Справа № 766/10678/17
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2018-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2018 р.м.ОдесаСправа № 766/10678/17

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Прохоренко В.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 27 листопада 2017 року про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Херсонської міської ради Херсонської області ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом позовом до державного реєстратора Херсонської міської ради Херсонської області ОСОБА_2 (далі державний реєстратор) про визнання протиправним та скасування рішення від 04 січня 2017 року, яким проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису про право власності 18644551).

Херсонський міський суд Херсонської області як адміністративний суд, ухвалою від 27 листопада 2017 року закрив провадження у даній справі.

Закриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з положень п.1 ч.1 ст. 157 КАС України, в редакції від 03 серпня 2017 року, та вважав, що позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Такого висновку суд першої інстанції дійшов вважаючи, що даний спір не має ознак публічно-правового, випливає з цивільних відносин, має вирішуватися за правилами Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), оскільки спірні правовідносини повязані із набуттям права власності за заповітом та оскарженням дійсності договору купівлі-продажу.

Суд першої інстанції також в підтвердження своєї позиції, послався у рішенні на постанову Верховного Суду України від 14 червня 2016 року (справа №21-41а16).

Не погоджуючись з даною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Головним доводом апеляційної скарги є те, що позовні вимоги стосуються дій державного реєстратора, який є субєктом владних повноважень, а тому даний спір має вирішуватися адміністративним судом за правилами КАС України.

У відзиві на апеляційну скаргу державний реєстратор вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, оскільки правовідносини з набуття права власності за заповітом та оскарження дійсності договору носять цивільно-правовий характер.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участі, суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції обставин справи та додержання норм матеріального і процесуального права, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції має бути залишено без змін.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що спірні правовідносини щодо реєстрації права власності на нерухоме майно повязані з існуванням щодо вказаного майна цивільного спору про набуття права власності за заповітом та оскарження дійсності договору купівлі-продажу.

Здійснивши аналіз фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції встановив, що відповідно до заповіту від 22 грудня 2016 року, серії НВХ 917181, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4, громадянка ОСОБА_5 заповіла належну їй квартиру №28, що знаходиться в місті Херсоні, вулиця Івана Богуна (Ілліча), будинок 64, та все належне їй майно на час смерті ОСОБА_1

Вказана квартира належала ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину №1-1870 від 23.10.2002 року, виданого державним нотаріусом третьої Херсонської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 Право власності на вищезазначене нерухоме майно було зареєстровано в бюро технічної інвентаризації.

26 грудня 2016 року громадянка ОСОБА_5 померла.

27 січня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з заявою про відкриття спадкової справи. Нотаріусом була відкрита спадкова справа, про що видано витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

Поряд з цим, 04 січня 2017 року державним реєстратором ОСОБА_2 було внесено запис про те, що власником зазначеної квартири став ОСОБА_3, який набув право власності на підставі договору купівлі-продажу №2175, виданий 04.12.2002 року Херсонською товарно-сировиною біржею «Легіта».

З матеріалів позову вбачається, що ОСОБА_1, оскаржуючи рішення державного реєстратора, ставить під сумнів дійсність договору купівлі-продажу на підставі якого була проведена реєстрація права власності за ОСОБА_3

Зокрема, ОСОБА_1 наполягає на тому, що договір купівлі-продажу мав бути посвідчений нотаріально.

Отже, викладені фактичні обставини справи, надають підстави для висновку про необґрунтованість доводів апеляції та законність рішення суду першої інстанції.

До того ж слід наголосити, що відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС України (в редакції від 03.08.2017 року) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС, в редакції від 03.08.2017 року).

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи те, що у даній справі спірні правовідносини пов'язані з набуттям права власності за заповітом та оскарження дійсності договору купівлі-продажу, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що спір не є публічно-правовим, а випливає з цивільних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 14 червня 2016 року (справа №21-41а16), який, відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, враховується при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Підсумовуючи викладене та враховуючи те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є всі підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, на підставі ст. 316 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 27 листопада 2017 року про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Херсонської міської ради Херсонської області ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення судового рішення.

Доповідач суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова