Справа № 754/15337/17
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2018-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/318/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2018 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М. , розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції у м. Миколаєві лейтенанта поліції Король Юрія Анатолійовича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 у листопаді 2017 р. звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що постановою Відповідача від 07.11.2017 року на нього накладено адміністративне стягнення в сумі 425 грн. за порушення ПДР, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 122 КУпАП. В зазначеній постанові інспектором вказано про те, що 07.11.2017 року о 22 год. 25 хв. в м. Миколаєві, він керуючи транспортним засобом, наближаючись до перехрестя вулиць Нікольська-Артилерійська при поданні світлофором сигналу, що забороняє рух не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп лінія) та дорожньою табличкою 5.62 (стоп), чим порушив п.8.10 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач вважає, що не порушував правил дорожнього руху, його притягнення до адміністративної відповідальності є незаконним, доказів його вини інспектором не надано та жодним чином не зафіксовано, у зв'язку з чим спірна постанова інспектора є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, а дії інспектора Король Ю.А. мають визнанні неправомірними.

06.12.2017 року ухвалою суду позов ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким, зокрема, Кодекс адмінстративного судочинства України викладений в новій редакції.

Ухвалою судді від 22.12.2017 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Копія ухвали про відкриття скороченого провадження була надіслана відповідачу 28.12.2017 року. 23.01.2018 року до суду надійшов письмовий відзив від представника Управління ПП.

01.02.2018 року від позивача у справі до суду надійшла відповідь на відзив на адміністративний позов.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Так, з огляду на те, що згідно положень ст. 258 КАС України передбачено, що даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність спору.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи положення ч.11 ст.126 КАС, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову задоволенні позову, виходячи з наступного.

Згідно ст. 5 КАС України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ч. 1, 2 ст. 222 КпАП України, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі, за частиною першою, другою і третьою статті 122. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 217 КпАП України, посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов'язків.

Згідно ч. 1, 3 ст. 8 КпАП України, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що відносно позивача у справі відповідачем - інспектором ПП Король Ю.А. 07.11.2017 року складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, в якій зазначено про те, що 07.11.2017 року о 22 год. 25 хв. в м. Миколаєві, позивач, керуючи транспортним засобом «Лексус» д/н НОМЕР_1, наближаючись до перехрестя вулиць Нікольська-Артилерійська при поданні світлофором сигналу, що забороняє рух не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп лінія) та дорожньою табличкою 5.62 (стоп), чим порушив п.8.10 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП в зв»язку з чим на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

За змістом ч. 2 ст. 122 КпАП України, передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз»їзду…

При цьому, відповідно до п. 8.10. Правил дорожнього руху України у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу,що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12. (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуванню проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Оглянувши наданий представником Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції DVD диск відеофіксації правопорушення з нагрудного знаку інспектора Король Ю.А. судом було достовірно встановлено порушення позивачем ОСОБА_1 вимог п. 8.10 ПДР України та ч. 2 ст. 122 КпАП України, а саме: рухаючись по вул. Нікольська наближаючись до регульованого перехрестя проїзних частин з вул. Артилерійська при поданні світлофором сигналу, що забороняє рух не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12. (стоп лінія), яка позначена табличкою 5.62 (стоп).

Крім того, з відео фіксації правопорушення вбачається, що позивач порушивши п. 8.10 ПДР України розпочав рух заднім ходом на перехресті, при цьому перетнув регульований пішохідний перехід, сигнал світлофору якого, вже дозволяв рух пішоходам.

Позивач ОСОБА_1 в своєму адміністративному позові заперечуючи проти порушення ним правил дорожнього руху та оскаржуючи винесену інспектором постанову зазначив, що коли він під»їхав безпосередньо до перехрещуваної проїзної частини світлофор ввімкнув жовтий сигнал, тому він не мав змоги зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому п. 8.10 Правил, але задля уникнення можливої аварійної ситуації він вдався до екстреного гальмування і зупинив автомобіль перед перехрещуванню проїзною частиною.

Проте, відповідно до п. 8.11 ПДР, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб, у місці, передбаченому п. 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися ділі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Крім того, відеозаписом «» відрізок 00:35-00:50 зафіксовано факт визнання позивачем своєї провини в порушенні п. 8.10. ПДР України.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач не надав жодних доказів в підтвердження своїх доводів та обґрунтувань, щодо неправомірності дій інспектора Король Ю.А. та безпідставності винесеної постанови.

Згідно ч. 2 ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно ч. 1 ст. 252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оскільки дані про порушення позивачем ОСОБА_1 п. 8.10 Правил дорожнього руху України встановлено постановою у справі про адміністративне правопорушення, що винесена у відповідності до вимог чинного законодавства та уповноваженою посадовою особою, твердження позивача в своєму позові про безпідставність притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованим.

Таким чином, суд вважає, що постанова серії БР № 520497 по справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеної інспектором Король Ю.А.. від 07.11.2017 р. винесена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідно ч. 1 ст. 245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що при розгляді даного адміністративного позову підтвердився факт наявності в діях позивача вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України за обставин, викладених у постанові по справі про адміністративне правопорушення, а тому вимоги позову не знайшли своє обґрунтування та підтвердження в судовому засіданні та у їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 33, 217, 245, 252, 254, 256, 258, 283, 288 КУпАП, ст.ст. 5, 9, 77, 139, 242-246, 257, 295, 382 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції у м. Миколаєві лейтенанта поліції Король Юрія Анатолійовича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя :