Справа № 524/7568/17
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 р. м. ХарківСправа № 524/7568/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

колегія суддів у складі:

головуючого судді: Спаскіна О.А.

суддів: Любчич Л.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти №1 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.01.2018, (суддя Андрієць Д.Д., вул. Першотравнева, 29/5, м. Кременчук, Полтавська,а, 39600, повний текст складено 24.01.18) по справі № 524/7568/17

за позовом ОСОБА_2

до Інспектора роти №1 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24.01.2018р. позов ОСОБА_3 до Інспектора роти №1 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено.

Скасовано постанову серії БР №192152 від 25 вересня 2017 року, винесену інспектором роти №1 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_1 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення направлено на новий розгляд до Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції.

Відповідач, не погодившись з даною постановою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначену постанову суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. Стверджує, що вказівка суду на те, що було порушено право позивача на захист є безпідставною. Вважає, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову, діяв у межах наданих повноважень та у відповідності до чинного законодавства України.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 25.09.2017 року Інспектором роти №1 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_1 винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 192152, згідно якої ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності через те, що останній, керуючи 25.09.2017 о 10:15 в м.Кременчуці, по вул.Українкській, 8, транспортним засобом не користувався пасками безпеки, а також не пред'явив для перевірки посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п.2.3 «в», 2.1 «а», 2.1 «б» Правил дорожнього руху, за що на ОСОБА_3 накладено стягнення у розмірі 425,00 гривень за правопорушення, передбачені ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Не погоджуючись з зазначеною постановою відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова винесена не на підставі та не в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки відповідачем було порушено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на отримання юридичної допомоги та не дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 визнано винним в порушенні п.п.2.3 «в» КУпАП (водій не був пристебнутий ременем безпеки), за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.121 КУпАП, та в порушенні п.п.2.1 «а», «б» ПДР України (на законну вимогу інспектора поліції водій не пред'явив для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на ТЗ), за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно з ч.5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами -тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не предявила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена картка) та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.п.2.1. «а», «б», 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі по тексту - ПДР), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Відповідно до п. 2.3 В Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також предявити документи, зазначені в пункті 2.1 (п.2.4 А ПДР).

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачем було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення у зв'язку із тим, що останній бажає скористатись правовою допомогою.

Згідно ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

З наявного в матеріалах справи відеозапису встановлено, що інспектор відмовив ОСОБА_3 у задоволенні клопотання через те, що положеннями законодавства не передбачено перенесення розгляду справи. Інспектор не роз'яснив водію можливість скористатись правовою допомогою без перенесення розгляду справи на іншу дату.

Отже з викладеного слідує, що діями інспектора допущено порушення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на отримання юридичної допомоги, чим не дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами правомірність вчинених ним дій під час ухвалення спірної постанови.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем до суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача, з приводу того, що останній був позбавлений можливості скористатись правом на правову допомогу, не надано, колегія суддів, приходить до висновку, що дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення не підтверджується жодним доказом, що свідчить про необґрунтованість винесення Інспектором роти №1 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП поліції лейтенантом поліції ОСОБА_1 постанови у справі про адміністративне правопорушення від 25.09.2017 року серії БР № 192152.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що відповідач, складаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства, а тому заявлені позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Також згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 2 ст. 243, ст.ст. 250, 271, 272, 286, 308, 310, 312, 313, 315, 316, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №1 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.01.2018 по справі № 524/7568/17 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та відповідно до ч .3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6