Справа № 804/8716/17
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2018-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2018 року Справа № 804/8716/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1,
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року відкрито провадження у справі №804/8716/17 та призначено її до розгляду на 16 січня 2018 року. Останнє судове засідання відбулося 02.02.2018.
У судове засідання 02 лютого 2018 року представник позивача не зявився. До суду надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача у судове засідання 02 лютого 2018 року теж не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами. До суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача в судове засідання 02 лютого 2018 не зявилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.
Відповідно до частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Згідно ч. 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) перебуває на обліку в Новомосковській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області як платник податків.
Посадовими особами контролюючого органу було проведено перевірку магазину - складу, який належить ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги) вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, за результатами якої складений акт від 22.06.2010 №0138/04/08/23/НОМЕР_1.
У відповідності до положень п. 56.1. та 56.18 Податкового кодексу України (далы - ПК України), рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено обов'язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.п. 36.1., п.п. 36.2. ст. 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.

У звязку з відмовою в задоволенні позову ФОП ОСОБА_2, Вищим адміністративним судом згідно з ухвалою від 17.09.2015 у справі № К/9991/35799/12, позивачем сформовано та направлено відповідачу податкову вимогу від 31.03.2016 №233-23 на суму 294638,70 грн. яка отримана останнім 07.04.2016.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності) самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу.

Відповідно до положенням п.59.5. ст.59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідачем згідно квитанції Новомосковського відділення ПАТ КБ «Приватбанк» 05.04.2017 №0.0.739340394.1 сплачено суму податкового боргу у розмірі 294515,00 грн.

Згідно п.п. 129.1.1. п. 129.1 ст. 129 ПК України, після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобовязання на суму податкового боргу нараховується пеня. При самостійному нарахуванні суми грошового зобовязання платником податків нарахування пені розпочинається після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобовязання.

Відповідно до п.п. 129.3.1. п. 129.3 ч. 129 ПК України, нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань.

Згідно з п. 129.4. ст. 129 ПК України, на суми грошового зобовязання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобовязання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

На підставі ст. 129 ПК України податковим органом ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) за період 31.03.2016 по 04.04.2017 нараховано пеню за несплату узгодженого грошового зобов'язання у сумі на суму 294638,70 грн. згідно податкової вимоги від 31.03.2016 №233-23. Всього сума такої пені за розрахунок позивача становить 78656,42 грн..

Представником позивача до матеріалів справи долучено розрахунок пені у розмірі 78656,42 грн., нарахованої ОСОБА_2 за період з 31.03.2016 по 04.04.2017, який має наступну структуру:

Сума боргу, на яку нараховується пеня - 294515,00 грн.; період нарахування пені з 31.03.2016 по 31.12.2016; кількість днів прострочення - 276; ставка НБУ прийнята для розрахунку -22%; сума пені за підсумками 2016 року - 58632,63 грн.

Сума пені за підсумками 2017 року (за період з 31.12.2016 по 05.04.2017) ,з урахуванням ставки НБУ на рівні 22% та кількості днів прострочення 94 становить - 20023,79 грн..

З наведеного розрахунку видно, що контролюючим органом застосовано для розрахунку пені облікову ставку Національного банку України в розмірі 22% за весь період боргу (з 31.03.2016 по 04.04.2017).

Проте, суд зазначає, що такий розрахунок є невірним, оскільки облікова ставка НБУ протягом 2016 та 2017 років змінювалась.

Так за період: з 31.03.2016-22.04.2016 облікова ставка НБУ дорівнювала 22% річних; з урахуванням суми податкового боргу 294515,00 грн. та кількості днів прострочення (22 дні) сума пені за вказаний період становить - 4 673,62 грн.;

з 22.04.2016-27.05.2016 облікова ставка НБУ дорівнювала 19% річних; з урахуванням суми податкового боргу 294 515,00 грн. та кількості днів прострочення (35 дні) сума пені за вказаний період становить - 6421,39 грн.;

з 27.05.2016-24.06.2016 облікова ставка НБУ дорівнювала 18%, кількість днів прострочення -28, сума пені за вказаний період 4866,74 грн.;

з 24.06.2016-29.07.2016 облікова ставка НБУ дорівнювала 16,5% кількість днів прострочення - 35, сума пені за вказаний період 5576,47 грн.

з 29.07.2016-16.09.2016 облікова ставка НБУ дорівнювала15,5% кількість днів прострочення - 49, сума пені за вказаний період 7333,91 грн.

з 16.09.2016-28.10.2016 облікова ставка НБУ дорівнювала 15 % кількість днів прострочення - 42, сума пені за вказаний період 6083,42 грн.

з 28.10.2016-31.12.2016 облікова ставка НБУ дорівнювала 14 %, кількість днів прострочення - 64, сума пені за вказаний період 8651,98 грн.

з 31.12.2016-05.04.2017 облікова ставка НБУ дорівнювала 14 %, кількість днів прострочення - 95 сума пені за вказаний період 12877,97 грн.

Таким чином, сума пені за весь період прострочення становить 56485,50 грн., яка в контексті положень ст. 14 ПК України є податковим боргом ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1).

Пунктом 87.2 ст. 87 ПК України визначено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно пунктів 95.1., 95.2 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до п. 95.4 ст. 95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1244 від 29.12.2010.

Враховуючи наведене та беручи до уваги той факт, що відповідачем фактично не заперечено наявність податкового боргу, а зазначалося саме про допущення помилки з боку контролюючого органу при нарахуванні відповідачу суми пені, суд доходить висновку, що позовна вимога Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про стягнення заборгованості в сумі 78656,42 грн. підлягає частковому задоволенню в розмірі 56485,50 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 189 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями ст. ст. 139, 189, 194, 205, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про стягнення заборгованості в сумі 78656,42 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гастелло, буд. 64, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, д.н. 13.10.1961 р.) до державного бюджету суму податкового боргу у розмірі 56485 (пятдесят шість тисяч чотириста вісімдесят пять) грн. 50 коп.

У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1