Справа № 826/4862/17
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2018-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2018 року м. Київ №826/4862/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянув-ши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі - ГУ НП у м. Києві) про визнання протиправними та скасування наказів в частині, поновлення на посаді,

в с т а н о в и в:

У квітні 2017р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

1) визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП у м. Києві від 13.01.2017 №10 в частині щодо накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із посади старшого оперуповноваженого відділу боротьби зі злочинами у сфері суспільної мо-ралі управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми ГУ НП у м. Києві;

2) визнати протиправним та скасувати в частині щодо позивача наказ ГУ НП у м. Києві від 10.02.2017 №121 о/с, яким відповідно до п. 3 (як виконання дисциплінарного стягнення - звільнення з посади) ч. 1 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» капітана ОСОБА_1 призначено оперуповноваженим сектору кримінальної поліції відділу поліції №2 (з обслуговування житлового масиву «Троєщина») Деснянського управління поліції ГУ НП у м. Києві, звільнивши з посади старшого оперуповноваженого відділу боротьби зі злочинами у сфері суспільної моралі управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми ГУ НП у м. Києві;

3) поновити позивача на посаді старшого оперуповноваженого відділу боротьби зі злочинами у сфері суспільної моралі управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми ГУ НП у м. Києві.

Під час розгляду справи позивач та його представник підтримали позов.

Представник відповідача не визнала позов, подала письмові заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні позову з підстав правомірності звільнення позивача.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

На підставі наказу Національної поліції України від 24.02.2016 №164 дск «Про орга-нізаційні зміни в Головному управлінні Національної поліції у м. Києві» та наказу ГУ НП у м. Києві від 17.03.2016 №6 дск «Про організаційно-штатні зміни в ГУ НП у місті Києві» та відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» згідно з п. 2 ч. 1 ст. 65 (за ініціативою поліцейського; у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації) наказом ГУ НП у м. Києві від 29.04.2016 №354 о/с капітана поліції ОСОБА_1 (М-123200) з 05.05.2016 призначено на посаду старшого оперуповноваженого відділу боротьби зі злочи-нами у сфері суспільної моралі управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми, з посадовим окладом 2700 грн., звільнивши його з посади старшого інспектора відділу поліції №1 Оболонського управління поліції, підстава - рапорт ОСОБА_1 від 11.04.2016 (а.с. 38).

Наказом ГУ НП у м. Києві від 30.12.2016 №1178 на підставі доповідної записки від 26.12.2016 начальника управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування полковника поліції Карадогіна О.В. та відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національ-ну поліцію» призначено службове розслідування по факту порушень обліково-реєстраційної дисципліни, порушення строків виконання доручень слідчих, вимог технічного захисту інформації, стану службової підготовки, стану дисципліни та законності серед деяких праців-ників управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми ГУ НП у м. Києві та відсутність контролю за службовою діяльністю підлеглих з боку керівництва (а.с. 26-27).

Наказом ГУ НП у м. Києві від 13.01.2017 №10 (п. 4) за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в неналежному здійсненні оперативно-службової діяльності у сфері суспільної моралі, внаслідок порушення вимог абз. 1 ч. 1 ст. 7 розділу ІІ Дисциплінар-ного статуту органів внутрішніх справ України, Положення про управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми ГУ НП у м. Києві, затвердженого наказом ГУ НП у м. Києві від 12.07.2016 №598, старшого оперуповноваженого відділу боротьби зі злочи-нами у сфері моралі управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми, ка-пітана поліції ОСОБА_1 звільнено із займаною посади (а.с. 28-35).

З цим наказом позивач ознайомлений 16.01.2017, що підтверджується його підписом (а.с. 35).

Водночас наказом ГУ НП у м. Києві від 10.02.2017 №121 о/с відповідно до п. 3 (як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади) ч. 1 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» капітана поліції ОСОБА_1 (0038856) призначено оперуповноваженим сектору кримінальної поліції відділу поліції №2 (з обслуговуванням житлового масиву «Троєщина») Деснянського управління поліції з посадовим окладом 2500 грн., звільнивши його з посади старшого оперуповноваженого відділу боротьби зі злочинами у сфері моралі управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми на підставі наказу ГУ НП у м. Києві від 13.01.2017 №10 (а.с. 36).

Наказом від 09.03.2017 №148 згідно з ч. 1 ст. 92 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1, старшому оперуповноваженого відділу боротьби зі злочинами у сфері суспільної моралі управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми, нада-но чергову оплачувану відпустку за 2016р. тривалістю з 01.12.2016 по 03.01.2017 (а.с. 39).

Спірні правовідносини виникли у сфері проходження публічної служби і стосуються правомірності звільнення поліцейського із займаної посади за наслідками проведення службового розслідування та застосування дисциплінарного стягнення.

Як передбачено ст. 19 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію України» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №580), який набрав чинності 07.11.2015, у разі вчинення протиправних діянь поліцей-ські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідаль-ність відповідно до закону (ч. 1). Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисцип-лінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ч. 2).

Згідно із п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 23.12.2015 №901-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширенню на поліцейських підлягає дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту під службовою дисципліною розуміється дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни згідно із ст. 2 Дисциплінарного статуту вважається дисциплінарним проступком.

Частиною 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що за вчинення дисциплінар-них проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідаль-ність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст. 12 цього Статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений ст. 14 цього Статуту, який передбачає, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учине-ного особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розсліду-вання (ч. 1).

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його приз-начення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць (ч. 2).

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушни-ка, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника (ч. 3).

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення (ч. 5).

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголо-шується особовому складу органу внутрішніх справ (ч. 6). Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідаль-ності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу (ч. 8).

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо (ч. 9).

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість прос-тупку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та виз-нання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо (ч. 10).

У разі вчинення незначного порушення службової дисципліни начальник може обме-житись усним попередженням особи рядового або начальницького складу щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни (ч. 11).

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальниць-кого складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попе-реднє (ч. 12).

У разі повторного вчинення особою рядового або начальницького складу незначного проступку з урахуванням його нетяжкості, сумлінного ставлення цієї особи до виконання службових обов'язків, нетривалого перебування на посаді (до шести місяців) та з інших поважних причин начальник може обмежитися раніше накладеним на таку особу дисциплі-нарним стягненням (ч. 13).

Дисциплінарні стягнення у вигляді пониження в спеціальному званні на один ступінь на осіб, які мають перші спеціальні звання, і звільнення з посади на осіб, які обіймають посади найнижчого рівня, не накладаються (ч. 14).

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу (ч. 15).

Відповідно до п. 2.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 №230, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за №541/23073 (далі - Інструкція №230), підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Зокрема, як передбачено пп. 2.2.1 п. 2.2 цієї Інструкції, службове розслідування прово-диться уповноваженим на те начальником в тому числі у разі невиконання або неналежного виконання особами РНС під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боро-тьби зі злочинністю.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником (п. 5.1 Інструкції №230).

В свою чергу згідно з п. 5.4 цієї Інструкції якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення (ч. 1).

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголо-шується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено (ч. 2).

Зміст наказу доводиться до відома особи РНС, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу (ч. 3).

Права особи РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування закріплені п. 6.3 Інструкції №230, до них, зокрема, належать:

6.3.1. Отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування;

6.3.2. Брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування;

6.3.3. Висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка(і) його прово-дить(ять);

6.3.4. Відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім'ї чи близь-ких родичів, коло яких визначено законодавством України;

6.3.5. За письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розсліду-вання, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її сто-сується, крім випадків, визначених законодавством України;

6.3.6. Оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Між тим ч. 2 п. 6.3 цієї Інструкції забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Підпунктом 6.2.2 п. 6.2 Інструкції №230 передбачено, що у разі відмови опитуваної особи надати пояснення в обов'язковому порядку документально засвідчити таку відмову складанням акта. Акт засвідчується підписами не менше двох осіб, одна з яких обов'язково повинна бути виконавцем. Акт у триденний строк з моменту складання в установленому порядку реєструється в канцелярії (секретаріаті) за місцем проходження служби виконавця, а в разі неможливості - в органі (підрозділі) внутрішніх справ, працівник якого допустив порушення, після чого вказаний акт приєднується до матеріалів службового розслідування.

У разі відмови особи надати пояснення на підставі ст. 63 Конституції України цей факт документується за допомогою проставляння нею підпису на бланку пояснення, без складання акта.

Факт відмови від надання пояснень відображається у висновку, що складається за результатами проведеного службового розслідування.

Як стверджує представник відповідача і не заперечувалось представником позивача, на виконання доручення ГУ НП у м. Києві від 16.12.2016 №706/125/01/12-2016 з метою вив-чення ефективності оперативно-службової діяльності у період з 19.12.2016 по 22.12.2016 проведено інспектування управління боротьби із злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми ГУ НП у м. Києві (далі - УБЗПТЛ).

У ході інспектування основними причинами виявлених недоліків по окремих лініях оперативно-службової діяльності цього управління стало, як йдеться у запереченнях, пору-шення обліково-реєстраційної дисципліни, порушення строків виконання доручень слідчих, вимог технічного захисту інформації, стану службової підготовки, стану дисципліни та законності, особиста недисциплінованість деяких працівників та відсутність контролю за службовою діяльністю підлеглих з боку керівництва управління.

Зазначені факти стали відомі з доповідної записки начальника організаційно-аналітич-ного забезпечення та оперативного реагування ГУ НП у м. Києві полковника поліції Карадо-гіна О.В. від 26.12.2016 №7245/125/01-12-2016 (а.с. 65-74), на підставі якої заступником голо-ви - начальником ГУ НП у м. Києві Крищенком А.Є. за повідомленими у службовій записці обставинами призначено службове розслідування наказом від 30.12.2016 №1178 (а.с. 75), результати якого оформлені у висновку від 12.01.2017 (а.с. 76-97).

Як встановлено службовою перевіркою, ОСОБА_1, у якого діючі дисциплінарні стягнення відсутні, разом із рядом інших працівників управління протягом 2016р. взагалі не отримував оперативну інформацію, що згідно висновку свідчить про неналежну якість нег-ласних джерел (а.с. 84). Позивача не включено до переліку осіб, які не прибули до Управ-ління на виконання навчального сигналу оповіщення (а.с. 77-78). Позивачем не розкрито жодного кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 149, 301, 303, 358 КК Украї-ни, також він не має в провадженні жодної ОРС та не отримує інформації від оперативних джерел, ним не приділяється увага провадженню ОРМ минулих років (а.с. 86).

З огляду на вказані обставини, комісією зроблено висновок (п. 5) про вчинення позивачем дисциплінарного проступку у формі неналежного здійснення оперативно-служ-бової діяльності у сфері суспільної моралі, що призвело до порушення ним вимог абз. 1 ч. 1 ст. 7 розділу ІІ Дисциплінарного статуту, Положення про управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми ГУ НП у м. Києві, затвердженого наказом ГУ НП у м. Києві від 12.07.2016 №598, за який ОСОБА_1, на думку комісії, слід звільнити із займаної ним посади (а.с. 88).

Висновки комісії, як встановлено судом, стали підставою для винесення оскаржувано-го наказу від 13.01.2017 №10 про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у формі звільнення із займаної ним посади (а.с. 28-35).

Судом встановлено, що у період з 01.12.2016 по 03.01.2017 (тобто станом на дату призначення службової перевірки) позивач перебував у черговій оплачуваній відпустці за 2016р. згідно з наказом від 09.03.2017 №148 (а.с. 39).

Доказів повідомлення позивача про підстави проведення службової перевірки щодо нього, надання ним будь-яких пояснень або складення акта про відмову у наданні позивачем письмових пояснень по суті встановлених перевіркою порушень відповідачем до суду не надано, а також із змісту висновку не вбачаються обставини участі позивача у ході прове-дення службового розслідування, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про порушення відпо-відачем вимог ч. 5 ст. 12 Дисциплінарного статуту, пп. 6.2.2 п. 6.2, пп. 6.3.1 п. 6.3 Інструкції №230.

Всупереч вимогам п. 5.4 Інструкції №230 з матеріалів службової перевірки не вба-чається доведеного факту вини позивача у описаних у висновку від 12.01.2017 порушеннях службової дисципліни, що вказує на необґрунтованість висновків перевірки. У контексті недоведеності відповідачем вини позивача, доречними, на переконання суду, є також доводи позивача стосовно відмови Національної поліції України від статистичних методів оцінки роботи підрозділів і працівників, виходячи із пріоритету якісних, а не кількісних показників роботи працівників поліції, що, зокрема, вбачається із наведених у позовній заяві посилань, як-от: https://www.npu.gov.ua/uk/publish/article/1714126.

Доводи відповідача про те, що ознайомлення особи, щодо якої проведено перевірку, з висновком службового розслідування здійснюється виключно за її письмовим рапортом є загалом є вірними та відповідають змісту пп. 6.3.5 п. 6.3 Інструкції №230. Проте, відсутність доказів повідомлення ГУ НП у м. Києві позивача про підстави проведення службової пере-вірки стосовно нього, свідчить про необізнаність позивача до винесення оскаржуваних нака-зів про проведення такої перевірки станом на час її призначення, безпосереднього прове-дення та оформлення результатів.

Доводи відповідача про визнання позивачем результатів службової перевірки, з огляду на відсутність оскарження дій посадових осіб ГУ НП у м. Києві, суд відхиляє з тих підстав, що вони мають характер необґрунтованих припущень.

Суд зауважує, що вирішуючи питання про застосування до особи (працівника поліції) того чи іншого виду дисциплінарного стягнення з урахуванням визначеного ст. 12 Дисциплі-нарного статуту переліку можливих дисциплінарних стягнень при встановленні обставин порушення особою службової дисципліни в обов'язковому порядку слід надавати оцінку тому, яким чином вчинені такою особою дії тягнуть за собою негативні наслідки та чи можна їх кваліфікувати як службову невідповідність, недбалість або несумлінність, враховувати співрозмірність вчиненого особою дисциплінарного порушення тому чи іншому дисциплі-нарному стягненню з урахуванням службової характеристики такої особи, її заохочення, нагороди та дисциплінарні стягнення за період служби тощо. При цьому з урахуванням фак-тичних обставин виявленого дисциплінарного проступку більш суворе стягнення до особи, винної у його (проступку) вчиненню, може бути застосованим при неможливості обґрунто-ваного застосування менш суворого.

Судом досліджено наявний у справі послужний список позивача, зі змісту якого вба-чається, що з 2003р. позивач проходив службу на різних посадах в органах внутрішніх справ, протягом якої мали місце ряд дисциплінарних стягнень (а.с. 106-113). В той же час, як вба чається з висновку службової перевірки, діючі дисциплінарні стягнення у позивача на час її проведення були відсутніми (а.с. 84), що свідчить про невикористання відповідачем при застосуванні дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача з посади інших мож-ливих з точки зору співрозмірності вчиненого проступку дисциплінарних стягнень, а саме: 1) усного зауваження; 2) зауваження; 3) догани; 4) суворої догани; 5) попередження про непов-ну посадову відповідність.

Врахуванню судом також підлягають повідомлені у позовній заяві обставини стосовно наміру позивача проходити службу в Управлінні захисту економіки у м. Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про що позивач звернувся із відповідним рапортом до начальника згаданого Управління.

Так, у справі наявна копія листа від 01.12.2016 №13370/07/39-2016 заступника голови - начальника Департаменту захисту економіки полковника поліції Купранця І.М., адресова-ного заступнику голови Національної поліції України - начальнику ГУ НП у м. Києві полковнику поліції Крищенку А.Є., про необхідність надіслання особової справи позивача задля вирішення питання для подальшого його проходження служби на посаді старшого оперуповноваженого управління захисту економіки у м. Києві Департаменту захисту еконо-міки Національної поліції України (а.с. 114).

Однак у задоволенні вказаного запиту заступником голови - начальником ГУ НП у м. Києві Крищенком А.Є. відмовлено з причин некомплекту особового складу в управлінні боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми, ГУ НП у м. Києві (а.с. 115).

Відтак, висновки службового розслідування, які стали підставою для звільнення позивача з органів поліції, спростовуються дослідженими під час судового розгляду дока-зами, що з урахуванням встановленого судом порушення процедури проведення службового розслідування, визначеної Інструкцією №230, свідчить про необґрунтованість накладеного на позивача наказом від 13.01.2017 №10 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із займаної посади.

Враховуючи, що позивача із займаної посади звільнено без законної підстави, чим порушено його право на працю, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову і наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним і скасування наказу ГУ НП у м. Києві від 13.01.2017 №10 в частині звільнення позивача із займаної посади і наказу ГУ НП у м. Києві від 10.02.2017 №121 о/с та про поновлення позивача на цій посаді.

Частиною 2 ст. 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 15.10.2013 №8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 233 КЗпП України, ст. ст. 1, 12 Закону України «Про оплату праці» (справа №1-13/2013), аналізуючи положення трудового законо-давства в контексті конституційного звернення, Конституційний Суд України виходив з того, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов'язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов'язків.

Тобто, у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які він має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат.

В той же час вимог про стягнення різниці в заробітку за час виконання нижче оплачу-ваної роботи позивачем в рамках даного позову позивачем заявлено не було, натомість підстави для виходу за межі позовних вимог згідно до ч. 2 ст. 11 КАС в даному випадку, на думку суду, відсутні.

Між тим, суд зауважує, що скасування наказу про звільнення з посади та виконання рішення в частині поновлення на посаді автоматично має наслідком вирішення робото-давцем питання про відшкодування працівнику різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, якщо така різниця мала місце, з огляду на компенсаційний характер вказаної виплати.

Щодо строку звернення до адміністративного суду, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 99 КАС України (у редакції, чинній на час звернення до суду) для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встанов-люватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Так, строки оскарження дисциплінарних стягнень накладених на працівників органів внутрішніх справ встановлені ст. 21 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженим Законом України від 22.02.2006 №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут). Відповідно до положень цієї норми дисциплінарне стягнення може бути оскаржено протягом трьох місяців з дня ознайомлення з наказом особи, на яку воно накладено.

Звільнення з посади за порушення дисципліни є одним із видів дисциплінарного стягнення (п. 6 ч. 1 ст. 12 Дисциплінарного статуту).

Як встановлено судом, із наказом від 13.01.2017 №10 позивача ознайомлено 16.01.2017 (а.с. 35), звернення позивача до суду із позовом в частині оскарження цього наказу відбулось 06.04.2017 (а.с. 4), тобто в межах трьохмісячного строку, установленого ст. 21 Дисциплінарного статуту.

Стосовно дотримання позивачем строку оскарження наказу ГУ НП у м. Києві від 10.02.2017 №121 о/с, то оскільки цей наказ фактично прийнято на виконання наказу від 13.01.2017 №10, а саме як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади, тому строк на його оскарження, яке, на думку суду, є беззмістовним без одночасного оскарження наказу від 13.01.2017 №10, у цьому разі також є дотриманим, а тому підстави для залишення позовної заяви без розгляду в цій частині відсутні.

Зважаючи на задоволення позовних вимог та відповідно до ст. 140 КАС України судовий збір у сумі 640 грн., сплачений позивачем згідно з наявною у справі квитанцією від 06.04.2017 №0.0.739902012.1, підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України рішення у частині поновлення позивача на посаді слід допустити до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 241-246, 250, 371, пп. 10 п. 1 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1., РНОКПП НОМЕР_1) задовольнити.

2. Визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної полі-ції у м. Києві (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15 ) від 13.01.2017 №10 у частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із посади старшого оперуповноваженого відділу боротьби зі злочинами у сфері суспільної моралі управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції у місті Києві.

3. Визнати протиправним і скасувати п. 3 наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15 ) від 10.02.2017 №121 о/с.

4. Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповнова-женого відділу боротьби зі злочинами у сфері суспільної моралі управління боротьби зі зло-чинами, пов'язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції у м. Києві.

5. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого відділу боротьби зі злочинами у сфері суспільної моралі управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції у м. Києві допустити до негайного виконання.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 грн. (шістсот сорок гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження ст. 255 КАС України.. Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293, 295-297 КАС України. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.А. Костенко