Справа № 806/170/18
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2018-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 року м. Житомир справа № 806/170/18

категорія 10.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області про визнання дій протиправними, зобов'язання встановити статус інваліда війни та прийняти рішення, видати посвідчення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить:

- визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області щодо відмови у встановленні статусу та видати посвідчення інваліда війни;

- зобов"язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області встановити йому статус інваліда війни та прийняти рішення згідно законодавчих актів України та видати відповідне посвідчення інваліда війни.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що є потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС 1-ї категорії. Крім того, вказав, що працював водієм в Управлінні будівництва №605 (УС-605) Міністерства середнього машинобудування СРСР, яке являлося військовим формуванням, та приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Оскільки за висновком МСЕК йому встановлена 3 група інвалідності довічно внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, вважає, що має право на встановлення статусу інваліда війни відповідно до п.9 ст.7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", у зв"язку з чим звернувся з відповідною заявою до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області. Однак, відповідач листом від 24.10.2017 № 3877/19.0 безпідставно відмовив йому у встановленні статусу та видачі відповідного посвідчення.

Ухвалою від 11.01.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалу про відкриття спрощеного провадження було направлено на адресу відповідача та отримано уповноваженою особою, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

29.01.2018 на адресу суд надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. В обґрунтування заперечень зазначив, що для встановлення зазначеного статусу необхідне документальне підтвердження залучення особи до складу формувань цивільної оборони. Цей документ має містити дані про таке залучення з посиланням на наказ чи розпорядження штабу цивільної оборони та інформацію про роботу, яку виконував громадянин під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Оскільки позивачем таких документів не подано, підстави для встановлення статусу відсутні.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження у відповідності до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 02.06.1987 працював водієм автомобіля другого класу на період ліквідації наслідків аварії на 3-му енергоблоці Чорнобильській АЕС в Управлінні будівництва №605, що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.13)

28.01.2015 позивачу видано посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії А№127798, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС .(а.с.12)

Експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 16.12.2014 №20 позивачу встановлено діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень ІІІ ст. тяжкий перебіг. Дифузний пневмосклероз. ДН-ІІ. Захворювання пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно довідки МОЗ (обласної МСЕК-1 ) від 15.12.2016 при повторному огляді встановлено третю групу інвалідності безтерміново.(а.с.14)

Відповідачем не заперечується, що інвалідність позивачу встановлена внаслідок захворювання пов"язаного пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про встановлення йому статусу інваліда війни згідно п.9 ст.7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" , на що отримав відмову листом №3877/19.0 від 24.10.2017.

Відмова мотивована тим, що для встановлення зазначеного статусу необхідне документальне підтвердження залучення особи до складу формувань цивільної оборони. Заявником таких документів не подано. Установа, в якій працював ОСОБА_1, на ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи до складу загонів Цивільної оборони не входила, в структурі Міністерства оборони колишнього СРСР не перебувала та не підпорядковувалась військовому командуванню. У зв"язку з тим, що план Цивільної оборони в період аварії на ЧАЕС не вводився, працівники, які залучалися для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС від інших міністерств і відомств і стали інвалідами внаслідок захворювань, пов"язаних з цим, не можуть бути віднесені до осіб, які належать до інвалідів війни відповідно до п.9 ст.7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Враховуючи викладене підстави для встановлення статусу інваліда війни відсутні.

Дана відмова відповідача слугувала підставою для звернення позивача до суду із зазначеним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до інвалідів війни належать, серед іншого, інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, якщо особа була залучена до складу формувань Цивільної оборони та стала інвалідом внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, така особа належить до інвалідів війни та має право на отримання відповідного посвідчення.

Відповідач , відмовляючи у встановленні позивачу статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення посилається на те, що ним не надано документального підтвердження залучення особи до складу формувань цивільної оборони.

Суд не погоджується з такою відмовою, з огляду на таке.

У відповідності до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР №1111-1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29.06.1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29.04.1986 року № 01, від 30.04.1986 року № 2, від 04.05.1986 року № 16, від 19.05.1986 року № 52 та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов'язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.

Аналізуючи згадані вище нормативні акти, суд зазначає про те, що цивільна оборона та її формування створювались на всіх без виключення підприємствах, установах, організаціях, та до складу формувань Цивільної оборони в обов'язковому порядку залучалось все працездатне населення.

З урахуванням викладеного, формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт з ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

Зазначене спростовує доводи відповідача про неналежність позивача до формувань Цивільної оборони.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до інвалідів війни належать також інваліди з числа: військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов'язків військової служби, пов'язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами; Порядок надання статусу інваліда війни особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.

Згідно п.16 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009 р. № 1317 комісія визначає ступінь втрати здоров'я, групу і час настання інвалідності та їх причинний зв'язок з Чорнобильською катастрофою на підставі експертного висновку, визначеного в установленому порядку МОЗ лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я, міжвідомчої експертної ради чи постанови військово-лікарської комісії про причинний зв'язок захворювання з Чорнобильською катастрофою та за наявності: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції з відміткою про перереєстрацію або посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 17 Положення передбачено, що особи, що належать до категорії постраждалих із числа тих, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї або постраждали за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, подають, крім посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції з відміткою про перереєстрацію або посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та посвідчення потерпілої дитини серії "Д" та вкладишу до нього для потерпілих дітей-інвалідів при досягненні ними 18 років, відповідний експертний висновок уповноваженого лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я, міжвідомчої експертної ради чи постанову військово-лікарської комісії про причинний зв'язок захворювання, що призвело до інвалідності, з іншими ядерними аваріями, ядерними випробуваннями або військовими навчаннями із застосуванням ядерної зброї, порушенням правил експлуатації обладнання з радіаційною речовиною, порушенням правил зберігання і поховання радіоактивних речовин.

Згідно п.26 Положення причинами інвалідності є пов'язані з виконанням службових обов'язків, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Відповідно до п.10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 р. № 302 посвідчення інваліда війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Таким чином, особи, інвалідність яких пов'язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за наявності документів, підтверджуючих право на отримання статусу інваліда війни, мають право отримати такий статус з видачею відповідного посвідчення.

З матеріалів справи слідує, що позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, що підтверджується відповідним посвідченням серії А № 127798 с та вкладкою до нього, з 02.06.1987 по 03.11.1987 працював водієм автомобіля 2 класу в Управління будівництва № 605, яке зазначено у переліку військових частин, які підпорядковувались Міністерству середнього машинобудування СРСР, тобто був особою вільно найомного складу та приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 16.12.2014.

З огляду на досліджені судом докази встановлено, що виявлене у позивача захворювання пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, тому, суд дійшов висновку про наявність підстав для надання позивачу статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення.

Посилання відповідача на те, що позивачем не надано документального підтвердження перебування його у складі цивільної оборони під час ліквідації аварії на ЧАЕС суд вважає не обґрунтованим, оскільки чинним законодавством механізм зберігання та отримання такого підтвердження не передбачений.

Так, відповідно до п.9 ст.7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до інвалідів війни належать інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов"язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

При цьому жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов"язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони.

Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією , викладеною в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 29.05.2014 у справі № К/9991/4541/1 та 13.04.2017 у справі №К/11747/17.

Виходячи з викладеного, доводи відповідача про відсутність необхідних документів, які б підтверджували факт виконання позивачем робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС саме у складі невоєнізованого формування Цивільної оборони, суд вважає безпідставними.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на роз'яснення Міністерства праці та соціального захисту населення України від 05.08.2008 №549/0/15-08/014 та роз'яснення Департаменту з питань цивільного захисту на ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи від 27.09.2017 №01.1-14/1527-4, оскільки вони носять суто інформаційний та рекомендаційний характер, не мають ознак нормативно-правового акту, а тому не можуть регулювати порядок прийняття рішення про встановлення статусу інваліда війни.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що відповідач, відмовляючи позивачу в наданні статусу інваліда війни відповідно до п.9 ч.2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та видачі посвідчення інваліда війни, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності своїх дій при прийнятті спірного рішення.

Враховуючи, що судом встановлено протиправність дій щодо відмови відповідача у встановленні ОСОБА_1 статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, тому задовольняє його у повному обсязі.

Керуючись статтями 77, 90, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовлольнити.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області (вул.Шевченка,8, м.Коростень, Житомирська область,11501, ) щодо відмови у встановленні ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,11509, ідентифікаційний код НОМЕР_1) статусу та видачі посвідчення інваліда війни.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області (вул.Шевченка,8, м.Коростень, Житомирська область,11501, ) встановити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,11509, ідентифікаційний код НОМЕР_1) статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його складення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос