Справа № 320/4844/17(2-а/320/204/17)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2018-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 січня 2018 рокусправа № 320/4844/17(2-а/320/204/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Чабаненко С.В.

судді: Чумака С.Ю. Юрко І.В.

за участю секретаря судового засідання: Федосєєвої Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 жовтня 2017 року (суддя Редько О.В.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області, третя особа- Мелітопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання рішення протиправним та зобов'язання відшкодувати завдану матеріальну і моральну шкоду, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області, третя особа Мелітопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізький області, в якому просила:

- визнати рішення Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області зі скасування дії довідки № НОМЕР_1 щодо ОСОБА_1, перебування на обліку, як внутрішньо переміщеної особи, незаконним;

- зобов'язати Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області відшкодувати завдану їй матеріальну шкоду у розмірі 4200 гривень та моральну шкоду у розмірі 4200 гривень.

Постановою Мелітопільського міськрайонного суду Запорізької області від 05 жовтня 207 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано рішення Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області зі скасування дії довідки № НОМЕР_1 щодо перебування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2 на обліку, як внутрішньо переміщеної особи, незаконним. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю (ОСОБА_2М.) підтримала доводи апеляційної скарги.

Позивач, повідомлена належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, що відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача, як внутрішньо переміщена особа з 16.12.2014 року, що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 16.12.2014 року № НОМЕР_3(а.с.28).

16.03.2017 року УПСЗН отримано лист Департаменту соціального захисту населення Запорізької ОДА від 10.03.2017 року № 02-46, у якому зазначено, що листом СБУ від 03.03.2017 року повідомлено про отримання інформації щодо можливого завдання шкоди економічним інтересам держави щодо проживання на контрольованих українською владою територіях. З використанням ПКК З Криптосервер було направлено списки внутрішньо переміщених осіб, по яким необхідно перевірити місце їх фактично проживання (а.с.29). Зокрема, в списках зазначено, що ОСОБА_1 виїхала 30.09.2016 року о 09:31через пункт пропуску Бугас.

ОСОБА_3 центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 19.07.2017 року № 01-06/3800-06 підтверджується, що позивач 30.09.2016 року о 09:31 перетнула (напрямок виїзд) державний кордон України у пункті пропуску Бугас за паспортом ВС956106 та 22.03.2017 року о 08:07 у цьому ж пропускному пункті перетнула кордон у напрямку в'їзд.

23.03.2017 року УПСЗН Мелітопольсько міської ради Запорізької області на підставі наказу від 22.03.2017 № 35, Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого Постановою КМУ від 01.10.2014 року № 509, прийнято Рішення про скасування дії довідки ОСОБА_1 № НОМЕР_1.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідні дії відповідача є протиправними, оскільки не відповідають вищевказаним нормативним вимогам, а тому позовні вимоги позивача в частині визнання рішення зі скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи незаконним підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Обєднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Приписами ч. 3 ст. 4 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб передбачено, що для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 5 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо).

Згідно з приписами п.3 ч.2 ст. 9 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб внутрішньо переміщена особа зобовязана повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання. У разі добровільного повернення до покинутого постійного місця проживання внутрішньо переміщена особа зобовязана повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем отримання довідки не пізніш як за три дні до дня відїзду.

Відповідно до ст. 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа, зокрема, повернулася до покинутого місця постійного проживання. У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Інформацією, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, є, зокрема, дані, отримані з відповідних державних реєстрів.

Приписами абз. 1 п.1 Постанови КМУ від 05.11.2014 року № 637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509

Відповідно до п. 1 Порядку оформлення і видачі довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджений постановою КМУ від 01.10.2014 року № 509 (далі Порядок № 509) довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Приписами п. 2 Порядку № 509 для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).

Відповідно до п. 9 Порядку № 509 визначено, що у разі зміни місця проживання/перебування (крім зміни місця проживання в межах однієї адміністративно-територіальної одиниці: району, міста без поділу на райони, району в місті, селища, села) заявник звертається за видачею довідки до уповноваженого органу за місцем фактичного проживання, а раніше видана йому довідка вилучається, про що вносяться відповідні зміни до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Згідно з п. 7-1 Порядку № 509 у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб. Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці. Уповноважений орган на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб запис про скасування дії довідки.

Як вбачається з матеріалів справи позивач здійснила перетин лінії розмежування 30.09.2016 року і виїхала на непідконтрольну Україні територію. Проте, відповідачем тільки після отримання листа Департаменту соціального захисту населення Запорізької ОДА від 10.03.2017 року № 02-46, зокрема, 23.03.2017 року було надано інформацію щодо перевірки місця проживання внутрішньо переміщених осіб (а.с. 29-30). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що інформацію про перетин державного кордону ОСОБА_1 від Державної прикордонної служби України відповідач отримав тільки 07.08.2017 року, тобто вже після прийняття оскаржуваного рішення.

Також колегія суддів окремо зазначає, що фактично УПСЗН, до отримання вищезазначених листів, не вичинялось будь-яких дій направлених на встановлення місця проживання ОСОБА_1, як внутрішньо переміщеної особи.

Таким чином, колегія суддів враховуючи вищенаведене доходить висновку, що 22.03.2017 року керівником УПСЗН Мелітопольської міської ради Запорізької області протиправно прийнято рішення про скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи від 16.12.2014 року № НОМЕР_1 за відсутності фактичних даних, перевірених та підтверджених відповідними доказами, які б підтверджували, що позивач повернулась до покинутого місця проживання. Доводи апелянта щодо підтвердження обставин прийняття оскаржуваного рішення фактом виїзду позивачем на непідконтрольну територію на строк понад 60 діб без повідомлення УПСЗН Мелітопольської міської ради Запорізької області про зазначену обставину не доводить правомірність зазначеного рішення, оскільки вищеприведеними нормами визначено вичерпний перелік підстав для прийняття такого рішення , а також доказів, якими такі підстави підтверджувалися. Сам по собі факт виїзду особи на непідконтрольну територію на строк понад 60 діб не створює таких підстав, оскільки не підтверджує, що особа повернулась до покинутого місця проживання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши постанову суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області залишити без задоволення.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 жовтня 2017 року по справі № 320/4844/17 (2-а/320/204/17) залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 328 329 КАС України.

Головуючий суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко