Справа № 806/2901/17
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"13" лютого 2018 р. Справа № 806/2901/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

ОСОБА_2,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "06" листопада 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов"язання вчинити дії , -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області оформлене листом від 25 вересня 2017 року №Ф-13063/0-10627/6-17 щодо відмови йому у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою відносно відведення земельної ділянки площею 0,75 га у власність, що розташована на території Миролюбівської сільської ради Житомирського району Житомирської області для ведення особистого селянського господарства;

- зобов'язати відповідача вчинити дії щодо повторного розгляду його заяви від 15 грудня 2016 року щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою відносно відведення земельної ділянки площею 0,75 га у власність, що розташована на території Миролюбівської сільської ради Житомирського району Житомирської області для ведення особистого селянського господарства.

В обґрунтування позовних вимог зазначав про безпідставність відмови відповідача щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою відносно відведення земельної ділянки площею 0,75 га у власність, що розташована на території Миролюбівської сільської ради, оскільки ним до клопотання були додані усі обов'язкові та необхідні документи і графічні матеріали, із належною прив'язкою до відповідного населеного пункту.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 06.11.2017 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про відмову у задоволення клопотання ОСОБА_3 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою відносно відведення земельної ділянки площею 0,75 га у власність для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Миролюбівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, за результатами розгляду клопотання ОСОБА_3 від 15 грудня 2016 року, оформлене листом від 25.09.2017 року №Ф-13063/0-10627/6-17.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 15 грудня 2016 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою відносно відведення земельної ділянки площею 0,75 га у власність для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Миролюбівської сільської ради Житомирського району Житомирської області у відповідності до вимог Земельного кодексу України.

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в розмірі 640,00 грн. за такими реквізитами: отримувач коштів - УДКСУ у м. Житомирі; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38035726; банк отримувача - ГУДКСУ у Житомирській області; код банку отримувача (МФО) - 811039; рахунок отримувача - 4002; код класифікації доходів бюджету - 22030101.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. В апеляційній скарзі зазначив, що суд першої інстанції не врахував вимоги Стратегії удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №413.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що при вирішені справи, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не з'явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, про що свідчать розписки в отриманні поштових відправлень.

За таких обставин колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити без участі сторін, в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлено, що рішенням №53 Миролюбівської сільської ради Житомирського району Житомирської області восьмої сесії сьомого скликання від 10.08.2016 року надано дозвіл громадянину ОСОБА_3 на погодження передачі у власність земельної ділянки та виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, яка знаходиться за межами населеного пункту в розмірі 0,75 га для ведення особистого селянського господарства с. Миролюбівка. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність погодити у відповідних органах згідно чинного законодавства та надати на сесію сільської ради для прийняття відповідних рішень. Спеціалісту сільської ради внести відповідні зміни в земельно-облікові планово-картографічні матеріали. (а.с. 12).

15 грудня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,75 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Миролюбівської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Листом №Ф-11616/0-3242/6-17 від 06.03.2017 року Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повідомило ОСОБА_3 про те, що згідно доданих до клопотання від 15.12.2016 року графічних матеріалів неможливо визначити відповідність місця розташування земельної ділянки в проектних межах через масштаб графічних матеріалів, відсутність інформації щодо прив'язки земельної ділянки до відповідного населеного пункту. Пропонували надати належним чином оформлені графічні матеріали та звернутися до Головного управління (а.с. 9 та зворот).

Не погоджуючись зі змістом листа №Ф-11616/0-3242/6-17 від 06.03.2017 року, позивач повторно звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з проханням задовольнити його клопотання від 15.12.2016 року, а у разі повторної відмови - вказати, які конкретно документи потрібно надати для позитивного вирішення клопотання; хто має підготувати ці документи та які посадові особи затвердити; конкретний зміст інформації, яка має міститися у документах (а.с. 10).

Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області листом від 25.09.2017 року №Ф-13063/0-10627/6-17 відмовило позивачу у задоволенні заяви у зв'язку із невідповідністю місце розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно правових актів (постанови КМУ від 07.06.2017 №413). При цьому зазначили, що земельна ділянка не включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у третьому кварталі 2017 року на території Житомирської області, відповідно до Стратегії удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №413 (а.с. 11).

Не погоджуючись із прийнятим відповідачем рішенням про відмову у задоволенні клопотання від 15.12.2016 року, оформлене листом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 25.09.2017 року №Ф-13063/0-10627/6-17, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року №2768-III визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом "а" частини третьої статті 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Статтею 1 Закону України "Про особисте селянське господарство" від 15.05.2003 №742-IV визначено, що особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Статтею 2 Закону України "Про особисте селянське господарство" визначено, що відносини, пов'язані з веденням особистого селянського господарства, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

У відповідності до ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 1 статті 117 Земельного кодексу України встановлено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Положеннями частини 4 статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Пунктом "б" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів.

Встановлено, що позивач 15.12.2016 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,75 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Миролюбівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, надавши при цьому відповідні документи, тобто виконав вимоги закону.

Частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова Кабінету Міністрів України №413 від 07.06.2017 року "Про деякі питання удосконалення в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними", на яку посилається відповідач як на відмову у задоволенні клопотання, не є нормативно-правовим актом, що врегульовує порядок надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної або комунальної власності у власність чи користування громадянам, а лише затверджує стратегію удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними. Будь-яких змін до порядку одержання дозволу на розробку проекту землеустрою, передбаченого Земельним кодексом України, у зв'язку із затвердженням вказаної Стратегії, не внесено.

Відтак суд дійшов правильного висновку, що відповідач відмовляючи у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України №413 від 07.06.2017 року, діяв всупереч наданим Земельним кодексом України повноваженням.

Колегія суддів також вважає, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог, дійшов правильного висновку про необхідність зобов'язати відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 15.12.2016 року про надання дозволу щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою відносно відведення земельної ділянки площею 0,75 га у власність для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Миролюбівської сільської ради Житомирського району Житомирської області на підставі поданого ним клопотання та пакету документів, та задовольнити позов в цій частині.

При цьому судова колегія зазначає, що покладення такого обов'язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта та зобов'язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов'язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Відтак, доводи відповідача в цій частині є безпідставними.

Щодо розгляду справи за відсутності представника відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Встановлено, що відповідач був вчасно та належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка в отриманні поштового повідомлення (а.с. 16).

Також встановлено, що відповідач не надав суду письмових заперечень по справі та доказів на їх підтвердження.

Позивач просив розгляд справи провести без нього.

За таких обставин, вимоги ст. 41, ч.6 ст. 128 КАС України (до 15.12.2017) давали підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

Судове рішення в частині розподілу судових витрат не оскаржується, тому його правомірність в цій частині судовою колегією не переглядається.

Відповідно до 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято судом першої інстанції з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "06" листопада 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

ОСОБА_2

Повне судове рішення складено "13" лютого 2018 р.