Справа № 808/98/18
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2018-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2018 року Справа № 808/98/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В. розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району (69104, м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 32)
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
04.01.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району (далі відповідач) в якому позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача у не встановленні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та зобов`язати відповідача встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статус особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та видати відповідне посвідчення.
09.01.2018 ухвалою суду було відкрито провадження в адміністративній справі, сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи, у судовому засіданні 07.02.2018. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.
Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що факт смерті військовослужбовця, під час виконанням обов`язків військової служби є встановлений, відповідно це є беззаперечною підставою для встановлення статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту». Позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу у порядку письмового провадження.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву відповідачем не надано.
Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
За таких обставин суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів, зміст та обсяг яких достатній для вирішення спору по суті.
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходилась у шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 30.01.1999 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_2 проходив військову службу у Збройних Силах України на посаді ординтора хірургичного відділення військової частини НОМЕР_1 у військовому званні майор медичної служби.
ІНФОРМАЦІЯ_2 на шляху прямування на службу ОСОБА_2 помер раптово внаслідок гострої коронарної недостатності.
В акті службового розслідування по факту смерті військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 майора медичної служби ОСОБА_2 від 19.11.2012 року зазначено, що «смерть майора медичної служби ОСОБА_2 наступила раптово вранці 16.11.2012 року о 07 годині 39 хвилин внаслідок гострої коронарної недостатності, тобто не носить насильницький характер.
Смерть наступила тоді, коли останній виходив з місця мешкання, прямуючи на службу, тобто на шляху слідування на службу. На підставі пункту «а» частини 3 статті 24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» слід вважати, що смерть наступила під час виконання обов 'язків військової служби».
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.11.2012 року №161 майора медичної служби ОСОБА_2 з 17.12.2012 року виключено із списків особового складу частини у зв`язку із смертю. Цим же наказом визначено, що смерть ОСОБА_2 пов`язана виконанням обов`язків військової служби.
Протоколом засідання Військово-лікарської комісії Південного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 30.11.2012 року №233 зазначено, що «Захворювання майора медичної служби ОСОБА_2 , 1963 р.н.: «Гостра коронарна недостатність», яке призвело до смерті, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби
Наведені вище обставини підтверджуються Свідоцтвом про одруження від 30.01.1999 року; свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 ; Актом службового розслідування по факту смерті ОСОБА_2 ; витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.11.2012№161; Витягом з Протоколу засідання Військово-лікарської комісії Південного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 30. 11.2012 року №233.
У серпні 2017 року позивач звернулась до відповідача із заявою про встановлення їй статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Листом відповідача від 29.08.2017 року №07-4090 відмовлено позивачу у встановленні такого статусу з мотивів, що згідно з Витягом з протоколу Військово-лікарської комісії від 30.11.2012 року смерть майора медичної служби ОСОБА_2 пов`язана з проходженням військової служби, а ні смерть яка пов`язана з захистом Батьківщини чи перебування на фронті чи під час воєнних дій та конфліктів, що унеможливлює застосовування абзац 1 пункт 1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» .
Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12.08.2013 року справа №808/5623/13-а, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.12.2015 року, було задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до Міністерства оборони України та зобов`язано останнє призначити та виплатити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у зв`язку із смертю ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу, передбачену ч.1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»
Тобто факт, що смерть ОСОБА_2 пов`язана виконанням обов`язків військової служби, було підтверджено і судовими рішеннями.
Так, відповідно до вимог абзацу 1 пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту» чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.
Відповідно до вимог статті 18 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок в виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.
Постановою КМУ від 12.05.1994 №302 затверджене Положення про порядок видачі посвідчень нагрудних знаків ветеранів війни (далі - Положення від 12.05.1994 №302).
Відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 12.05.1994 №302 посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються : відповідні пільги і компенсації.
Відповідно до пункту 4 постанови КМУ від 12.05.1994 №302 особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (стаття 10 означеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення члена сім`ї загиблого".
Відповідно до пункту 7 постанови КМУ від 12.05.1994 №302 "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.
Суд аналізуючи абзацу 1 пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту» вважає за необхідне зазначити, що дана норма поширюється на позивача у разі дотримання відповідних умов:
у зазначеній нормі спочатку перераховуються особи на які поширюється чинність цієї норми, серед таких осіб окремо зазначені сім`ї військовослужбовців;
наступна умова які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва одержаних під час …, а також внаслідок захворювання пов`язаного…, або одержаного в період проходження військової служби. Те що ОСОБА_2 помер внаслідок захворювання, яке було одержано в період проходження військової служби, підтверджується матеріалами справи.
Таким чином, суд вважає, що у позивача є всі наявні та документально підтверджені підстави для встановлення статусу особи на яку поширюється Закон України «Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту».
Суд не погоджується з позивачем, що у зв`язку з тим, що відповідач позбавлений права приймати окремі рішення про надання статусу особи на яку поширюється Закон України «Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту» відповідно відмова останнього є бездіяльністю.
Бездіяльність суб`єкта владних повноважень пов`язана з не виконанням правового обов`язку особи діяти певним чином у конкретній ситуації. В даному випадку відповідач повинен був або надати відповідний статус позивачу або відмовити, тобто відповідачем виконано обов`язок який покладений на нього нормами чинного законодавства. У разі відсутності будь-яких дій зі сторони відповідача на заяву позивача, можна було б вважати бездіяльністю.
Відсутність оформленої відмови відповідача у формі рішення не свідчить про його бездіяльність, так як про відмову позивача було повідомлено листом від 29.08.2017 №07-4090.
Враховуючи, що судом було встановлено право позивача на статус особи на яку поширюється Закон України «Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту», відповідно дії відповідача щодо відмови позивачу є протиправними.
Тому суд з метою захисту прав позивача виходить за межі позовних вимог та вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача, щодо не встановлення права позивача на статус особи на яку поширюється Закон України «Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту».
Як встановлено ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.
Оскільки, відповідно до приписів ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати у даному випадку з відповідача стягненню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 139, 143, 243-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ід.номер НОМЕР_2 ) задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району у не встановленні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , статусу особи, на яку поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статус особи, на яку поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видати відповідне посвідчення.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ід.номер НОМЕР_2 ) суму судового збору у розмірі 320,00 (триста двадцять гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до ст.295-297 КАС України.
Рішення у повному обсязі виготовлено 14.02.2018.

Суддя О.В.Конишева