Справа № 754/17040/17
Суддя: Лісовська О. В.
Дата ухвалення: 2018-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/337/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2018 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва ЛІСОВСЬКА О.В., розглянувши у спрощеному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дій, мотивуючи свої вимоги тим, що йому була призначена пенсія на підставі свої вимоги мотивував тим, що вона є пенсіонером та перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, з 29.04.2002 року отримує пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції від 16.12.1993 року) в розмірі 90% заробітної плати на підставі довідок про заробітну плату з останнього місця роботи. 11.12.2017 року позивачка звернулася до відповідача про перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням розмірів посадових окладів державним службовцям з 01.12.2015 року на підставі довідки від 11.12.2017 року № 118-Б про суму заробітної плати, на яку нараховано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, на посаді заступника начальника Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації за грудень місяць 2015 року. Однак, листом від 22.12.2017 року № 19789/06 відповідачем їй було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії посилаючись на розділ ІІІ Прикінцевих положень Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213, якими були скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Законів України "Про державну службу". Разом з тим, позивачка вважає дану відмову незаконною та безпідставною. На підставі викладеного позивачка просить суд визнати дії Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві протиправними, щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 37-1 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу», у зв'язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013, на підставі довідки про заробітну плату від 11.12.2017 року № 118-Б, а також зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити їй перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до ст. 37, 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII (в редакції, яка діяла на день призначення пенсії) в розмірі 90 % заробітної плати за грудень місяць 2015 року на підставі довідки Управління праці та соціального захисту населення Деснянської РДА у м. Києві від 11.12.2017 року № 118-Б без обмеження граничним розміром пенсії та виплатити різницю з урахуванням уже виплаченої пенсії за минулий період з 01 грудня 2015 року.

Відповідно до вимог ст. 257, 263 КАС України справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дій розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому вказує на те, що дії Управління є законними, адміністративний позов є необґрунтованим, а позовні вимоги безпідставними, а тому просить суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної справи відповідачам належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 перебуває на обліку у Лівобережному Об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, з 29.04.2002 року отримує пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції від 16.12.1993 року) в розмірі 90% заробітної плати на підставі довідок про заробітну плату з останнього місця роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, на звернення позивачки від 11.12.2017 року до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням розмірів посадових окладів державним службовцям з 01.12.2015 року на підставі довідки від 11.12.2017 року № 118-Б про суму заробітної плати, на яку нараховано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, на посаді заступника начальника Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації за грудень місяць 2015 року.

Відповідач ЛОУ ПФУ в м. Києві листом від 22.12.2017 року № 19789/06 відмовив у проведенні перерахунку пенсії посилаючись на розділ ІІІ Прикінцевих положень Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213, якими були скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Законів України "Про державну службу".

Проте, суд з таким рішенням ЛОУ ПФУ в м. Києві не погоджується з наступних підстав.

Умови та порядок пенсійного забезпечення позивачки визначено статтею 37 Законом України «Про державну службу» № 52 від 1993 року (в редакції на дату призначення пенсії позивачці).

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції на дату призначення пенсії позивачці) На одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції на дату призначення пенсії позивачці) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно положень ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця установлений Постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» № 865 від 31 травня 2000 року.

Положеннями пункту 4 зазначеної Постанови Кабінету Міністрів України передбачено, що особи, які вийшли на пенсію згідно Закону України «Про державну службу», мають право на перерахунок пенсій, але лише за умови підвищення заробітної плати державним службовцям після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу». Заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому, премія та інші надбавки враховуються в середніх розмірах стосовно визначених законодавством таких виплат у відповідному державному органі, з якого особа вийшла на пенсію, на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично їй встановлені.

В постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01 листопада 1996 року №9 зазначено, що відповідно до ст.8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.

Відповідно до п.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

У Законі України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створення передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В ст. 13 Конвенції вказано, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Право на отримання соціальних гарантій, передбачених Законом України «Про державну службу», зберігається і здійснюється в чинному Законі України «Про державну службу».

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, суд виходить із того, що згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Разом з тим, суд враховує, що статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме норми законодавства, які були чинні на момент їх виникнення.

Посилання представника відповідача на розділ ІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань пенсійного забезпечення», яким скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, пенсії яким призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу» судом оцінюється критично, оскільки закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Позивачці пенсія була призначена в 2002 році, тобто до набрання чинності вказаним законом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що при перерахунку пенсії має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках без обмеження її граничного розміру, що діяла на момент призначення пенсії.

Щодо позовних вимог позивача про перерахунок та виплату у пенсії з 01.12.2015, то суд враховує наступне.

Згідно ч. 4 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно.

Враховуючи вищевикладене та те, що позивачка звернулася до відповідача 11.12.2017 року, то проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 необхідно проводити з 01.12.2017 року.

При прийнятті рішення суд також враховує, що згідно із частиною 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ч. 3 ст. 6 КАС України).

Частиною 2 статті 6 КАС України також передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" (пункт 1) України визнала обов'язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. Європейський суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через формулювання вимог, які він виводить з цього принципу.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність порушеного права позивачки, яке підлягає судовому захисту виключно шляхом визнання протиправними дії ЛОУ ПФУ в м. Києві.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки є частково обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6, 8, 9, 19, 77, 241-247 Кодексу адміністративного судочинства України, Конституцією України, Законом України «Про державну службу», -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дій - задовольнити частково.

Визнати дії Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 37-1 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу», у зв'язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013, на підставі довідки про заробітну плату від 11.12.2017 року № 118-Б - протиправними.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до ст. 37, 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII (в редакції, яка діяла на день призначення пенсії) в розмірі 90 % заробітної плати за грудень місяць 2015 року на підставі довідки Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної державної адміністрації у м. Києві від 11.12.2017 року № 118-Б без обмеження граничним розміром пенсії та виплатити різницю з урахуванням уже виплаченої пенсії за минулий період з 01.12.2017 року.

Рішення може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий: