Справа № 826/8113/16
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2018-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8113/16 Суддя (судді) першої інстанції: Качур І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю:

представника відповідача: - Глобенко Л.В.

представника третьої особи: - Рогожинської І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційні скарги ОСОБА_4 та Київського міського голови на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Київського міського голови Кличко Віталя Володимировича, третя особа - Департамент земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2016 року позивач - ОСОБА_4 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Київського міського голови Кличко Віталя Володимировича про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, в якому, з урахуванням зменшення позовних вимог, просив:

- визнати бездіяльність Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича, яка полягає у невинесенні протягом місяця (від дати реєстрації клопотання) на пленарне засідання сесії Київської міської ради питання стосовно надання ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1) дозволу на розробку проекту землевідводу земельної ділянки НОМЕР_2 відповідно до графічного матеріалу (кадастрового кварталу НОМЕР_3 згідно містобудівного кадастру Києва), орієнтовним розміром до 0,10 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), Клопотання (заява) № 3, зареєстрованого у Київській міській раді за вх. №08/М-11748 від 01.12.2015 року - протиправною;

- визнати бездіяльність Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича, яка полягає у невинесенні протягом місяця (від дати реєстрації клопотання) на пленарне засідання сесії Київської міської ради питання стосовно надання ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1) дозволу на розробку проекту землевідводу земельної ділянки НОМЕР_4 відповідно до графічного матеріалу (кадастрового кварталу НОМЕР_3 згідно містобудівного кадастру Києва), орієнтовним розміром до 0,10 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), Клопотання (заява) № 7, зареєстрованого у Київській міській раді за вх. №08/М-11745 від 01.12.2015 року - протиправною;

- вирішити питання щодо розподілу судових витрат шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської ради на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.07.2016 року об'єднано до спільного розгляду і вирішення адміністративні справи №826/8113/16 та №826/8291/16 та присвоєно об'єднаним справам загальний №826/8113/16.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням ОСОБА_4 та Київським міським головою були подані апеляційні скарги, в яких позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просив суд скасувати постанову в частині відмови присудження на користь позивача витрат, пов'язаних з розглядом справи (правової допомоги), постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2017 року - змінити, стягнути на користь ОСОБА_4 витрати, пов'язані з розглядом справи (правової допомоги) у розмірі 8819,20 грн. за рахунок асигнувань Київської міської ради.

Відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просив суд скасувати постанову в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в частині задоволення позовних вимог. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам, допущено порушення норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити, апеляційну скаргу Київського міського голови Кличка В.В. - залишити без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нову, про задоволення позову, в іншій частині постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року - залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що питання стосовно надання дозволів на розробку проектів землеустрою за клопотаннями Позивача не було внесено на пленарне засідання ради у визначені законодавством строки, разом з тим, позовні вимоги щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської ради витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають, оскільки із наданих документів вбачається, що позивачем було сплачено винагороду за послуги, які йому ще не були надані, що не передбачено умовами договору, Акт виконаних робіт згідно Договору про надання правової допомоги № 19/04-2 від 19.04.2016 року не містить відомостей щодо того, коли саме виконавець приступив до початку виконанню замовлених позивачем послуг.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 01.12.2015 року гр.. ОСОБА_4 звернувся до Київської міської ради із клопотанням НОМЕР_2 в порядку ст. 118 Земельного кодексу України, в якому просив надати згоду на розробку проекту землевідводу земельної ділянки НОМЕР_2 відповідно до графічного матеріалу (кадастрового кварталу НОМЕР_3 згідно містобудівного кадастру Києва), орієнтовним розміром до 0,10 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); розглянути це питання на сесії ради у встановлений законодавством місячний термін з прийняттям об'єктивного і обґрунтованого рішення.

Дане клопотання отримане Київською міською радою 01.12.2015 року за №08/М-11748, про що свідчить відповідна відмітка на клопотанні.

У додаток до клопотання позивачем надано: графічні матеріали на звороті клопотання; копія паспорту та ідентифікаційного номера, довідка учасника бойових дій, а також долучено графічний матеріал (кадастрового кварталу НОМЕР_3 згідно містобудівного кадастру Києва) з позначенням контуру бажаної до відведення у власність земельної ділянки (площею не більше 0,10 га).

Крім того, у відповідності до наданої суду копії клопотанням НОМЕР_4 в порядку ст. 118 Земельного кодексу України, в якому просив надати згоду на розробку проекту землевідводу земельної ділянки НОМЕР_4 відповідно до графічного матеріалу (кадастрового кварталу НОМЕР_3 згідно містобудівного кадастру Києва), орієнтовним розміром до 0,10 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); розглянути це питання на сесії ради у встановлений законодавством місячний термін з прийняттям об'єктивного і обґрунтованого рішення.

Дане клопотання отримане Київською міською радою 01.12.2015 року за №08/М-11745, про що свідчить відповідна відмітка на клопотанні.

У додаток до вказаного клопотання позивачем надано: графічні матеріали на звороті клопотання; копія паспорту та ідентифікаційного номера, довідка учасника бойових дій, а також долучено графічний матеріал (кадастрового кварталу НОМЕР_3 згідно містобудівного кадастру Києва) з позначенням контуру бажаної до відведення у власність земельної ділянки (площею не більше 0,10 га). Позивач у своєму позові зазначає, що в порушення вимог законодавства вищевказані клопотання № 3 та №7 від 01.12.2016 року (вх. №08/М-11745 та №08/М-11748) Київською міською радою у передбачений законодавством спосіб та строки не розглянуто.

Вважаючи бездіяльність Київського міського голови Кличка В.В. щодо невнесення протягом місяця на пленарне засідання сесії Київської міської ради питання щодо надання позивачу дозволів на розробку проектів землевідводів протиправною, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 6, 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно п.п. 8, 9 ч. 4 ст. 42 Закону України від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; надалі - Закон № 280/97-ВР) сільський, селищний, міський голова скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання; оприлюднює затверджені радою програми, бюджет та звіти про їх виконання.

Аналогічні норми закріплені у п.п. 5, 6 ч. 3 ст. 4 Регламенту Київської міської ради, затвердженим рішенням від 12.11.14р. № 351/351 (далі - Регламент).

Отже, з аналізу вказаних правових норм вбачається, що законодавством регламентовано обов'язок органу місцевого самоврядування розглянути клопотання особи про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у місячний строк. При цьому, розгляд таких клопотань здійснюється на пленарних засіданнях ради, формування порядку денного яких належить до безпосередньої компетенції її голови, на якого, крім іншого, також покладено обов'язок забезпечити підготовку на розгляд ради проектів відповідних рішень, що належать до її відання.

Київським міським головою не було винесено на пленарне засідання КМР, зокрема, не включено до порядку денного, розгляд клопотань Позивача № 3 від 01.12.15 р. та № 7 від 01.12.2015 року про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою у місячний строк з дати реєстрації клопотань та не забезпечено дотримання радою порядку і строку їх розгляду, чим порушено вимоги ч. 7 ст. 118 ЗК України, ст. 42 Закону № 280/97-ВР та ст. 4 Регламенту КМР.

Доводи апелянта - Київської міської ради про те, що складання проектів рішень Київської міської ради щодо набуття прав на земельні ділянки належить до повноважень Департаменту земельних ресурсів, Директор якого несе персональну відповідальність за виконання покладених на нього завдань, не заслуговують на увагу, оскільки за законом обов'язок з розгляду поданого клопотання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою покладено саме на Київську міську раду і такий розгляд здійснюється на пленарних засіданнях ради, порядок денний яких формує безпосередньо голова ради.

Пунктом 9 частини 4 статті 42 Закону № 280/97-ВР та пунктом 6 частини 3 статті 4 Регламенту Київської міської ради чітко визначено, що саме голова ради забезпечує підготовку на розгляд ради проектів рішень ради з питань, що належать до її відання.

Доводи Київської міської ради про те, що звернення Позивача було адресовано Київській міській раді, а не безпосередньо Голові ради не заслуговують на увагу, оскільки звернення Позивача саме до ради передбачено статтею 118 ЗК України.

Покликання апелянта на те, що неприйняття Київською міською радою у місячний строк рішення про надання дозволу на розроблення земельної документації не порушує прав Позивача, так як Позивач не позбавлений можливості самостійно замовити розроблення відповідної документації без отримання дозволу, не заслуговують на увагу, оскільки самостійне замовлення розроблення земельної документації в разі неприйняття радою рішення є правом Позивача, регламентованим ст. 118 ЗК України, а не його обов'язком. Наявність такого права жодним чином не позбавляє особу конституційної гарантії судового захисту.

Неприйняття Київською міською радою рішень за клопотаннями Позивача у строк ставить особу у певну правову невизначеність, що є недопустимим у відповідності до змісту та сутності принципів верховенства права та законності. При цьому, колегія суддів враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За наведених обставин та правових норм, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правових підстав для задоволення позову в цій частині. Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованим рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення на рахунок позивача витрат на правову допомогу, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на надання правової допомоги (п.1 ч.3 ст. 87 КАС України у редакції, що була чинною на день ухвалення рішення у суді першої інстанції).

Частина 3 статті 90 КАС України, визначає, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Так, статтею 1 Закону України від 20 грудня 2011 року №4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» у 2016 році з 01 травня установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1 450 грн. Тобто, розмір компенсації витрат на правову допомогу не повинен перевищувати 580 грн. за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу Позивачем долучено до матеріалів справи: договір про надання правової допомоги від 19.04.2016 р. №19/04-2, замовлення-додаток № 1, акт виконаних робіт та квитанцію про оплату від 19.04.2016 р. на суму 4 409,60 грн.

Відповідно до умов договору, повна вартість наданих послуг за написання позовної заяви становить 4 409,60 грн., вартість однієї години роботи становить 551,20 грн., що відповідає граничному розміру компенсації, визначеному статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Згідно акту виконаних робіт загальна кількість годин послуг становить 8 годин. Так, згідно розділу 1 «Міжгалузевих норм чисельності працівників юридичної служби», затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 11.05.04р. №108, який встановлює норми часу на виконання робіт працівниками юридичних служб, для підготовки, складання та візування позовної заяви необхідно біля 8 годин. Згідно із статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Установчим З'їздом адвокатів України від 17.11.12р., гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення.

З огляду на викладене, присудження на користь Позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень фактично понесених та підтверджених документально судових витрат на правову допомогу у сумі 4 409,60 грн. - відповідає вимогам закону.

Вищевикладеним спростовуються доводи апеляційної скарги Відповідача та висновок суду першої інстанції в цій частині.

Окрім того, однією із апеляційних вимог ОСОБА_4 є вирішення питання розподілу витрат, пов'язаних з розглядом справи, понесених позивачем у суді апеляційної інстанції.

На підтвердження понесених витрат, в суді апеляційної інстанції, на правову допомогу Позивачем долучено до матеріалів справи: договір про надання правової допомоги від 01.11.2017 р. №01/11-1, замовлення, акт виконаних робіт та квитанцію про оплату від 01.11.2017 р. на суму 5 120 грн.

Відповідно до умов договору, вартість однієї години роботи становить 673 грн., що відповідає граничному розміру компенсації, визначеному статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Згідно акту виконаних робіт загальна кількість годин послуг становить 8 годин.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на той факт, що Акт виконаних робіт містить розбіжності у підрахунках, так відповідно до п.1 Акту, вартість усіх робіт згідно цього Акту складає 5120 грн., проте вже в п.2 зазначено: вартість однієї години 673,60 грн. * 8 (кількість використаних годин) = 5388,80 грн.

Документально підтверджено сплату 5120 грн. відповідно до копії квитанції № 0.0.883801376.1 від 01.11.2017 року.

З огляду на викладене, розмір витрат на надання правової допомоги у суді першої та апеляційної інстанцій склав 4409,60 грн. + 5120 грн. = 9529,60 грн.

Разом з тим, ч.1 ст. 308 КАС України передбачено, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог апеляційної скарги, позивач просить стягнути на користь ОСОБА_4 витрати пов'язані з розглядом справи у сумі 8819,20 грн., а тому суд апеляційної інстанції, вважає за доцільне задовольнити дану апеляційну вимогу саме в цьому розмірі - 8819,20 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині. У зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити, апеляційну скаргу Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича - залишити без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2017 року - скасувати в частині та прийняти в цій частині нову про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 310, 317, 321, 322, 325, 329, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Київського міського голови Кличка Віталія Володимировича - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2017 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позову та в цій частині прийняти нову про задоволення позову.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської ради (, адреса: Україна, вул.. Хрещатик, 36, м. Київ, 01044) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на правову допомогу в розмірі 8819,20 грн. (вісім тисяч вісімсот дев'ятнадцять гривень двадцять копійок).

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є. Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

С.Б.Шелест

Постанова складена в повному обсязі 20 лютого 2018 року.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Шелест С.Б.

Глущенко Я.Б.