Справа № 219/11133/17
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року справа №219/11133/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Гаврищук Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 6 грудня 2017 року (повний текст складено 6 грудня 2017 року в м. Бахмут) у справі № 219/11133/17 (суддя в 1 інстанції Радченко Л.А.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області, Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_3, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області (далі ОСОБА_2 ОСОБА_4), Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі ОСОБА_4), в якому просив визнати протиправними дії ОСОБА_2 ОСОБА_4 щодо припинення пенсійних виплат позивачу з 01.03.2016 по 29.03.2017; визнати протиправними дії ОСОБА_4 щодо не поновлення пенсійних виплат позивачу та невиплаті пенсійних виплат позивачу за весь минулий час, тобто з 29.03.2017; зобовязати ОСОБА_4 поновити нарахування та виплату позивачу пенсії з моменту її припинення, тобто з 01 березня 2016 року; допустити негайне виконання постанови в межах суми пенсії за один місяць, судові витрати покласти на відповідачів.

В обґрунтування позову посилається на те, що позивач є пенсіонером, отримує пенсію за віком, влітку 2014 року, у звязку з АТО позивач був змушений перемістися до м. Маріуполя Донецької області, де 01 вересня 2014 року був взятий на пенсійний облік в м. Маріуполі ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області (внаслідок реорганізації управління його правонаступником є ОСОБА_2 об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області) та продовжив отримувати свою пенсію, виплата якої була призупинена з 01.03.2016, у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на підставі відповідних положень Постанови КМУ № 595 від 7 листопада 2014 року. Також, наприкінці лютого 2017 року позивач перемістився до м. Бахмут Донецької області, з 1 березня 2017 року був взятий на облік, як внутрішньо переміщена особа, зареєструвавши місце свого перебування за адресою: 84500, АДРЕСА_1. 29 березня 2017 року позивач звернувся до ОСОБА_4 із заявою про запит його пенсійної справи з управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області та подальшої виплати його пенсії за адресою його фактичного проживання, пенсійна справа позивача була взята на облік без проведення пенсійних виплати, тобто ОСОБА_4 не було відновлено пенсійні виплати, на які позивач має право. Вважає дії відповідачів щодо припинення та не поновлення виплати позивачу пенсії протиправними та такими, що порушують права позивача, як громадянина України.

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 6 грудня 2017 року у справі № 219/11133/17 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії ОСОБА_2 ОСОБА_4 щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2016 до 29.03.2017.

Визнано протиправними дії ОСОБА_4 щодо не поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 29.03.2017 оку.

Зобов'язано ОСОБА_4 поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.04.2016, у порядку, встановленому законом.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постанова мотивована тим, що відповідачем ОСОБА_2 ОСОБА_4 з 01.04.2016 до 29.03.2017 безпідставно припинена виплата пенсії позивачу, а відповідачем - ОСОБА_4 з 29.03.2017 безпідставно не поновлена виплата пенсія позивачу, оскільки доводи позивача відповідачами не спростовані, і з 01 квітня 2016 року позивачеві припинено виплату пенсії без прийняття відповідного рішення і за відсутності законодавчо встановлених підстав.

Крім того, як зазначено в рішенні Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07.10.2009, щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV), виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

З постановою суду першої інстанції не погодився відповідач та звернувся з апеляційною скаргою, у якій вказав, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджені обставини справи та не вірно застосовані норми ст. 49 Закону 1058-ІV. Пункт 5 вказаної статті передбачає припинення виплати пенсії в інших випадках передбачених законом. Виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій територій здійснюється в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України (п. 2 ст. 7 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупований території України (далі Закон № 1207-VII).

Таким чином, апелянт зауважує, що дії ОСОБА_4 не суперечать законодавству, а позовні вимоги є безпідставними, оскільки рішення комісії про призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО, якою є позивач, відмовлено у проведенні відновлення виплат у звязку із не підтвердження фактичного місця проживання, що позбавляє ОСОБА_4 можливості та законних підстав для поновлення виплати пенсії.

Відповідач просив апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Від жодного учасника справи не надійшло клопотань щодо розгляду апеляційної скарги за його участі. З огляду на приписи пункту 1 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) апеляційний суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером і отримував пенсію за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією пенсійного посвідчення.

З довідки № НОМЕР_1 від 01.03.2017 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що ОСОБА_1 перемістився з тимчасово окупованої території до фактичного місця проживання/перебування за адресою: м. Бахмут Донецької області, вул. Миру,42/24.

29.03.2017 позивач звернувся до відповідача з заявою про запит його пенсійної справи з УПФУ Жовтневого району м. Маріуполя Донецької області.

18.05.2017 розпорядженням № 85465 електронна пенсійна справа гр. ОСОБА_1 взята на облік.

Позивач перебуває на обліку в ОСОБА_4, пенсія виплачена до 01.04.2016.

Виплата пенсії ОСОБА_1 з квітня 2016 року не проводилась.

Згідно особового рахунку № 880184, ОСОБА_1 була нарахована та виплачена пенсія по березень 2016р. включно.

Таким чином, встановлено, що виплата пенсії ОСОБА_1 не проводилась з 01.04.2016.

З листа № 17142/02 від 28.08.2017, наданого адвокату позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4, вбачається, що електронна пенсійна справа позивача була взята на облік в управлінні з 01.09.2014 на підставі його особистої заяви від 16.10.2014, але з березня 2016 року виплата йому пенсії була призупинена до з'ясування фактичного місця проживання. ОСОБА_1 до ОСОБА_4 стосовно з'ясування причин невиплати йому пенсії з 01.03.2016 не звертався. З 01.04.2017, на підставі запиту № 632 від 31.03.2017 від ОСОБА_4, виплату пенсії позивачу було припинено, пенсійну справу закрито та направлено за вимогою до ОСОБА_4. 12.04.2017 (вих. №1827) ОСОБА_4 було направлено до ОСОБА_4 атестат щодо виплати пенсії ОСОБА_1 в управлінні по 29.02.2016.

З листа № 13055/02 від 30.08.2017, наданого адвокату позивача ОСОБА_4, вбачається, що 29.03.2017 позивач звернувся до ОСОБА_4 з заявою про запит пенсійної справи з управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області та подальшої її виплати за адресою фактичного проживання згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_1 від 01.03.2017, м. Бахмут, вул. Миру, 42/24. 10.05.2017 до ОСОБА_4 надійшла його електронна пенсійна справа. Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за їх проведенням затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (далі - постанова № 365). Тому, згідно постанови № 365 до ОСОБА_4 праці та соціального захисту населення був направлено список для перевірки його фактичного місця проживання. Додатково повідомлено, що виплата пенсії проводиться у відповідності до вимог постанови № 365, а саме рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальних виплат приймається комісіями з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, створених при райдержадміністраціях або міських радах, за результатами розгляду подання про призначення (відновлення) або про відмову в призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати, до якого додається акт обстеження матеріально-побутових умов сімї.

Згідно з рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Бахмутської міської ради № 44 від 25.04.2017, копія якого надійшла до ОСОБА_4 28.04.2017, місце фактично проживання позивача за вказаною в довідці адресою не підтверджено, в призначенні (відновленні) соціальних виплат ОСОБА_1 відмовлено. Пенсійна справа позивача взята на облік без проведення пенсійних виплат.

Спірним питанням у даній справі є правомірність (протиправність) дій відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу на підставі не підтвердження його місця перебування.

Відповідно до статті 7 Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі Закон № 1706-VII) для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Закон № 1058-VI або інший закон з питань пенсійного забезпечення не передбачає будь-яких підстав призупинення виплати пенсій, є тільки підстави припинення виплати відповідно до статті 49 цього Закону, але жоден з таких випадків управлінням не застосований та не доведений.

Так, частиною першою статті 49 Закону № 1058-VI визначено виключний перелік підстав для припинення виплати пенсії:

Виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

Положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009\

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

В ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_4 не приймало жодних рішень про припинення виплати пенсії позивачу з 01.04.2016.

В письмових поясненнях відповідач посилається на застосування пункту 5 частини першої статті 49 Закону № 1058-VI, зазначаючи також приписи Закону № 1706-VII.

Однак, цей пункт відсилає виключно до випадків, передбачених законом, тобто, вказані правовідносини не можуть бути врегульовані іншими нормативно-правовими актами, зокрема, постановами Кабінету Міністрів України, які відносяться до підзаконних нормативних актів.

В той же час, Закон № 1706-VII не встановлює жодних випадків для припинення виплати пенсії. Більш того, ані цей Закон, ані будь-який інший закон не встановлює таку підставу для припинення виплати пенсії, як скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи, зміна місця проживання тощо.

Інші пункти ч.1 ст. 49 Закону № 1058-VI в спірних правовідносинах також не мають місця. Зміна місця проживання не свідчить про те, що призначення пенсії відбулось на підставі недостовірних документів.

Враховуючи викладене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що відповідач, припинивши виплату пенсії та не виплачуючи позивачу пенсію за віком з квітня 2016 року діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим підлягають захисту порушені права пенсіонера ОСОБА_1, в тому числі шляхом зобов'язання поновити нарахування та виплату пенсії з 1 квітня 2016 року.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У звязку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 6 грудня 2017 року у справі № 219/11133/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області, Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Повне судове рішення складено 7 лютого 2018 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В.Сіваченко

Судді О.О.Шишов

ОСОБА_5