Справа № 204/5589/17(2-а/204/212/17)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"07" лютого 2018 р. справа № 204/5589/17
м. Дніпро

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, ОСОБА_1

на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2017 року (суддя Книш А.В., м. Дніпро)

у справі №204/5589/17

за позовом ОСОБА_1

до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі

про зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив зобов'язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком з 12.03.2016 року (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації та компенсації втрати частини доходів.

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2017 року позов задоволено частково, а саме зобов'язано Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, починаючи з 12 березня 2016 року.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач та відповідач оскаржили її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення, відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у постановах по справам №№21-1067а16, 21-452а16, обов'язковість яких встановлена ст. 244-2 КАС України.

Враховуючи, що у справі вже наявне чинне судове рішення про зобовязання розглянути питання про призначення пенсії, яке відповідачем нехтується, суд має зобовязати відповідача саме до призначення пенсії позивачу.

Судом не прийнято до уваги, що у справі вже є вказівка відповідачу розглянути заяву та рішення суду і обидва документи відповідач проігнорував та двічі відмовив позивачу у призначенні пенсії і очевидно, що така поведінка відповідача буде продовжуватись до того моменту, поки суд не зобовяже його призначити позивачу пенсію.

Позивач в своєму позові чітко вказав свої позовні вимоги, а саме зобовязати відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 12.03.2016 року (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації та компенсації втрати частини доходів, а не розглянути дану заяву втретє.

Висновок суду щодо зобовязання відповідача розглянути питання про призначення пенсії за віком суперечить Закону України "Про звернення громадян", яким у свою чергу визначено, що однозначно не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними (ст. 8 Закону України "Про звернення громадян").

У ст. 17 КАС України зазначений перелік юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, він є вичерпним. В ньому не міститься юрисдикція з розгляду зобовязань повторного розгляду одного ж і того питання, тому це рішення порушує матеріальне та процесуальне право позивача, яке відображується в фактичній відмові призначити позивачу пенсію на основі Конституції України та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

З прийняттям рішення Конституційного суду України від 07.10.2009 року №25-рп/2009, рішення ЄСПЛ у справі "Case of Pichkur v. Ukraine" (Case № 10441/069), яке набрало чинності 07.02.2014 року, рішення Верховного суду України від 19.05.2015 року такі ж як позивач пенсіонери були відновлені у своїх правах, а тому позивач має беззаперечне право на призначення пенсійних виплат.

Враховуючи трудову книжку, довідки про заробітну плату та диплом про освіту, сумарний страховий стаж позивача складає понад 24 років, тому позивач відповідає необхідним умовам для призначення пенсії за віком, встановлених ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Додержання, передбачених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" умов призначення пенсії зумовлює обов'язок відповідача призначити і виплачувані пенсію позивачу на підставі її першого звернення від 12 березня 2016 року.

Враховуючи те, що сумарний страховий стаж позивача є більшим за 24 роки, позивач має право на пенсію за віком більшу за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Враховуючи неправомірність поведінки відповідача, відповідні пенсійні виплати мають бути призначені і виплачені позивачу з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про задоволення позову.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає, що 08.06.2017 року від представника позивача до відповідача поштовим відправленням надійшла заява про добровільне виконання судового рішення, в якій він вимагав виконати постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2017 р. та призначити пенсію ОСОБА_1 за віком з 12 березня 2016 року у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. До даної заяви надано додатки, а саме копії довіреності представників. Інші документи представником позивача після винесення рішення у справі № 204/6698/16а по суті відповідачу не надавались.

ОСОБА_2 - представником ОСОБА_1 за довіреністю 12.03.2016 надано відповідачу заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з додатками. В додатках перераховано документи, що були надані до заяви, а саме: копію довіреності від 10.01.2016; копію посвідчення особи; копію ІПН; копію трудової книжки; копію диплому № 030988 від 09.06.1979; оригінал нотаріально засвідченої та апостильованої особистої заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії; копії довідок згідно з супровідним листом; копію довіреності від 09.03.2016; копію паспорту громадянина України ОСОБА_1; копію закордонного паспорту ОСОБА_1

Таким чином, відповідачу було надано копії документів, крім оригіналу нотаріально засвідченої та апостильованої особистої заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії.

Відповідно до пункту 2.9 Порядку Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі - Порядок), особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна предявити паспорт (або інший документ, що засвідчує що особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Згідно з п. 2.23 Порядку документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Таким чином, для призначення пенсії позивачу (представнику позивача) необхідно було надати оригінали довідок про заробітну плату відповідно до Додатку 1 Порядку (пункт 2.1 розділу II) та оригінали довідок про стаж відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 12.08.1993 №637, паспорт громадянина України.

На підставі викладеного, відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком, в звязку з чим він через представника на підставі довіреності 10.10.2016 року звернувся до суду з позовною заявою.

Постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2017 року у справі № 204/6698/16а позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Суд не зобовязав відповідача призначити пенсію за віком, як того просив позивач.

Після винесення судового рішення у справі №204/6698/16а представником позивача оригінали документів, передбачені п.2.23 Порядку, відповідачу також не надавались.

Згідно з пунктом 4.7 Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і обєктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідно до п. 2.30 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом № 58 від 29.07.1993 року, у разі призначення пенсії за віком, пенсії за вислугу років у трудовій книжці органами соціального забезпечення ставиться штамп "Пенсію призначено". Штамп ставиться у розділі "Відомості про призначення пенсії". У трудових книжках раніше встановленого зразка (1938 р.) зазначений штамп ставиться на першій сторінці.

Отже, оригінал трудової книжки зберігається в управлінні Пенсійного фонду України та повертається власнику після призначення пенсії з відповідною відміткою.

В постанові Красногвардійського районного суду від 16.03.2017 року зазначено, що відповідач мав доступ до даних персональної облікової карти позивача, а отже до даних про стаж та заробітну плату. Але, дані персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування відображаються з липня 2000 року, а позивач звільнений згідно з останнім записом в трудовій книжці (№ запису 20) 05.02.2003 року та виїхав на постійне місце проживання до держави Ізраїль в 2005 році.

Крім того, в обґрунтування позову представником позивача зазначено, що право громадян України, які постійно проживають за кордоном, на отримання ними пенсійних виплат однозначно встановлено рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009, яким визнано недійсними положення п. 2 ч. 1 ст. 49 та другого речення ст. 51 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, але в той же час представником ОСОБА_1 не надано відповідачу жодного документа, який підтверджує те, що позивач є громадянином України.

Крім того, в наданих копіях трудової книжки та довідок про заробітну плату зазначено прізвище ОСОБА_4, а в копії диплому - ОСОБА_5. Підтвердження про зміну прізвищ відсутнє, тому немає ніяких підстав вважати, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 мають відношення до ОСОБА_1

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

29.11.2017 року до суду надійшли письмові заперечення позивача на апеляційну скаргу відповідача, в яких позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача. Зазначає, що в постанові Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2017 року у справі №204/6698/16-а судом встановлено, що "ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мала прізвище до шлюбу - ОСОБА_5 та колишнє прізвище - ОСОБА_4, що підтверджується посвідченням особи та додатком до посвідчення за № 324627934, є громадянкою України, має ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, мешкала за адресою АДРЕСА_1, та працювала на території України, що підтверджується трудовою книжкою серії БТ-11 № 2794438 та довідками про заробітну плату (а.с. 16-39)" (абз. 4 стор.2 постанови). Крім того, 12 березня 2016 року позивач через свого представника по довіреності звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Красногвардїйському районі м. Дніпропетровська, яке реорганізоване в Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, з особистою апостильованою заявою про призначення пенсії за віком, підпис позивача посвідчений нотаріально, а також з необхідним пакетом документів для такого призначення (абз. 7 стор. 2 постанови).

Твердження відповідача про ненадання оригіналів документів позивача не відповідає дійсності, суперечить постанові Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2017 року у справі № 204/6698/16-а, якою встановлено, що всі необхідні документи отримані відповідачем.

Відповідно до п. 2.23 Порядку документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Крім того, всі надані документи були засвідчені нотаріусом в Державі Ізраїль, підпис та повноваження якого у свою чергу підтверджена печаткою апостиль відповідно до Гаазької конвенції, до якої Україна приєдналася 23.12.2003 р.

Твердження відповідача стосовно того, що позивач не надав документ на підтвердження громадянства України спростовується матеріалами справи.

Паспорт позивача був отриманий відповідачем під час подання заяви 12.03.2016 року, що встановлено в постанові Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2017 року у справі № 204/6698/16-а.

Під час звернення до відповідача з особистою заявою про призначення пенсії позивачем було надано копію посвідчення особи та його оригінал для огляду та засвідчення копії. Зазначений факт підтверджено вхідним штампом відповідача, який був поставлений після огляду та прийняття документів позивача.

Твердження відповідача що трудова книжка, довідки про заробітну плату, диплом про навчання належать не ОСОБА_1, бо там зазначені інші прізвища спростовується матеріалами справи, а саме додатками 1, 2, 3 до позову. В ізраїльському посвідченні особи (додаток №3 нa стор.4) зазначені минулі прізвища позивача.

28.12.2017 року до суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу позивача, в якому відповідач просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

В судовому засіданні суд, розглянувши заяву представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, замінив відповідача його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача підтримав, проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечував.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційних скарг дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мала прізвище до шлюбу - ОСОБА_5 та колишнє прізвище - ОСОБА_4, що підтверджується посвідченням особи та додатком до посвідчення за № 324627934, є громадянкою України, має ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешкала за адресою: АДРЕСА_1, та працювала на території України, що підтверджуєм трудовою книжкою серії БТ-ІІ № 2794438 та довідками про заробітну плату.

Відповідно до трудової книжки трудовий стаж ОСОБА_1 починається з 06 серпня 1979 року по 05 лютого 2003 року.

Також судом встановлено, що у 2005 році ОСОБА_1С виїхала на постійне місце проживання до Держави Ізраїль.

12 березня 2016 року через свого представника позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська, яке реорганізовано в Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, з особистою апостильованою заявою про призначення пенсії за віком, підпис позивача посвідчений нотаріально, а також з пакетом документів для такого призначення.

Листом за № Б-29/01/09 від 21 березня 2016 року відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії посилаючись на те, що відповідно до п. 2.9 Порядку особа, яка звертається за пенсією повинна предявити паспорт та згідно з п. 2.23 Порядку документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах (а.с.69-70).

Не погоджуючись із зазначеною відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом та постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2017 року у справі №204/6698/16-а позовні вимоги позивача задоволено частково, а саме зобовязано Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, починаючи з 12 березня 2016 року у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність (а.с.72-76).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року постанову Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2017 року у справі №204/6698/16-а залишено без змін (а.с.77-81).

Листом за вих. № 2632/03/21 від 14 червня 2017 року відповідач на заяву позивача від 08 червня 2017 року, в порядку виконання постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2017 року, розглянув питання щодо призначення пенсії за віком позивачу починаючи з 12 березня 2016 року у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, та повідомив, що на підставі наданих копій документів призначити пенсію позивачу неможливо з причин, про які повідомлялося раніше, а також у звязку з тим, що представниками позивача не надано жодного документу, які підтверджують дані про те, що позивач є громадянином України (а.с.82-83).

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме зобов'язано Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, починаючи з 12 березня 2016 року, оскільки:

- відповідно до п. 4.2 Порядку відповідач у справі, як орган, що призначає пенсію, при прийманні документів мав право перевірити правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта, у тому числі щодо зміни позивачем прізвищ, та документам про стаж, перевірити зміст та належне оформлення наданих документів, та у разі виявлення ним розбіжностей (невідповідностей) має право надати заявнику строк для оформлення документів та видати памятку пенсіонеру. Відповідачем такого зроблено не було, натомість, ним було повторно прийнято рішення у формі листа № 2623/03/21 від 14 червня 2017 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії;

- відповідач у спірних відносинах виступає у якості субєкта владних повноважень, оскільки одним з основних завдань Пенсійного фонду України є призначення (перерахунок) пенсій та підготовка документів для їх виплат;

- відповідно до ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 встановлено, "що під час розгляду даної адміністративної справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що позивач у справі - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (прізвище до шлюбу - ОСОБА_5, колишнє прізвище ОСОБА_4), є громадянкою України, має ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешкала за адресою: АДРЕСА_2, та на території України і загальний трудовий стаж позивача, починається з 06.08.1979 р. по 05.02.2003 р., а у 2005 р. позивач виїхав на постійне місце проживання до Держави Ізраїль, зазначені обставини підтверджуються належними письмовими доказами, які були досліджені судом під час розгляду справи та долучені до матеріалів справи (а.с. 11-13,14,16-40), а також не заперечувались представниками осіб, які беруть участь у розгляді справи";

- ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року у справі № 204/6698/16-а встановлено, що представником позивача під час звернення до відповідача 12 березня 2016 року в інтересах позивача за призначенням пенсії було надано відповідачу, як відповідному органу Пенсійного фонду України, оригінали документів, що надаються для огляду та засвідчення копій, оригінал апостильованої заяви, яка підписана особисто ОСОБА_1, підпис якої завірений нотаріально, надано копію паспорта громадянина України, а також закордонного паспорта, проте у додатках до супровідного листа було зазначено копії відповідних документів, які були спочатку викреслені з підстав того, що відповідач їх не приймав, а потім вказані документи були прийняті, що фактично спростовує твердження відповідача про порушення представником позивача вимог п. 2.9 Порядку в частині ненадання паспорту заявника та надання лише копій документів для призначення пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог на підставі наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_3 і старші після досягнення ними, зокрема віку 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року.

Заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (ч. 1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування").

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Отже, пенсія призначається лише на підставі заяви про призначення пенсії, яка може бути подана до територіального органу Пенсійного фонду особою особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. За результатом розгляду заяви територіальний орган Пенсійного фонду зобовязаний прийняти рішення про призначення пенсії або про відмову в її призначенні.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 р.№ 22-1.

Відповідно до п. 1.1 Порядку заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сімї у звязку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до п. 1.7 Порядку днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

До заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, передбачені п. 2.1 Порядку.

Відповідно до п. 2.9 Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна предявити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання (п.2.22 Порядку).

Відповідно до п. 2.23 Порядку документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Пунктом 4.1 Порядку передбачено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Відповідно до п.4.2 Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає памятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (п.4.3 Порядку).

Як вбачається з матеріалів справи, 08.06.2017 року від представника позивача до відповідача надійшла заява про добровільне виконання судового рішення, в якій він вимагав виконати постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2017 р. та призначити пенсію ОСОБА_1 за віком з 12 березня 2016 року у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

На заяву позивача листом від 14.06.2017 року №2632/08/21 відповідач повідомив представнику позивача ОСОБА_6, що на підставі наданих копій документів призначити пенсію ОСОБА_1 неможливо з причин, про які повідомлялося раніше, у тому числі і у запереченні до позовної заяви. В обґрунтування позову позивач вказав, що право громадян України, які постійно проживають за кордоном, на отримання ними пенсійних виплат однозначно встановлено рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009, яким визнано недійсними положення п. 2 ч. 1 ст. 49 та другого речення ст.51 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", але в той же час представниками ОСОБА_1 не надано до Пенсійного фонду України жодного документа, які підтверджують дані про те, що вона є громадянкою України.

Крім того, в наданих копіях трудової книжки та довідок про заробітну плату зазначено прізвище ОСОБА_4, а в копії диплому - ОСОБА_5. Підтвердження про зміну прізвищ відсутнє, а отже, немає ніяких підстав вважати, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 мають відношення до ОСОБА_1

Посилаючись на зазначене, підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду України у встановленому порядку. Законом України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" визначено принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсій, а отже, при вирішенні питання призначення пенсії ОСОБА_1 підлягають застосуванню положення саме цього Закону.

Отже, на виконання постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2017 р. та звернення представника позивача відповідач повторно розглянув заяву позивача про призначення пенсії від 12.03.2016 року та надав відповідь відповідно до Закону України "Про звернення громадян", про що свідчить розяснення відповідача у зазначеному листі, а не відповідно до вимог Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та Порядку з прийняттям відповідного рішення про відмову або призначення пенсії позивачу чи предявлення вимоги щодо до оформлення у тримісячний строк прийнятих і подання додаткових документів, необхідних для призначення пенсії позивачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що відповідач неправомірно не розглянув та не прийняв відповідного рішення, передбаченого Законом України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та Порядком за результатом повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 12.03.2016 року.

Відповідь відповідача, що оформлена листом від 14.06.2017 року №2632/08/21, позивачем по справі не оскаржується, тому наведені у ній доводи та доводи апеляційної скарги відповідача стосовно відсутності правових підстав для призначення пенсії позивачу колегія суддів не приймає до уваги.

Стосовно доводів позивача колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначено вище, пенсія призначається лише на підставі належним чином оформленого заяви про призначення пенсії, яка подається до територіального органу Пенсійного фонду та який в свою чергу: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності); має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; приймає рішення про відмову або призначення пенсії.

Вчинення зазначених дії відповідно до вимог Закону Україну "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та Порядку належить до компетенції саме відповідача по справі.

У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету ОСОБА_3 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_3 Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобовязати відповідача - субєкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобовязує субєкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Колегія суддів зазначає, що позивач, заявляючи позовну вимогу про зобов'язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком з 12.03.2016 року, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження відповідача, тому погоджується з висновком суду першої інстанції, який вийшов за межі позовних вимог позивача та зобов'язав відповідача розглянути питання щодо призначення позивачу пенсії за віком з 12 березня 2016 року, що в цьому випадку є належним способом захисту порушеного права позивача.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

постановив:

Апеляційні скарги Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2017 року у справі №204/5589/17 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко