Справа № 756/8380/16-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2018
Київ

справа № 756/8380/16-а

провадження № К/9901/3377/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Бучик А.Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Державна казначейська служба України, Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду м. Києва в складі судді Майбоженко А.М. від 17 жовтня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Земляної Г.В., Ісаєнко Ю.А., Сорочко Є.О. від 05 грудня 2017 року, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної казначейської служби України, Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому з урахуванням уточнених вимог просив:

- визнати протиправною бездіяльність Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, яка полягає у нездійсненні перерахунку та виплати йому пенсії у повному обсязі за період з 01.01.2016 по теперішній час;

- стягнути з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на його користь недоплачену щомісячну пенсію з урахуванням фактично здійснених виплат за період з 01.01.2016 по 06.07.2017 у сумі 108908,25 грн.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

Постановляючи оскаржувані рішення, суди попередніх інстанцій виходили з того, що в зазначений позивачем період ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" викладені в іншій редакції, та встановлюють, що пенсійні виплати здійснюються в розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідно до рішення суду, що набрало законної сили, відповідача зобов'язано здійснювати виплати основної пенсії та додаткової пенсії у розмірах, встановлених ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проте позивач отримує значно менший розмір пенсії.

Ухвалою Верховного Суду від 03.01.2018 року відкрито касаційне провадження за вищевказаною скаргою.

Заслухавши суддю - доповідача, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (1 категорія) та є інвалідом 3-ї групи (безстроково) у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з наслідками ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 07.06.1998 року.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 01.04.2011 року зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії (ІІІ група інвалідності) основної пенсії згідно вимог ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку не нижче 6 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру пенсії, встановленої ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю згідно вимог ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку 50 % від мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 11.09.2010 року з урахуванням проведених виплат і здійснювати виплату основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірах, передбачених ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Перебуваючи на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві, 04.04.2016 позивач звернувся до відповідача з вимогою про здійснення нарахування пенсії відповідно до ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірах, встановлених рішенням суду.

Оцінюючи спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Законом України № 76 VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року внесено зміни, зокрема, і до статей 50 та 54 Закону Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796- XII. Вказаний закон набрав чинності з 01.01.2015 року.

Згідно ст. 50 Закону № 796 - ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 54 Закону № 796-ХІІ пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно п. 11 вказаного Порядку мінімальний розмір пенсії для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ІІІ групи інвалідності - 145% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Пунктом 13 цього ж Порядку в редакції, що діяла у спірний період, встановлено, що щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах: особам, що належать до категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС інвалідам IIІ групи - 284,70 гривні.

Отже, виплата державної пенсії по інвалідності, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, проводилась у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно пункту 3 ст.116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує, зокрема, проведення політики у сфері соціального захисту. Згідно з бюджетними призначеннями КМУ встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомог.

Рішеннями Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 та від 25.01.2012 № 3-рп/2012 підтверджена конституційність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також колегія суддів не приймає доводів касаційної скарги про обов'язок відповідача здійснювати нарахування пенсії позивачу згідно постанови Оболонського районного суду м. Києва від 01.04.2011, якою встановлені розміри пенсії позивача, оскільки ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на підставі яких постановлено судове рішення, в подальшому викладені в новій редакції.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що у спірний період відсутні правові підстави для перерахунку та виплати позивачеві державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та 50 % мінімальної пенсії за віком відповідно, а тому позов задоволенню не підлягає.

Відповідач, виплачуючи позивачу пенсію у порядку та розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 27.11.2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», діяв правомірно та у межах наданих йому повноважень.

Стосовно посилань позивача в касаційній скарзі на те, що зміни в редакції Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які набули чинності з 01.01.2015 року, звужують права громадян та суперечать Конституції України, колегія суддів зазначає, що вказані зміни не визнані Конституційним Судом України неконституційними, а тому підлягають застосуванню.

Також суд зазначає. що Європейський суд з прав людини в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення судів попередніх інстанцій слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 343, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.Ю. Бучик

судді М.М. Гімон

Л.Л. Мороз