Справа № 754/16594/17
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2018-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/61/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 лютого 2018 року суддя Деснянського районного суду м.Києва Панченко О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання перерахувати та виплатити пенсію,-

В С Т А Н О В И В :

14.12.2017 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання перерахувати та виплатити пенсію. У вказаному позові позивач просить:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не проведення перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2016 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» №947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268»;

-зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести позивачу перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» і №947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 09 березня 2006 р. №268», починаючи з 01 січня 2016 року без обмеження граничного розміру;

- стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 640 грн.;

-встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві подати в установлений судом термін, з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання рішення суду.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що що він є пенсіонером Міністерства внутрішніх справ України з 25 грудня 2008 року, та отримує пенсію за вислугою років, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2, видане 17.02.2009 року. Виходячи із того, що Головне управління Пенсійного фонду в м. Києві, отримавши довідку від Департаменту МВС, не перерахувало пенсію позивача, останній у червні 2017 року звернувася до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві з письмовим запитом в якому просив надати йому довідку про розмір його грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, встановленою додатком №2 до постанови КМУ №45 від 13.02.2008 року «Про затвердження порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та повідомити доту за яким вихідним номером була направлена відповідачу остання довідка про розмір його грошового забезпечення з Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в м.Києві. Згідно відповіді відповідача, довідка про розмір грошового забезпечення позивача надійшла до ГУ ПФУ в м.Києві від 27.06.2017 р. за № ЛКС-4143і/128/30/01-2017, але питання перерахунку та виплати його пенсії буде забезпечено після виділення коштів з Державного бюджету України.

У жовтні 2017 року позивач знову офіційно звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві з проханням здійснити йому перерахунок пенсії, яка призначена йому за вислугою років, з дати виникнення права на перерахунок, тобто з 01.01.2016 року відповідно до довідки яка була направлена Ліквідаційною комісією ГУМВС України в м.Києві від 30.05.2017 року № 41301.

23.11.2017 року позивач отримав лист-відповідь вих. № 28409/03/С-2727 за підписом Голови комісії з припинення Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві в якому йдеться про відмову в перерахунку пенсії позивача. При цьому, Пенсійний фонд України в своєму повідомленні вказав на забезпечення перерахунку та виплату перерахованих пенсій після надходження коштів з Державного бюджету України, хоча такі вказівки та відповідні їм дії ніяким нормативно-правовим актом не передбачені і є незаконними. Позивач в свою чергу вважає таку відмову протиправною та такою, що порушує його право на належне пенсійне забезпечення.

Ухвалою судді від 19.12. 2017 року відкрито провадження у вищевказаній справі та її призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи 04.01.2018 року представником відповідача отримано копію ухвали суду від 19.12.2017 року та копію позову з додатками.

Однак, станом на 09.02.2018 року від відповідача на адресу суду не надходило будь-яких документів, що можуть свідчити про визнання позову чи заперечень проти позовних вимог позивача.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи положення ч.11 ст.126 КАС, оцінивши повідомлені позивачем обставини, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві з грудня 2008 року та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

28.03.2017 року Пенсійний Фонд України повідомив свої територіальні органи (Головні Управління ПФУ) про підготовку та надання списків пенсіонерів МВС, які мають право на перерахунок пенсій до Ліквідаційних комісій ГУМВС, УМВС України в областях та м. Києві та уповноваженого структурного підрозділу Міністерства внутрішніх справ України - Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності (далі - Департамент МВС).

На підставі отриманих списків Ліквідаційна комісія ГУМВС України підготувала та надіслала довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача відповідно до частини третьої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», постанови КМУ від 11.11.2015 року № 988, наказу МВС від 06.04.2016 року № 260, розміром грошового забезпечення за нормами, чинними на 01 січня 2016 року, за посадою командир 5 взводу батальйону патрульної служби Шевченківського РУ ГУМВС України в м.Києві/командир взводу УП ГУНП у м.Києві.

Виходячи із того, що Головне управління Пенсійного фонду в м. Києві, отримавши довідку від Ліквідаційної комісії ГУМВС України, не перерахувало пенсію позивачу, останній 25.10.2017 року офіційно звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві з проханням здійснити перерахунок пенсії, з дати виникнення права на перерахунок, тобто з 01.01.2016 року відповідно до довідки яка була направлена Ліквідаційною комісією ГУМВС України від 30.05.2017 р. № 41301 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

23.11.2017 року позивач отримав лист-відповідь № 28409/03/С-2727 від 23.11.2017 року за підписом Голови комісії з припинення Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві, в якому йдеться про відмову в перерахунку пенсії. При цьому Управління пенсійного фонду України в своєму повідомленні вказало, на забезпечення перерахунку та виплату перерахованих пенсій після надходження коштів з Державного бюджету України.

Проте, на думку суду така відмова не ґрунтується на вимогах чинного законодавства з огляду на наступне.

Згідно довідки Ліквідаційної комісії ГУМВС України в м.Києві від 30.05.2017 р. № 41301 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, вбачається, що грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 січня 2016 року, згідно ч.3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», постановою КМУ від 11.11.2015 р. №988, наказу МВС від 06.04.2016 р. №260 встановлено, що посадовий оклад ОСОБА_1 становить 2600 грн., оклад за військовим (спеціальним) званням ст.лейтенант міліції/ст.лейтенант поліції становить 1600 грн., надбавка за стаж служби розмірі 40 % - 1680 грн., премія 29,18% - 1715,78 грн., а всього 7 595,78 грн. (а.с. 15).

Відповідно до ч.3 ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою ст.51 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою КМУ від 13.02.2008 року №45, перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"» пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Як з'ясовано судом, постановою КМУ № 988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», затверджено схему окладів за спеціальним званням поліцейських у розмірах згідно з додатком 1; схему посадових окладів курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання в розмірах згідно з додатком 2; схеми посадових окладів поліцейських у розмірах згідно з додатками 3-10, тобто, відбулись зміни, які є підставою для перерахунку пенсії та зобов'язують органи, на які покладено проведення перерахунку здійснити його.

При цьому Постановою КМУ № 947 від 18.11.2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268» внесено зміни до постанови КМУ від 9 березня 2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», які також є підставами для перерахунку пенсії особам, які мають на це право.

Згідно з абзацом 2 пункту 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про національну поліцію» (згідно з Законом України від 23.12.2015 року №900-VІІ) за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Відповідно до ст.102 Закону України «Про національну поліцію» пенсійне забезпечення поліцейських здійснюється також в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» від 23 грудня 2015 року №900-VIII статтю 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» доповнено новою частиною такого змісту: «Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських».

Таким чином, збільшення грошового забезпечення поліцейських, яке, за своїми складовими є ідентичним складовим колишніх працівників міліції, але за розміром більшим, є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача, як колишнього працівника міліції на підставі постанови КМУ від 11.11.2015 року №988.

Як вбачається з рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення ч. 1 ст. 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Згідно постанови Пленуму ВСУ «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 року № 9 зазначено, що відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.

При цьому Конституційним Судом України у рішеннях від 06.07.1999 року № 8-рп/99 від 20.03.2002 року № 5-рп/2002 та від 11.10.2005 року № 8-рп/2005 сформовано чітку правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

Право на отримання соціальних гарантій, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в чинному Законі України «Про Національну поліцію». Отже, на законодавчому рівні закріплено рівність соціальних гарантій колишніх працівників міліції та працівників поліції.

У відповідності до п. 24 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 р № 3-1 передбачено, що про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі ст. 63 вищезазначеного Закону уповноважені структурні підрозділи зобов'язані у п'ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акту, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв'язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії.

У відповідності до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 - VІІІ у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України в рішенні Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016, зазначено: «При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності».

Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Згідно з вимогами ч. 7 «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VII, у разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, відповідно до цього Закону, її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Враховуючи викладене, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про неправомірність дій ГУ ПФУ в м.Києві щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку пенсії на підставі довідки № 41301 від 30.05.2017 року.

Згідно вимог ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.Отже, Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та вказаним вище Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Враховуючи зазначене в розумінні вказаних вимог позивач, як колишній працівник міліції та пенсіонер органів внутрішніх справ, має право на здійснення перерахунку розміру пенсії на підставі постанови КМУ від 11.11.2015 року №988.

Відповідно до ст. 77 ч. 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що у відповідності до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію прав та основоположних свобод (далі - Конвеція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вперше у рішенні у справі "Міллер проти Австрії" від 16 грудня 1974 року, де Суд встановив принцип, згідно з яким обов'язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і у рішенні "Гайгузус проти Австрії" від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, в свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі "Кечко проти України" (рішення від 08 листопада 2005 року), в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог з 01.01.2016 року без застосування вимог ст. ст. 122, 123 КАС України, суд зазначає, що у відповідності до ч. 3 ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок пенсій у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Стосовно вимоги про встановлення судового контролю, суд зазначає, що відповідно до ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі, є правом, а не обов'язком суду. Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є саме диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об'єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами. Це виключно як певна (можливо, виняткова) міра впливу на той чи інший орган влади. Застосування наведеної норми це прерогатива суду.

В своєму ж позові про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення позивач не навів аргументованих доводів, та не надав доказів того, що прийнята постанова суду буде відповідачем тривалий час не виконуватись. Тому вказана вимога позивача не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого рішення про відмову в перерахунку та виплаті пенсії, а отже адміністративний позов є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ч.3 ст.139 КАС України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6, 19, 24, 46 Конституції України, постановою КМУ № 988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», постановою ПВС України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 р. № 9, Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод»; Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» ст.ст. 5-9 77, 257, 258, 262, 246, 255, 295, 382 КАС України, ст.ст. 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання перерахувати та виплатити пенсію - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» №947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268».

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» і №947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 09 березня 2006 р. №268», починаючи з 01 січня 2016 року без обмеження граничного розміру.

В частині виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць рішення звернути до негайного виконання.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (02097, АДРЕСА_1, ін.номер НОМЕР_1) судові витрати в загальному розмірі 640 грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (, адреса: 04053, м.Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16).

В задоволені інших позовних вимог відмовити.

Постанова суду підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду. Скарга може бути подана у порядку ч. 1 ст. 297 КАС України безпосередньо до Київського апеляційного адміністративного суду або у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м.Києва.

Суддя О.М.Панченко