Справа № 802/2429/17-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2018-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 лютого 2018 р. Справа № 802/2429/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернюк А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що станом на дату звернення до суду відповідач має податковий борг по орендній платі з фізичних осіб на загальну суму 3665,32 грн. Вказаний борг відповідач в добровільному порядку не сплачує, в зв'язку з чим поданий цей позов.

Ухвалю суду від 11.01.2018 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачеві 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалу суду від 11.01.2018 відповідач отримав 19.01.2018.

02.02.2018 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях субєкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями частини 2-3 статті 263 КАС України наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши та оцінивши матеріали справи в порядку спрощеного провадження, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, оцінивши подані докази, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є платником податків і зборів, передбачених Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI та знаходиться на обліку у Вінницькій ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області.

Станом на день звернення до суду заборгованість ОСОБА_1 по орендній платі з фізичних осіб становить 3665,32 грн.

Вказана заборгованість виникла внаслідок не сплати грошового зобовязання самостійно визначеного податковій декларації з плати за землю № від 17.02.2016, згідно якої до сплати задекларовано на 2016 рік всього 14591,52 грн. Як вбачається з карткою особового рахунку платника податків, відповідачем протягом 2016 року сплачувалась орендна плата за землю за 2016 рік, проте задекларована сума не була сплачена в повній мірі. Відтак, не сплаченою залишилась сума 3665,32 грн.

Податковий борг підтверджується карткою особового рахунку та довідкою про суму податкового боргу.

Судом також встановлено, що з метою погашення податкового боргу на адресу відповідача було направлено податкову вимогу №839-17 від 17.02.2017, яка вважається врученою платнику згідно п. 58.3 ст. 58 ПК України, що підтверджується матеріалами справи. Проте вказана податкова вимога залишилась без належного виконання. Станом на день розгляду справи суду не надано доказів погашення відповідачем в добровільному порядку суми заборгованості.

Визначаючись щодо позовних вимог суд виходить з наступного.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України (далі - ПК України) передбачено обов'язок платників податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Землекористувачі відповідно до пункт "в" частини 1 статті 96 Земельного кодексу України зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Підпунктом 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до статті 269 ПК України платниками плати за землю є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Згідно з положеннями статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 ПК України.

Згідно статті 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Статтею 286 ПК України встановлено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Пунктами 287.1, 287.5 ст.287 Податкового Кодексу України визначено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 87.11 ст. 87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Разом з тим, відповідачем у відзиві зазначено, що вона податкову декларацію з плати за землю № від 17.02.2016 до податкового органу не подавала. Однак, суд зазначає, що позивачем додано до позовної заяви копію даної декларації з якої вбачається, що вона власноручно підписана ОСОБА_1, що свідчить про помилковість тверджень відповідача.

Крім того, відповідачем вказано, що земельна ділянка житлової та громадської забудови, яка орендована ОСОБА_1 відповідно до Договору оренди земельної ділянки від 23.06.2004, станом на день виникнення податкового боргу мала нового власника, а тому вважає, що підстав для подачі податкової декларації з плати за землю у неї не було. Проте, відповідачем доказів, які б підтверджували розірвання, визнання нечинним або закінчення строку дії договору оренди суду не надано.

Відповідно до положень статей 9, 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ст. 90 КАС України).

Беручи до уваги те, що заявлену до стягнення суму податкового боргу ОСОБА_1 у встановлені законодавством строки до бюджету не сплатила, наявність у відповідача податкового боргу підтверджується матеріалами справи, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та доцільність задоволення позову.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 139 КАС України судові витрати у цій справі стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 податковий борг в загальній сумі 3665 (три тисячі шістсот шістдесят пять) грн., 32 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головне управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (21100, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, ), ОСОБА_1 (21000, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Корольова, 62; ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Суддя Чернюк Алла Юріївна