Справа № 802/2302/17-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 лютого 2018 р. Справа № 802/2302/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара П.А., розглянувши у письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про: зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1С.) із позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" (далі - відповідач, Уповноважена особа), третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - третя особа) про зобов'язання подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо неї, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" в сумі 54500 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22 квітня 2016 року між нею та ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" укладено договір № 980-051-000226710 "Капітал+" (з виплатою процентів щомісячно). Відповідно до умов договору ОСОБА_1 передає ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" зобов'язується повернути кошти ОСОБА_1 та виплатити проценти в порядку та на умовах, встановлених цим Договором. Згідно умов вказаного договору позивач перерахувала зі свого рахунку №7302, відкритого у ПАТ "Банк Михайлівський" згідно Договору банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" №980-047-000000299 від 12.08.2015, на рахунок ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" суму коштів у розмірі 54500 грн.

19 травня 2016 року ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" повернув кошти на рахунок позивача, відкритий у ПАТ "Банк Михайлівський" №7302 у сумі 54500 грн., а також проценти у розмірі 987,35 грн.

20 травня 2016 року зазначені кошти у розмірі 54500 грн. позивачем були залучені на депозит згідно укладеного з ПАТ "Банк Михайлівський" Договору банківського вкладу (депозиту) №980-051-00243136 "Перше знайомство", відповідно до умов якого ПАТ "Банк Михайлівський" залучив кошти на рахунку №7302 у сумі 109500,00 грн. на депозит під 5% річних. 12 січня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ "Банк Михайлівський" із заявою про включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок Фонду коштів та провести виплату відшкодування в розмірі 109500 грн. Через Відділення №2 ПАТ "Перший Український міжнародний банк" ОСОБА_1 повернуто кошти за депозитним вкладом по Договору №980-051-00243136 "Перше знайомство" від 20.05.2016 у сумі 55000 грн., проте кошти в сумі 54500 грн., що були повернуті від ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр", не виплачені.

Листом від 22 вересня 2017 року повідомлено позивача, що договір № 980-051-000226710 від 22 квітня 2016 року не відповідає вимогам Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживанням у сфері банківських та інших фінансових послуг" за своїм суб'єктним складом. У зв'язку із зазначеним відсутні правові підстави для включення інформації про ОСОБА_1 до переліку рахунків за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

У судове засідання представник позивача не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі. Окрім того, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, однак надав відзив на адміністративний позов у якому просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Представник третьої особи у судове засідання також не з'явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлений завчасно та належним чином.

Частиною 9 ст. 205 КАС України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

12 серпня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ "Банк Михайлівський" укладений Договір банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" №980-047-000000299, згідно умов якого у ПАТ "Банк Михайлівський" відкритий рахунок на ім'я ОСОБА_1 №7302 у гривні для зберігання грошей клієнта та здійснення розрахунково - касового обслуговування.

22 квітня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" укладено договір № 980-051-000226710 "Капітал+" (з виплатою процентів щомісячно).

Відповідно до п. 1.1 договору ОСОБА_1 передає ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" зобов'язується повернути кошти ОСОБА_1 та виплатити проценти в порядку та на умовах, встановлених цим Договором (а.с. 11).

Відповідно до платіжного доручення від 22 квітня 2016 року ОСОБА_2 вчасно виконано свої зобов'язання та перераховано кошти в сумі 54500 коп. на рахунок ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" (а.с. 12).

19 травня 2016 року ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" повернув кошти на рахунок позивача, відкритий у ПАТ "Банк Михайлівський" №7302 у сумі 54500 грн., а також проценти у розмірі 987,35 грн.

20 травня 2016 року зазначені кошти у розмірі 54500 грн. позивачем були залучені на депозит згідно укладеного з ПАТ "Банк Михайлівський" Договору банківського вкладу (депозиту) №980-051-00243136 "Перше знайомство", відповідно до умов якого ПАТ "Банк Михайлівський" залучив кошти на рахунку №7302 у сумі 109500,00 грн. на депозит під 5% річних.

В подальшому, на підставі рішення правління Національного банку України від 23 травня 2016 року № 14/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23 травня 2016 року № 812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Відповідно до рішення Правління НБУ від 12 липня 2016 року № 124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12 липня 2016 року №1213 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації з 13 липня 2016 року до 12 липня 2018 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 265 від 24 січня 2017 року делеговані повноваження уповноваженій особі Фонду ОСОБА_3.

Таким чином, на момент віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних, на депозитному рахунку ОСОБА_1 знаходилися грошові кошти, що підтверджується випискою по особовому рахунку №7302 у сумі 109500,00 грн.

12 січня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ "Банк Михайлівський" із заявою про включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок Фонду коштів та провести виплату відшкодування в розмірі 109500 грн. Через Відділення №2 ПАТ "Перший Український міжнародний банк" ОСОБА_1 повернуто кошти за депозитним вкладом по Договору №980-051-00243136 "Перше знайомство" від 20.05.2016 у сумі 55000 грн., проте кошти в сумі 54500 грн., що були повернуті від ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр", не виплачені.

Листом від 22 вересня 2017 року повідомлено позивача, що договір № 980-051-000226710 від 22 квітня 2016 року не відповідає вимогам Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживанням у сфері банківських та інших фінансових послуг" за своїм суб'єктним складом. У зв'язку із зазначеним відсутні правові підстави для включення інформації про ОСОБА_1 до переліку рахунків за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

В підпунктах 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону визначено, що вклад кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник фізична особа (крім фізичних осіб суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Уповноважена особа Фонду це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку (підпункт 17 ч. 1 ст. 2 Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 3 вказаного Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ч. 3 ст. 12 Закону виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду; виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" розроблено Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затверджене рішенням виконавчої дирекції Фонду № 14 від 09 серпня 2012 року (далі Положення №14), яке визначає порядок та черговість відшкодування коштів за вкладами Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Пунктами 1, 2 рішення виконавчої дирекції Фонду № 823 від 26 травня 2016 року внесено зміни до Положення № 14, а саме визначено, що виплата коштів та відшкодування гарантованої суми вкладникам банків, які віднесені до категорії неплатоспроможних або щодо яких прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії до 01 липня 2016 року, здійснюється відповідно до Положення № 14 у редакції, що діяла до набрання чинності цим рішенням № 823, крім пунктів 6-12 розділу ІІ.

Так, згідно з п. 3 розділу І Положення №14 (у редакції, чинній до набрання чинності рішенням виконавчої дирекції Фонду № 823 від 26.05.2016) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

У разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Пунктом 2 розділу ІІ Положення №14 визначено, що загальна розрахункова сума - загальна сума вкладів та відсотків, зменшених на суму податку, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, а у разі ліквідації банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" на день початку ліквідації банку; розрахункова сума - сума коштів в межах гарантованої, яка є частиною загальної розрахункової суми та яка повертається вкладнику під час дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду та/або за рахунок власних коштів банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону, Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

У абзаці четвертому частини першої статті 26 Закону визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

При цьому, згідно з ч. 5 зазначеної статті Закону, гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених частиною четвертою статті 26 Закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Отже, суд зазначає, що кошти, які надійшли від ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" на поточний рахунок позивача, у розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", є вкладом.

Як випливає із матеріалів справи, 19 травня 2017 року до моменту запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" на поточний рахунок позивача №7302 відкритий в ПАТ "Банк Михайлівський", були зараховані грошові кошти в сумі 54500 грн., які надійшли у безготівковій формі з рахунку ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр". В подальшому, вказані кошти у розмірі 54500 грн. позивачем були залучені на депозит згідно укладеного з ПАТ "Банк Михайлівський" Договору банківського вкладу (депозиту) №980-051-00243136 "Перше знайомство" від 20 травня 2016 року, відповідно до умов якого ПАТ "Банк Михайлівський" залучив кошти на рахунку №7302 у сумі 109500,00 грн. на депозит під 5% річних, в тому числі кошти у розмірі 54500 грн., які повернуті ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" на рахунок ОСОБА_1

Тобто вказана операція за змістом фактичних обставин відповідає ознакам вкладу у розумінні ст.2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

19 листопада 2016 року набрали чинності положення пункту 15 Прикінцевих Положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" від 15 листопада 2016 року № 1736-VIII, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Так, ПАТ "Банк Михайлівський", при укладанні Договору банківського вкладу (депозиту) №980-051-00243136 "Перше знайомство" від 20 травня 2016 року не повідомляв позивача про непоширення на кошти в сумі 54500 грн., передані ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр", відповідних гарантій.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує, зокрема: перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 3 8 цього Закону.

В силу ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо: вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Разом з тим, суд вважає, що вказані підстави нікчемності правочинів (договорів), які зазначені у ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", не мають відношення до правочинів, вчинених ПАТ "Банк Михайлівський" у правовідносинах з позивачем (зокрема, стосовно зарахування коштів на його рахунок у банку та зарахування таких коштів на депозитний рахунок).

Так, ч. 4 ст. 26 Закону визначено, що Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

Зазначений перелік випадків, коли Фонд не відшкодовує вклади є вичерпним. Кошти на поточних та депозитних рахунках фізичних осіб, в тому числі й позивача, які були зараховані на такі рахунки внаслідок повернення позик, не відносяться до жодного з визначених Законом випадків, у яких Фонд не відшкодовує кошти.

Також суд зазначає, що відповідач на підтвердження наявності ознак ніби то нікчемності операцій (транзакцій) з переказу коштів, здійснених 19 травня 2016 року ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" на рахунок позивача, відкритий у ПАТ "Банк Михайлівський" посилається на те, що між ПАТ "Банк Михайлівський" (новий кредитор) та ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" (первісний кредитор) укладено договір відступлення права вимоги № 2 від 19 травня 2016 року, згідно з яким первісний кредитор зобов'язується відступити новому кредитору права вимоги, належні первісному кредитору, за кредитними договорами з усіма додатковими угодами до них, укладеними з фізичними особами, права вимоги за якими належать первісному кредитору. Таким чином, Банком порушено обмеження встановлені постановою Правління Національного банку України від 22 грудня 2015 №917/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку із внесеними змінами постановою від 27 квітня 2016 року № 295/БТ.

На підставі викладеного, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" винесено наказ від 01 червня 2016 року № 42/2 "Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними".

Натомість, вказаний договір відступлення права вимоги від 19 травня 2016 року № 2 стосується відступлення права вимоги за кредитними договорами, у той час коли у межах спірних правовідносин між позивачем та ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" укладено договір, який предметно відноситься до договору позики, де кредитором виступає позивач, а не ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр".

Відтак, факт укладення між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Кредитно - інвестиційний центр" договору відступлення права вимоги від 19 травня 2016 року № 2 не міг жодним чином вплинути на нікчемність оскаржуваних операцій.

Отже, фактично операції з переказу коштів на рахунок позивача, які мали місце 19 травня 2016 року здійснені на виконання постанови Правління Національного банку України від 22 травня 2015 року № 917/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку" із внесеними постановою від 27 квітня 2016 року №295/БТ змінами, а не на їх порушення.

Крім того, суд відмічає, що лист відповідача від 22 вересня 2017 року повідомлено позивача, що договір № 980-051-000226710 від 22 квітня 2016 року не відповідає вимогам Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживанням у сфері банківських та інших фінансових послуг" за своїм суб'єктним складом. Разом з тим, у ситуації, що склалася спірні кошти у розмірі 54500 грн. залучені ПАТ "Банк Михайлівський" на депозит згідно договору банківського вкладу (депозиту) №980-051-00243136 "Перше знайомство" від 20.05.2017.

Згідно п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року за № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб'єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 Цивільного кодексу України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

У випадку, якщо правочин порушує публічний порядок, він є нікчемним у відповідності до вимог статті 228 Цивільного кодексу України. Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Як зазначено в пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" при кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Проте, уповноваженою особою не наведено та не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що укладений з позивачем договір був спрямований на завдання шкоди державі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 належить задовольнити та зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" в сумі 54500 грн. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

За приписами ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно зі ст.ст. 19, 20 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не має бюджетних асигнувань, а його кошти не включаються до коштів Державного бюджету України.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 2 вказаного Закону уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Таким чином, відповідач по справі - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" є працівником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який є суб'єктом владних повноважень, однак відповідно до закону не має бюджетних асигнувань.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь позивача судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1 (ід. номер НОМЕР_1), як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" в сумі 54500 грн. (п'ятдесят чотири тисячі п'ятсот гривень) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ід. номер НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб судові витрати у розмірі 640, 00 грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 12.02.2018.

Суддя Комар Павло Анатолійович