Справа № 802/1188/17-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1188/17-а Головуючий у 1-й інстанції: Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

30 січня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Граб Л.С. Білої Л.М.

секретар судового засідання: Аніщенко А.О.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області до ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2017 року Головне управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області звернулось в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу в сумі 17 936,55 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив що оскільки заявлений до стягнення податковий борг в сумі 17 936,55 грн. відповідачем до бюджету не сплачено, тому позивач відповідно до положень п.87.11 ст.87 Податкового кодексу України звернувся до суду про його стягнення.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що податковий борг який утворився у відповідача став узгодженим лише з 05.05.2016 року, а тому підстави нарахування пені податковим органом з 2014 року ОСОБА_3 в сумі 17 935,55 грн. є протиправним.

Не погоджуючись з судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про узгодженість суми заборгованості лише в травні 2016 року.

12 січня 2018 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача за вх. № 456/18. У даному відзиві ОСОБА_3 заперечує обґрунтованість доводів апелянта та зазначає про їх безпідставність.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі просила суд її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши, суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 14.1.175. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - Кодекс), податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п.п 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове повідомлення-рішення це письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Відповідно до п. 16.1.4. ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, за ФОП ОСОБА_3 рахувалась податкова заборгованість у сумі 37 146,93, в тому числі 29 717, 54 грн. - основного платежу та 7 429,39 грн. штрафні санкції, яка виникла з 27.05.2014 року.

Так, на виконання положень ст. 59 ПК України позивачем сформовано та направлено відповідачу податкову вимогу форми "Ф" від 29.09.2015 року № 2206-23, якою визначено податковий борг у розмірі 37146,93 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що оскільки суму податкового боргу, зазначену у вимозі, відповідач не сплатила, позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення податкової заборгованості в сумі 37146,93 грн.

21.03.2016 року ОСОБА_3 також звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про скасування податкового повідомлення - рішення Вінницької ОДПІ від 28.03.2014 року та податкової вимоги №2206-23 від 29.09.2015 року в частині нарахування штрафних санкцій в розмірі 7429,39 грн.

У зв'язку з чим провадження у справі №802/147/16-а про стягнення податкового боргу було зупинено до набрання законної сили рішення суду у справі № 802/331/16-а (про скасування податкового повідомлення рішення та податкової вимоги).

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 11.04.2016 року у справі № 802/331/16-а в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 про скасування податкового повідомлення - рішення Вінницької ОДПІ від 28.03.2014 року та податкової вимоги №2206-23 від 29.09.2015 року в частині нарахування штрафних санкцій в розмірі 7429,39 грн. було відмовлено.

Постановою ВОАС від 29.06.2016 року адміністративний позов Вінницької ОСОБА_4 у Вінницькій області до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в сумі 37 146,93 задоволено.

Таким чином, в межах виконавчого провадження було стягнуто з ФОП ОСОБА_3 вказану суму боргу. Внаслідок чого податковий борг погашено в повному обсязі, проте відбулось нарахування пені у сумі 17 936,55 грн.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач при нарахуванні вказаного боргу діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений законодавством.

Згідно до пп.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом;

Пунктом 57.3 ст. 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що висновок суду першої інстанції, про те, що податковий борг який утворився у відповідача став узгодженим лише з 05.05.2016 року, а тому підстави нарахування пені податковим органом з 2014 року ОСОБА_3 в сумі 17 935,55 грн. є безпідставним, оскільки встановлені обставини справи на думку колегії суддів, навпаки дають підстави стверджувати, що ОСОБА_3 порушила вимоги податкового кодексу та протягом 10 днів з моменту отримання податкового повідомлення - рішення не оскаржила його в судовому порядку.

Відповідно до п. 87.11 ст. 87 ПКУ орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Так, пп. 20.1.18, 20.1.28 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України передбачено право податкових органів застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Оскільки заявлений до стягнення податковий борг в сумі 17 935 грн. відповідачем до бюджету не сплачено, а його наявність підтверджується матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відмови у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, а також враховано не всі встановлені у справі обставини, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області задовольнити повністю.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області до ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області до ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1) податковий борг в сумі 17935,55 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 08 лютого 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6