виборчої комісії (окружної комісії з референдуму), розглядаються і вирішуються в адміністративному суді першої інстанції колегією у складі трьох суддів. (частина перша статті 33 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на вищевикладені обставини, справу прийнято до провадження судді Каракашьяна С.К. 22 грудня 2017 року та розглянуто одноособово.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу засідання Комісії для розгляду звернень перевізників та прийняття рішень про відкриття, закриття, внесення змін до функціонуючого маршруту, продовження дії дозволів на регулярних міжнародних автомобільних маршрутах загального користування № 78 від 12.04.2016, який було затверджено наказом Мінінфраструктури від 18.05.2016 № 177, Комісією було прийнято рішення стосовно внесення зміни до функціонуючого регулярного міжнародного автомобільного маршруту Кам'янець-Подільський - Щецин (став Кам'янець-Подільський - Зелена Гура) для українського перевізника ФОП ОСОБА_5 та його паритетного партнера - польського перевізника Р-Тrans Sp.zo.o.

Протоколом засідання Комісії № 79 від 10.06.2016, який було затверджено наказом Мінінфраструктури від 24.06.2016 № 223, було прийнято рішення про відкриття автомобільного маршруту Косів - Познань для українського перевізника ФОП ОСОБА_5 та його паритетного партнера - польського перевізника Р-Тrans Sp.zo.o.

Положеннями ч. 1 ст. 6 даного Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 55 Закону, види дозвільних документів та порядок їх розподілу, видачі та використання українськими перевізниками при перевезенні по території іноземних країн визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, з урахуванням вимог законодавства України та законодавства країни, по території якої буде здійснюватися перевезення.

Міжнародні автомобільні перевезення іноземними перевізниками по території України здійснюються за наявності в перевізника українського дозволу або інших дозвільних документів, якщо інше не передбачено законами України.

Порядок оформлення і видачі дозволів на поїздку по територіях іноземних держав при виконанні перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, їх обліку та обміну визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Як зазначено у Законі України "Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності", дозвіл на міжнародні перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом входить до переліку документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності.

Положеннями ч. 1 ст. 6 даного Закону встановлено, що загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 55 Закону, види дозвільних документів та порядок їх розподілу, видачі та використання українськими перевізниками при перевезенні по території іноземних країн визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, з урахуванням вимог законодавства України та законодавства країни, по території якої буде здійснюватися перевезення.

Міжнародні автомобільні перевезення іноземними перевізниками по території України здійснюються за наявності в перевізника українського дозволу або інших дозвільних документів, якщо інше не передбачено законами України.

Порядок оформлення і видачі дозволів на поїздку по територіях іноземних держав при виконанні перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, їх обліку та обміну визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Статтею 56 Закону визначено, що регулярні, нерегулярні та маятникові (човникові) пасажирські міжнародні автомобільні перевезення, що здійснюють перевізники України, повинні виконуватись автобусами, що відповідають умовам перевезень та параметрам комфортності і мають понад 20 місць для сидіння пасажирів.

При здійсненні міжнародних нерегулярних, маятникових (човникових) та регулярних транзитних перевезень водії повинні мати списки пасажирів та інші документи, обумовлені законодавством України.

Порядок організації регулярних, нерегулярних та маятникових (човникових) перевезень пасажирів у міжнародному сполученні визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Відповідно до п. 1.4., 1.5 Порядку, Мінінфраструктури України веде реєстр пасажирських перевізників, яким надане право здійснювати міжнародні перевезення, та реєстр діючих міжнародних маршрутів.

Для розгляду звернень перевізників та прийняття рішень про відкриття, закриття, внесення змін до функціонуючого маршруту, продовження дії дозволів на регулярних міжнародних автомобільних маршрутах загального користування утворюється комісія, до складу якої входять представники Міністерства інфраструктури України, Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та профільних громадських організацій (далі - Комісія). Склад Комісії затверджується наказом Міністерства інфраструктури України.

За результатами розгляду звернень перевізників Комісія приймає протокол, який затверджується наказом Мінінфраструктури України (далі - рішення Комісії). Перелік необхідних документів для відкриття маршруту, які пасажирський перевізник подає до Мінінфраструктури України визначено п 3.1.1. Порядку, а саме: заява про намір відкриття маршруту (зразок у додатку 1), до якої додаються: проект схеми міжнародного маршруту (зразок у додатку 2); проект розкладу руху (зразок у додатку 3); проект графіка роботи та відпочинку водіїв (зразок у додатку 4); проект тарифів на перевезення (зразок у додатку 5); список автобусів, що будуть використовуватись, у т. ч. резервних (зразок у додатку 6); підтвердження відповідності автобуса умовам перевезень (на кожний автобус за списком); довідка перевізника про наявність досвіду у перевізника щодо здійснення внутрішніх перевезень пасажирів протягом двох і більше років або міжнародних нерегулярних чи маятникових перевезень пасажирів - одного і більше років; копії свідоцтв про проходження водіями спеціальних курсів міжнародних перевезень; копія ліцензії на право надання послуг з міжнародних перевезень пасажирів автомобільним транспортом та ліцензійних карток на кожний автобус за списком; рекомендація громадської організації транспортного профілю (подається за бажанням перевізника).

Відповідний структурний підрозділ Мінінфраструктури України може запросити іншу інформацію, не заборонену чинним законодавством, яка стосується перевізника чи маршруту, що відкривається.

З матеріалів справи вбачається, що третіми особами було надано відповідачу всі документи, визначені п. 3.1.1. Порядку, такі як: заяву, проект розкладу руху та графіку роботи та відпочинку водіїв, проект тарифів на перевезення та список автобусів з підтвердженням відповідності автобуса умовам перевезень, наявністю досвіду у перевірника, копії свідоцтв про проходження водіями спеціальних курсів міжнародних перевезень та ліцензії і рекомендацій.

Відповідно до п. 3.1.3. Порядку, Мінінфраструктури України в установленому законодавством порядку приймає рішення за заявою перевізника щодо надання права на підготовку документів на відкриття маршруту. Заява перевізника розглядається в термін, який становить не більше двох тижнів.

Згідно п. 3.1.4. Порядку, заява про намір відкриття маршруту відхиляється у разі: якщо вона містить недостовірні дані або матеріали не в повному обсязі; відмови у видачі дозволу на здійснення міжнародних перевезень пасажирів компетентним органом іноземної держави; збігу схеми маршруту з діючим, на якому задовольняється попит на перевезення; коли час відправлення з початкової автостанції маршрутів, що збігаються за шляхом руху автобусів цього напрямку, відрізняється менше ніж на 2 години; відсутності у перевізника резервних автобусів; порушення принципу паритетного виконання перевезень; порушення вимог до організації міжнародних перевезень (п. 2 цього Порядку); порушення вимоги використання переліку доріг, по яких прокладені міжміські, міжобласні маршрути перевезення пасажирів; порушення перевізником законодавства про автомобільний транспорт протягом останнього року.

Пунктом 3.1.5. Порядку визначено, що Мінінфраструктури України повідомляє перевізника про прийняте рішення в письмовій формі. У разі відхилення заяви про відкриття маршруту перевізник повідомляється із зазначенням підстав для такого рішення.

Судом не встановлено наявності підстав, визначених п. 3.1.4. Порядку, для відхилення заяви третьої особи.

Обґрунтовуючи позов, позивач вказує на збіг схеми маршруту третіх осіб з діючим, на якому задовольняється попит на перевезення, який виконує позивач, та на збіг часу відправлення менше ніж на 2 години за шляхом руху автобусів цього напрямку.

Проте, позивачем не надано доказів збігу схеми маршрутів всіх перевізників та часу відправлення з початкової станції маршрутів менше ніж на дві години.

При цьому, на думку суду, положення наведеного вище п. 3.14 Порядку передбачають в якості підстави для відмови збіг саме часу відправлення з початкової автостанції, тобто маршрут повинен починатися з однієї автостанції.

Існування зазначеного збігу під час розгляду справи судом не встановлено.

Судом не приймаються посилання позивача на отримані дані щодо кількості працюючих у третьої особи працівників та зареєстрованого за третьою особою автотранспорту, оскільки наведені позивачем дані не відображають можливого використання транспорту та залучення водіїв за необмеженими у кількості та виді цивільно - правовими угодами.

За таких обставин, позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян