Справа № 821/1903/17
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2018-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/1903/17

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Собчук Є.В., за участю представника позивача представника позивача Алексеєвої Н.С., представника відповідача Лучинкіної Г.Г., представника третьої особи Малюченка С.Я., розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Інком-Ретал" до Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області, третя особа - Херсонська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання визнати податкову звітність прийнятою та зареєстрованою,

встановив:

07 грудня 2017 року приватне підприємство "Інком-Ретал" (далі по тексту - позивач або ПП "Інком-Ретал") звернулось до суду з адміністративним позовом до Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі по тексту - відповідач або Мелітопольська ОДПІ), третя особа - Херсонська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Херсонській області (далі по тексту - третя особа або Херсонською ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області) визнання дій протиправними та зобов'язання визнати податкову звітність прийнятою та зареєстрованою.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24 жовтня 2017 року ПП "Інком-Ретал" подано відповідачу податкові декларації з податку на додану вартість за серпень та вересень 2017 року з додатками в паперовому вигляді. Вказані декларації доставлені до Мелітопольської ОДПІ 26.10.2017 року та зареєстровані під № 8562/10 та 8563/10.

Листом від 01.11.2017 року Мелітопольська ОДПІ повідомила, що надіслані ПП "Інком-Ретал" податкові декларації з податку на додану вартість за серпень, вересень 2017 року не визнані як податкові декларації та до розгляду не приймаються. Підставою для відмови у прийнятті декларації зазначено порушення п.49.4 ст.49 Податкового кодексу України, а саме, подання декларацій на паперовому носії, а не в електронній формі.

Позивач вважає вказану відмову протиправною у зв'язку з тим, що Херсонська ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області ухиляється від підписання договору про визнання електронних документів.

10 січня 2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтовано тим, що дія договору про визнання електронних документів з позивачем припинена 04.04.2017 у зв'язку зі зміною підписувача платника. Вказав, що декларацію у паперовому вигляді надійшла 26.10.2017 р., з дня припинення договору до подачі декларацій минуло більше 6 місяців, що на думку відповідача, є достатнім строком для укладання нового договору.

Відповідач вказав, що позивачем при поданні декларацій не надавалась інформація та документи, відповідно до яких відповідач міг встановити, що платником вживаються заходи щодо складання нового договору, що надає право платнику подавати податкову звітність в іншій спосіб, ніж в електронному вигляді.

Мелітопольська ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області листом повідомляла позивача про необхідність переукладання договору про визнання електронних документів. З квітня 2017 року позивач до Мелітопольської ОДПІ щодо складання нового договору не звертався.

Також відповідач вказав, що підписи, які ставляться на документах позивача від імені ОСОБА_4 є різними, зокрема, підписи на податкових деклараціях з податку на додану вартість за серпень, вересень, 2017 року є відмінними від підпису на поштовому повідомлені про вручення рекомендованого листа отриманого ОСОБА_4 29.06.2017 року, від підпису ОСОБА_4 на заяві до Херсонської ОДПІ ГУ ДФС в Херсонській області від 29.06.2017 р.

На підставі вказаного просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

12 січня 2018 року від третьої особи надійшли пояснення щодо адміністративного позову, які обґрунтовано тим, що 02.06.2017 позивач до Херсонської ОДПІ направив договір на визнання електронних документів, який було прийнято для розгляду. 29.06.2017 позивач звернувся до Херсонської ОДПІ з заявою про причини не надсилання квитанції № 2 щодо результатів перевірки договору. ПП "Інком-Ретал" повідомлено третьою особою, що договір про визнання електронних документів знаходиться на розгляді, та після розгляду зазначеного договору у відповідності до положень Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 № 2233 "Про подання електронної податкової звітності" програмним забезпеченням органів ДФС в автоматичному режимі буде сформовано та направлено на електронну адресу квитанцію № 2, в якій буде вказано факт прийняття або відмови в укладанні договору з обов'язковим зазначенням причин такої відмови, а також роз'яснено вимоги п.49.3 ст. 49 Податкового кодексу України.

Також Херсонська ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області вказала, що 27.12.2017 р. ПП "Інком - Ретал" змінив адресу реєстрації з м. Херсон на м. Київ, Шевченківький район, вул. Златоустрівська, 10-12, офіс, 89/3 та з 01.01.2018 р. зазначений суб'єкт господарювання станом на 01.01.2018 р. є платником ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві.

17 січня 2018 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, яку обґрунтовано тим, що Податковим кодексом України не встановлено обов'язку платника податків повідомляти контролюючий орган про обставини, що унеможливлюють подання платником податків податкової звітності в електронному вигляді. Вважає, що інформація про наявність договору про визнання електронних документів та його стан є доступною для всіх податкових органів.

29 січня 2018 оку від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, які обґрунтовано тим, що позивачем договір про визнання електронних документів був складений 02.06.2017 р., що позбавляє права платника податків подавати податкову звітність у електронному вигляді.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні в задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: з 04.08.2016 підприємство як платник податків перебував на обліку в Мелітопольській ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області за основним місцем обліку, з 01.09.2016 р. зареєстроване платником податку на додану вартість.

10.10.2016 між ПП "Інком - Ретал" та Мелітопольською ОДПІ був укладений договір про визнання електронних документів.

У квітні 2017 року проведено державну реєстрацію зміни місцезнаходження ПП "Інком - Ретал" та зміни керівника, у зв'язку з чим 04.04.2017 припинено дію договору про визнання електронних документів від 10.10.2016.

Судом встановлено, що ПП "Інком - Ретал" обліковується в Мелітопольській ОДПІ (неосновне місце обліку) та повинно подавати податкову звітність до кінця 2017 року саме до цього контролюючого органу (п. 10.13 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Мінфіну України від 09.12.11 № 1588).

02.06.2017 позивач направив до Херсонської ОДПІ договір на визнання електронних документів, який прийнято до розгляду.

Після надсилання договору на електронну адресу підприємства надійшла квитанція №1, в якій зазначено: документ доставлено до ДФС України, збережено на центральному рівні, реєстраційний № , подбайте про прийом квитанції № 2 щодо результатів перевірки та прийняття/неприйняття документа. Квитанція № 2 на електронну адресу підприємства не надходила.

29 червня 2017 позивач звернувся до Херсонської ОДПІ з заявою щодо повідомлення причин не надсилання квитанції № 2 щодо результатів перевірки договору. Позивач вказав, що відповідь на вказану заяву не отримав.

При цьому, Херсонською ОДПІ надано до суду лист від 27.07.2017 за № 5392/10/21-03-08-02-24, яким повідомлено позивача, що договір про визнання електронних документів знаходиться на розгляді, та після розгляду зазначеного договору, у відповідності до положень Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233 "Про подання електронної податкової звітності" програмним забезпеченням органів ДФС в автоматичному режимі буде сформовану та направлена на електронну адресу квитанцію № 2, в якій вказано факт прийняття або відмови в укладанні договору з обов'язковим зазначенням причин такої відмови Крім того, позивачу роз'яснено вимоги п.49.3 ст. 49 Податкового кодексу України. Доказів направлення позивачу вказаного листа третьою особою не надано.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2017 року ПП "Інком - Ретал" надіслано поштою до Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області податкові декларації з податку на додану вартість за серпень та вересень 2017 року з додатками в паперовому вигляді. Мелітопольська ОДПІ отримала вказані декларації 26.10.2017 р.

Листом від 01.11.2017 № 8116/10/08-32-08-00 Мелітопольська ОДПІ повідомила позивача про те, що надіслані ПП "Інком - Ретал" податкові декларації з податку на додану вартість за серпень, вересень 2017 року не визнані як податкові декларації та до розгляду не приймаються. Підставою для відмови у прийнятті декларації зазначено порушення п.49.4 ст.49 Податкового кодексу України, а саме, подання декларацій на паперовому носії, а не в електронній формі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне: спірні відносини між сторонами регулюються положеннями Податкового кодексу України, Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233 "Про подання електронної податкової звітності" (далі - Інструкція № 233).

Відповідно до пп. 16.1.3 п.16.1 ст. 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Пунктом 49.8 статті 49 ПК України встановлено, що прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу.

Згідно з п. 19-1.1,27 ст. 19 ПК України, функцією контролюючого органу, крім інших випадків, є забезпечення розвитку, впровадження та технічне супроводження інформаційно-телекомунікаційних систем і технологій, автоматизацію процедур, зокрема, контроль за повнотою та правильністю виконання митних формальностей, організовують впровадження електронних сервісів для суб'єктів господарювання.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" від 22.05.2003 №851-IV електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу. Наказом Державної податкової адміністрації від 10 квітня 2008 року № 233 була затверджена Інструкція з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, яка визначає загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису. Приписами п.2 розділу 2 вказаної Інструкції встановлено, що для подання податкових документів до органів ДПС в електронному вигляді платник податків повинен мати: спеціалізоване програмне забезпечення для формування податкових документів в електронному вигляді у затвердженому форматі (стандарті); доступ до мережі Інтернет та можливість відправлення/приймання електронних повідомлень по електронній пошті; засіб КЗІ (сумісний за форматами даних із засобами КЗІ, що використовуються в органах ДПС); чинні посилені сертифікати відкритих ключів, сформованих акредитованим центром сертифікації ключів для платника податків та уповноважених посадових осіб платника податків, підписи яких є обов'язковими для податкової звітності у паперовій формі. Приписами п.5,6 розділу 3 Інструкції визначено договірну основу здійснення електронного документообігу між платниками податків та податковими органами.

Статтею 49 Податкового кодексу України передбачено, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису (п.49.3).

Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису. У разі припинення договору про визнання електронних документів з підстав, визначених законом, платник податків має право до складення нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами "а" і "б" пункту 49.3 цієї статті (п.49.4).

Суд зазначає, що аналогічний порядок подачі податкової декларації з податку на додану вартість встановлений і Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженим наказом Мінфіну України від 28.01.2016 № 21.

Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають (п.49.8). За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом (п.49.9). Відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється (п.49.10 ст. 49 ПКУ).

Відповідно до пунктів 49.13 та 49.14 статті 49 Податкового кодексу України, у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Судом встановлено, що строк дії договору про визнання електронних документів від 10.10.2016 № 11016, укладений позивачем з відповідачем припинено 04.04.2017, при цьому станом на дату подання податкової звітності в паперовій формі новий договір укладено не було, При цьому, 02.06.2017 позивач направив до Херсонської ОДПІ договір № 2 про визнання електронних документів, який був прийнятий, але не розглянутий в 5-ти денний термін обробки договорів, згідно рекомендацій ДФС, розміщених на офіційному веб-сайті ДФС України.

Відповідно до ст. 14 Закону України, від 22.05.2003, № 851-IV "Про електронні документи та електронний документообіг" передбачає, що електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу.

Згідно ст.ст. 17, 18 Закону № 851-IV, вирішення спорів між суб'єктами електронного документообігу здійснюється в порядку, встановленому законом. Особи, винні в порушенні законодавства про електронні документи та електронний документообіг, несуть відповідальність згідно з законами України.

Таким чином, якщо позивач вважав, що бездіяльність Херсонської ОДПІ щодо не підписання договору є протиправною, він мав право звернутись до суду із відповідним позовом, але позивач не скористався таким способом захисту своїх прав. При цьому, не підписання договору між позивачем та Херсонською ОДПІ про визнання електронних документів впродовж тривалого періоду часу не є предметом розгляду даної адміністративної справи, тому суд не може надавати правову оцінку вказаним обставинам.

Щодо посилання позивача, що відповідно до п. 49.4 ст. 49 ПК України у разі припинення договору про визнання електронних документів з підстав, визначених законом, платник податків має право до складання нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами "а" і "б" пункту 49.3 цієї статті, суд оцінює критично, оскільки податкові декларації з податку на додану вартість за серпень, вересень, 2017 року з додатками у паперовому вигляді були подані позивачем до Мелітопольської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області без будь-яких інших документів, які б пояснювали причини подання звітності в паперовій формі. У разі необхідності платник податків може подати разом з податковою декларацією доповнення до такої декларації, які складені за довільною формою, що вважатиметься невід'ємною частиною податкової декларації. Таке доповнення подається з поясненням мотивів його подання.

Також суд зазначає, що відповідачу було відомо про припинення дії договору приватного підприємства "Інком - Ретал" від 10.10.2016 № 11016 про визнання електронних документів з 04 квітня 2017 року. При цьому, відповідачу не було відомо щодо вчинення будь-який дій щодо укладання іншого договору про визнання електронних документів. Відповідач листом від 23 червня 2017 року повідомив ПП "Інком - Ретал" про необхідність переукладання договору про визнання електронних документів при розгляді податкової звітності за попередні звітні періоди, яка також подавалась в паперовому вигляді та не була прийнята з аналогічних підстав. Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку, що Мелітопольська ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області не мала можливості встановити наявність обґрунтованих підстав, які б надавали право платнику подавати податкову звітність в іншій спосіб, ніж в електронному вигляді.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем не дотримано положень ст. 49 ПК України щодо обов'язку подання податкової звітності з податку на додану вартість тільки в електронній формі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач діяв правомірно та у межах повноважень.

Щодо посилання позивача, що підписи на документах ПП "Південь Актив Профіт" від імені ОСОБА_4 (податкових деклараціях, на поштовому повідомлені про вручення рекомендованого листа), є різними, суд зазначає, що не приймає до уваги, оскільки податкові декларації були не прийняті відповідачем з інших підстав, а не через підписання не уповноваженою особою.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи викладене приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Керуючись ст.ст. 77, 90, 241-246, 255 КАС України, суд -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 12 лютого 2018 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 8