Справа № 263/14927/17
Суддя: Папаценко П. І.
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/263/ 90/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Папаценко П.І., при секретарі Масюк М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі справу адміністративної юрисдикції за адміністративним позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє представник ОСОБА_2, до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області про визнання протиправним, скасування рішення про відмову в призначенні пенсії та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

До Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області через свого представника звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області №128 від 9.10.2017 року про відмову в призначенні пенсії відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 липня 2017 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши період роботи на пільгових умовах за Списком №1: з 2.11.2000 року по 9 липня 2006 року на посаді слюсаря-ремонтника дільниці по ремонту обладнання прокатних станів ВАТ «Єнакіївський металургійний завод»; з 10.07.2006 року по 30.09.2011 року на посаді слюсаря-ремонтника цеха ремонту технологічного обладнання дільниці по ремонту металургійного обладнання аглодоменного, сталеплавильного та прокатного виробництва №3 ВАТ «Єнакіївський металургійний завод»; стягнути з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 640 грн.

Позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтував тим, що він в період з 2.11.2000 року по 30.09.2011 року виконував роботу з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за професією слюсар-ремонтник дільниці по ремонту обладнання прокатних станів та слюсаря-ремонтника цеха ремонту технологічного обладнання дільниці по ремонту металургійного обладнання аглодоменного, сталеплавильного та прокатного виробництва №3, де основні працівники, що ведуть технологічний процес, користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №1 в чорній металургії, розділ ІІІ, підпункт 3 пункт «а», позиція 3.3а-3б, затвердженого постановою КМУ №36 від 16.01.2003 року. По досягненні 50-річного віку 11 липня 2017 року він звернувся із заявою до відповідача про призначення йому пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту «а» ст.13 Закону України«Про пенсійне забезпечення». До заяви було додано копії: трудової книжки, паспорту, військового квитка, ідентифікаційного коду, довідки про реєстрацію як внутрішньо переміщена особа № від 29.10.2014 року, довідки про підтвердження трудового стажу від 30.06.2017 року та витягу з наказів про атестацію робочих місць від 30.06.2017 року. Рішенням відповідача від 9.10.2017 року №128 йому було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність необхідного пільгового стажу роботи з тієї підстави, що він нібито не надав довідку, яка підтверджує вказаний стаж. Із зазначеною позицією відповідача він не згоден та вважає, що відмова у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах є протиправною та такою, що порушує його право на соціальний захист старості, передбачене ст. 49 Конституції України.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не з'явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області позов не визнала за обставинами, наведеними в запереченнях, з яких вбачається наступне. Дійсно позивач звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. Розглянувши надані позивачем документи - трудову книжку, пільгову довідку, управлінням було встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював з 2.11.2000 року по 9 липня 2006 року на посаді слюсаря-ремонтника дільниці по ремонту обладнання прокатних станів ВАТ «Єнакіївський металургійний завод» та з 10.07.2006 року по 30.09.2011 року на посаді слюсаря-ремонтника цеха ремонту технологічного обладнання дільниці по ремонту металургійного обладнання аглодоменного, сталеплавильного та прокатного виробництва №3 ВАТ «Єнакіївський металургійний завод», яке на час надання заяви для призначення пенсії та на теперішній час знаходиться на території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, але згідно з даними реєстру страхувальників воно перереєстроване за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, пр.Ілліча, б.54, блок 4. Дані персоніфікованого обліку для визначення права на пенсію врахувати не можна, так як в відомостях про спеціальний стаж відсутні посилання на накази про атестацію робочих місць, професію слюсаря-ремонтника, фактично відпрацьований час. Таким чином, після розрахунку пенсії на підставі наявних документів, загальний стаж роботи позивача складає 25 років 11 місяців 28 днів, пільговий стаж по Списку №1 відсутній, що не дає право на призначення пільгової пенсії за віком на підставі п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З урахуванням ч.4 ст.229 КАС України,у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, враховуючи позицію сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 11 липня 2017 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно п. «а» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 року №1058 IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», бо має більш ніж 25 років загального стажу, у тому числі більш ніж 10 років трудового стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1.

Слід зазначити, що під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовують Списки, чинні на період роботи особи, тобто:

1) якщо пільгова робота до 31.12.1991 року, застосовуються Списки №1,2 затверджені постановою Ради Міністрів СССР від 22.08.1956 р. №1173;

2) якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994 року, застосовуються Списки №1,2 затверджені постановою Кабінету Міністрів СССР від 26.01.1991 р. №10;

3) якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003 року, застосовуються Списки №1,2 затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. №162;

4) якщо пільгова робота продовжується після 16.01.2003 року (або тільки почалась після цієї дати), застосовуються Списки №1,2 затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №36.

При цьому до пільгового стажу зараховують весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії у Списки.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон України № 1788).

Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України № 1788 працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць мають, зокрема, чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1.04.2017 року по 31.03.2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків.

Згідност. 62 Закону України № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що позивач з 2.06.1985 року по 23.05.1987 року служив в Армії, працював з 2.11.2000 року по 9 липня 2006 року на посаді слюсаря-ремонтника дільниці по ремонту обладнання прокатних станів ВАТ «Єнакіївський металургійний завод», з 10.07.2006 року по 30.09.2011 року на посаді слюсаря-ремонтника цеха ремонту технологічного обладнання дільниці по ремонту металургійного обладнання аглодоменного, сталеплавильного та прокатного виробництва №3 ВАТ «Єнакіївський металургійний завод».

Як вже було зазначено, під час визначення права ОСОБА_1 на пенсію за віком на пільгових умовах застосовують Списки, чинні на період його роботи, тобто: за постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. №162 та постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №36 до Списку №1 в чорній металургії, розділ ІІІ, підпункт 3 пункт «а», до пільгової категорії відносяться слюсарі-ремонтники.

Суд зазначає, що наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами повний робочий день. Записи про спірні періоди роботи,з 2.11.2000 року по 9 липня 2006 року та з 10.07.2006 року по 30.09.2011 року засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають, відтак факт роботи позивача у спірні періоди підтверджується відомостями трудової книжки, які були внесені відповідно до діючого законодавства, ніяких дефектів записів трудова книжка не містить.

Пунктом 20 Порядку № 637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Видавати такі довідки мають право винятково підприємства, на яких працювала особа, або їх правонаступники.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до пенсійного органу надано копії: трудової книжки, паспорту, ідентифікаційного коду, довідки про реєстрацію як внутрішньо переміщена особа, довідка про результати атестації робочих місць, виписки із наказу від 25.09.2009 року №966 « Про пільгове пенсійне забезпечення за умовами праці працівників ЦРТО », довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії.

Рішенням Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області №128 від 9.10.2017 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено в призначені пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки перевірити довідки, видані на тимчасово непідконтрольній території, управління немає можливості, вони не можуть підлягати до виконання.

З аналізу наданих позивачем документів вбачається, що записи в трудовій книжці відповідають наданим довідкам, дати періоду роботи співпадають повністю.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що позивачем доведено пільговий характер своєї роботи у спірний період, а пенсійних орган не мав правових підстав відмовляти позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Крім того, суд зазначає, що законодавство України передбачає персоніфікований облік відомостей, що використовуються для визначення права на пенсію кожної людини з урахуванням результатів її трудової діяльності. Ведеться облік того, як кожен громадянин та підприємство сплачують страхові внески в Пенсійний фонд України, а також, які права на пільгове пенсійне забезпечення має кожен працівник.

У централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривають електронну персональну облікову картку. У ній, починаючи з 2000 року, накопичуються всі дані про заробіток, страхові внески в Пенсійний фонд, а також відомості про стаж роботи з усіх місць роботи та інші дані, потрібні для правильного призначення пенсій. Звіти в систему персоніфікованого обліку подають страхувальники, тобто роботодавці, особи, які працюють на спрощеній системі оподаткування, та самозайняті особи. Держреєстр зберігає повну інформацію.

В матеріалах справи містяться дані з системи «Персоніфікований облік» відносно ОСОБА_1, які містять відомості про страховий стаж, заробіток та страхові внески і також підтверджують право позивача на пільгове пенсійне забезпечення.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що пенсійних орган, за наявності належним чином оформленої трудової книжки позивача, уточнюючих довідок підприємств про пільговий стаж позивача та відомостей з системи «Персоніфікований облік», не мав правових підстав відмовляти позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах з підстав, які позбавляють пенсійний орган можливості перевірки довідок та первинних документів.

Стосовно твердження відповідача, що для підтвердження стажу роботи позивачем було надано довідки підприємств, які знаходяться в населеному пункті, на території якого органи державної влади не здійснюють свої повноваження, які не можуть бути враховані для перерахунку пенсії, оскільки ці довідки згідно чинного законодавства України не є дійсними, суд зазначає наступне.

За приписами ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Стосовно окупованих територій, у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» від 23.02.2016 року ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами».

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах, як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу ст. 242 КАС України враховується судом при розгляді даної справи.

Суд зазначає, що в даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову, оскільки спірні довідки засвідчені печатками підприємств держави України.

Відповідно до приписів ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За встановленими обставинами вбачається, що відповідач не довів належними доказами правомірність свого рішення, яке оскаржує позивач.

Наведене вище свідчить про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання, як пенсійне забезпечення особи.

За таких умов суд, вважає рішення пенсійного органу таким, що не відповідає діючому законодавству України, а тому підлягає скасуванню.

Оскільки суд прийшов до такого висновку, відповідача слід зобов'язати зарахувати до стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах на підставі п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди його роботи з 2.11.2000 року по 9 липня 2006 року, з 10.07.2006 року по 30.09.2011 року та з урахуванням підтвердженого пільгового стажу повторно розглянути заяву позивача від 11.07.2017 року про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження у судовому засіданні і підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 640 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 9, 72-77, 94, 139, 241-246,250, 251, 293,295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), в інтересах якого діє представник ОСОБА_2, до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області про визнання протиправним, скасування рішення про відмову в призначенні пенсії та зобов'язання вчинити певні дії-задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області від 9.10.2017 року №128 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» .

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.07.2017 року про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1726, із зарахуванням періоду роботи на пільгових умовах за Списком №1: з 2.11.2000 року по 9 липня 2006 року на посаді слюсаря-ремонтника дільниці по ремонту обладнання прокатних станів ВАТ «Єнакіївський металургійний завод»; з 10.07.2006 року по 30.09.2011 року на посаді слюсаря-ремонтника цеха ремонту технологічного обладнання дільниці по ремонту металургійного обладнання аглодоменного, сталеплавильного та прокатного виробництва №3 ВАТ «Єнакіївський металургійний завод».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області (м.Маріуполь, вул.Зелінського, 27а, ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) сплачені судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: П.І.Папаценко