Справа № 676/9495/14-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2018-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА

09.02.2018 Київ К/9901/10568/18 676/9495/14-а
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача: Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В., -

під час розгляду заяви ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 19 вересня 2017 року у справі за його позовом до управління Пенсійного фонду України в Кам'янець-Подільському районі про перерахунок пенсії,

встановив:

ОСОБА_2 17 жовтня 2017 року подав заяву про перегляд і скасування ухвали Вищого адміністративного суду України від 19 вересня 2017 року, якою цей суд залишив без змін постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 1 червня 2017 року про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оспорене рішення просить переглянути відповідно до пункту 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у редакції, чинній на час ухвалення рішення суду касаційної інстанції, з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права у подібних правовідносинах. Однак у заяві не вказав, які саме норми права заявник вважає неоднаково застосованими та не додав документ про сплату судового збору чи документ, що підтверджує право на звільнення від сплати цього збору.

Суддя Верховного Суду України ухвалою від 20 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_2 залишив без руху і надав строк для усунення недоліків до 20 листопада 2017 року.

У строк встановлений ухвалою про залишення касаційної скарги без руху скаржник усунув недоліки, які були в ній зазначені. Вказав, що звертається з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції положень статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ІІ «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-ІІ).

На думку заявника, неоднаковість у правозастосуванні підтверджується рішеннями Вищого адміністративного суду України від 7 квітня, 25 травня, 12 жовтня 2015 року, 21 січня 2016 року, 21 квітня 2017 року (справи №№ К/800/15387/15, К/800/23223/15, К/800/43166/15, К/800/26780/15, К/800/12663/17).

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VІІІ).

Відповідно до підпунктів 1, 7 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII Верховний Суд України розпорядженням від 11 січня 2018 року № 17/0/19-18 заяву управління ПФУ передав до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

За підпунктом 1 пункту 1 Перехідних положень КАС у новій редакції заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

За статтею 235 КАС Суд переглядає судові рішення в адміністративних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Судом судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за схожих предмету спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Як видно з рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, спір у цій справі виник не через відмову управління ПФУ включити до складу заробітної плати заявника, з якої нараховується пенсія відповідно до статті 37 Закону № 3723-ІІ, суми індексації заробітної плати та матеріальну допомогу на оздоровлення, що надається до щорічної відпустки, оскільки Камянець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області постановою від 11 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2014 року захистив права заявника, і визнав відмову управління ПФУ включити ці суми для перерахунку пенсії неправомірною і зобов'язав відповідача перерахувати пенсію з урахуванням цих виплат. Спір виник через те, що управління ПФУ не виплачувала присуджені заявникові суми пенсії із посиланням на Закон України від 27 березня 2014 року № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», яким внесено зміни в статтю 37 Закону № 3723-ІІ і передбачено, що з 01 травня 2014 року пенсія державним службовцям призначається та перераховується в розмірі 70 відсотків (за рішенням суду було 86 відсотків) суми їх заробітної плати.

З огляду на межі та зміст заявлених вимог суд касаційної інстанції формулював правовий висновок не щодо правильного застосування положень статті 37 Закону № 3723-ІІ, а стосовно слушності поєднані в одному позові вимог про судовий контроль за виконанням судового рішення та оскарження дій суб'єкта владних повноважень. Покликаючись на положення статей 2 та 267 КАС у попередній редакції суд зазначив, що позовні вимоги, спрямовані на здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, унеможливлюють одночасний розгляд вимог оскарження дій суб'єкта владних повноважень з інших підстав, що не пов'язані з належним виконанням судового рішення.

Рішення суду касаційної інстанції, надані для порівняння, містять правові висновки щодо застосування статті 37 Закону № 3723-ІІ, які не відрізняються від рішень судів першої та апеляційної інстанцій від 11 липня 2014 року і 12 серпня 2014 року відповідно, що були прийняті на користь заявника і в касаційному порядку не оскаржувалися.

Отож, у розумінні положень пункту 1 частини першої статті 237 КАС оспорене рішення не утворює предмет перегляду, у зв'язку з чим заяву про перегляд не можна визнати обґрунтованою для прийняття рішення про відкриття провадження у справі.

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

ухвалив:

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду справи за заявою ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом ухвали Вищого адміністративного суду України від 19 вересня 2017 року у справі за його позовом до управління Пенсійного фонду України в Кам'янець-Подільському районі про перерахунок пенсії.

Суддя-доповідач: М.І. Гриців

Судді: Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко