Справа № 817/2231/17
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2018 року м. Рівне №817/2231/17
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доВолодимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області
про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

28.12.2017 відкрито спрощене провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинення певних дій.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що ОСОБА_1 є потерпілою від Чорнобильської катастрофи 4 категорії. 22.11.2017 позивачем було направлено заяву до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області із вимогою провести перегляд призначеної пенсії з врахуванням положень пункту 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.02.1991. 28.11.2017 позивач отримала відмову у перегляді призначеної пенсії. Бездіяльність відповідача вважає протиправною, просить зобов'язати провести такий перерахунок у судовому порядку.

18.01.2018 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, за змістом якого, нарахування пенсії позивачу проводиться відповідно до Закону України "Про загально-обов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 зі зниженням пенсійного віку, згідно статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.02.1991, а тому підстав для застосування пункту 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.02.1991 не було. Більше того, 11.10.2017 у відповідній частині набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" №2148-VIII від 03.10.2017 , згідно із пп.3 п.2 розділу І якого норму статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.02.1991 доповнено словами та цифрами "у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". За наведеного, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Розглянувши у визначений частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України строк в письмовому провадженні позовну заяву та відзив, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 4), що підтверджується копією посвідчення НОМЕР_2, виданого 01.04.1993 (а.с.9).

Перебуваючи на обліку у Володимирецькому об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області, позивач отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, із зниженням пенсійного віку згідно із статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.02.1991 (а.с.11).

Пенсія за віком позивачу призначена з 2007 року (а.с.10).

Розпорядженням №131180 від 27.11.2017 здійснено перерахунок пенсії позивача через зміну надбавки, в якому страховий стаж визначено на рівні 31 рік 5 місяців 24 дні, а за період після 2004 року - 5 місяців, окремо визначений стаж держслужбовця на рівні 10 років 9 місяців 25 днів. При цьому також зафіксовано, що позивач не працює з 02.06.2009, а доплата за понаднормовий стаж - 11 років визначена їй на рівні 159,72 грн. (а.с.11).

22.11.2017 позивач звернулась з заявою до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про перегляд призначеної їй пенсії з врахуванням положень пункту 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.02.1991 (а.с.12).

Листом №3427/05-01 від 28.12.2017, в проведенні такого перерахунку, було відмовлено з посиланням на відсутність підстав для застосування пункту 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.02.1991 (а.с.13).

Не погоджуючись з такими діями (бездіяльністю) відповідача позивач звернулася до суду з даним позовом.

Перевіряючи дії (бездіяльність) відповідача на відповідність вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003, який набрав чинності 01.01.2004, передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991.

Згідно зі статтею 55 цього Закону, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Також цією статтею передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Статтею 56 цього Закону встановлені пільги щодо обчислення стажу роботи (служби). Так, згідно з пунктом 2 цієї статті, право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

11.10.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" №2148-VIII від 03.10.2017, згідно із пунктом 3 частини 2 розділу І якого пункт 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991, доповнено словами і цифрами: "у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з частиною другою статті 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003, за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону. При цьому, частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Абзацом 2 цієї частини встановлено, що за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 % розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 % мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Системний аналіз вказаних правових норм свідчить на користь того, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003 і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991. Іншими словами, норми спеціального закону в даному випадку застосовуються субсидіарно із нормами загального закону, доповнюють і конкретизують їх.

Відповідно до цього, для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розрахункова величина, визначена у абзаці 2 частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003 (понаднормовий страховий стаж) має пільговий характер і визначена в пункті 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 07.07.2015 у справі №754/12702/14-а та від 20.09.2016 у справі №1601/12900/12.

Наявними матеріалами справи підтверджено, що позивач віднесена до потерпілих від Чорнобильської катастрофи (категорія 4), перебуває на обліку у Володимирецькому об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003 із зниженням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.02.1991. Відповідно до цього, позивач не лише має право на пенсію в повному розмірі як громадянка, віднесена до потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4, а й право на збільшення такої пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж, встановлений в пункті 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991, тобто понад 15 років.

Відтак, суд вважає протиправною відмову відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку.

При цьому, суд зауважує, що за правилами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. В даній справі відповідачем не доведено, що пенсія позивачу призначена на умовах, інших ніж передбачені у частині другій статті 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003.

Також згідно практики Європейського суду з прав людини, суд повинен керуватись принципом правової визначеності. Цей принцип розкривається через такі концепції, як непорушність і нескасовуваність набутих законних прав (vested rights); незворотність закону й неможливість застосування закону до особи, яка не могла знати про його існування (non-retroactivity); законні очікування (legitimate expectations) - право особи у своїх діях розраховувати на сталість існуючого законодавства. Цей принцип означає і те, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки. Юридична визначеність вимагає, щоб правові норми були зрозумілими й точними і мали не меті гарантування, що ситуації і правовідносини будуть передбачуваними. Зворотна дія не відповідає принципу юридичної визначеності. Принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі полягає в невід'ємному праві людини бути впевненою в тому, що її правомірні дії через деякий час не призведуть до погіршення її правового становища. (рішення ЄСПЛ "Брумареску проти Румунії", "Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови", "Суханов та Ільченко проти України").

Поміж цього, суд зазначає, що частиною другою статті 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003 закріплено правило за яким, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Разом з тим, факт невиплати з вини відповідача позивачу нарахованої їй суми пенсії, судом не встановлено.

Відповідно ж до статті 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 4 статті 45 цього Закону зазначено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач звернула до відповідача з відповідною заявою щодо врахування при обчисленні розміру пенсії пільги, передбаченої пунктом 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 лише 22.11.2017.

Відповідно до цього, права, свободи та інтереси позивача підлягають судовому захисту, починаючи з 01.12.2017, а правові підстави для задоволення позову в частині вимоги щодо перегляду призначеної пенсії з 22.06.2017 - відсутні.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою цієї статті встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За результатом розгляду справи суд дійшов висновку, що охоронювані законом права, свободи та інтереси позивача порушені діями Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, які полягали у відмові здійснити перерахунок пенсії із врахуванням пільг, встановлених пунктом 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991, про що було доведено до відома позивача листом №3427/05-01 від 28.11.2017. Відповідно, суд вважає, що належним способом захисту прав та законних інтересів позивача є визнання протиправними дій органу Пенсійного фонду щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов'язання з 01.12.2017 провести перерахунок пенсії з врахуванням положень пункту 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991, а тому приходить до висновку про задоволення позову саме в такій частині.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) до Володимирецького управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул.Соборна,28, смт.Володимирець, Володимирецького району, 34300, код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 40377142 ) задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Володимирецького управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії з урахуванням положень пункту 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991.

Зобов'язати Володимирецьке управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести ОСОБА_1 з 01.12.2017 перерахунок пенсії з урахуванням її права на збільшення такої пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж, встановлений в пункті 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991.

Присудити позивачу ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Володимирецького управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 640,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повне рішення суду складено 29 січня 2018 року.

Суддя Друзенко Н.В.