Справа № 809/1141/17
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/69/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Макарика В.Я.,

секретаря судового засідання Чигер І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Коломийський ДОЗ» на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Матуляка Я.П.), ухвалену у відкритому судовому засіданні в м.Івано-Франківську о 14 год. 40 хв. 28 листопада 2017 року, повний текст якої складено 04 грудня 2017 року, у справі №809/1141/17 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Коломийський ДОЗ» до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Фріса Ігора Павловича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Рона», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, -

В С Т А Н О В И В:

09.08.2017 Товариства з додатковою відповідальністю «Коломийський ДОЗ» (далі - Товариство) звернулось в суд з позовом до державного реєстратора - приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Фріса Ігора Павловича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Рона», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк», просило визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 33649236 від 31.01.2017 щодо об'єкту нерухомого майна за реєстраційним номером 6, згідно якого право власності на цей об'єкт нерухомого майна зареєстровано за Публічним акціонерним банком «Перший Український міжнародний банк», , України, 04070, м.Київ, вул.Андріївська, будинок 4 (номер запису про право власності 18793295) та рішення за індексним номером 33649783 від 31.01.2017 щодо об'єкту нерухомого майна за реєстраційним номером 6, згідно якого право власності на цей об'єкт нерухомого майна зареєстровано за Публічним акціонерним банком «Перший Український міжнародний банк», , України, 04070, м.Київ, вул.Андріївська, будинок 4 (номер запису про право власності 18793836).

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року в задоволені позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для проведення державної реєстрації прав перш за все є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, тоді як для державної реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки ПАТ «ПУМБ» в повному обсязі подано документи, передбачені статтею 35 Закону України «Про іпотеку», статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пунктами 57, 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що при прийнятті оскаржуваних рішень про державну реєстрацію права власності на спірне іпотечне майно відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано. Також судом першої інстанції враховано той факт, що чинним законодавством не визначено способу та порядку надіслання іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушення, що цей спосіб іпотекодержатель обирає на власний розсуд, однак, суд зазначає, що відповідні обставини повинні підтверджуватися належним чином оформленим документом, який підтверджує факт вручення особі такої вимоги, оскільки це є передумовою звернення стягнення на іпотечне майно в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство подало апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.11.2017 та прийняти нову, якою позов задовольнити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що наданих ПАТ «ПУМБ» документів було недостатньо для прийняття відповідачем оскаржуваних рішень про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки, а саме був відсутній документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину, який передбачений п.57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Вказує, що реєстратор для вчинення реєстраційної дії з реєстрації права власності має перевірити не тільки наявність, а зміст і повноту поданих документів, тобто застереження про яке домовилися сторони. Також зазначає, що довідка вих.№КНО-61-05-бн від 31.10.2017, яку подав ПАТ «ПУМБ», у відповідності до пунктів 9-10 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень мала б бути долученою до заяви, а державний реєстратор повинен був виготовити електронну копію такої, однак серед електронних копій документів, які надані згідно карток прийому заявок така відсутня. Крім того звертає увагу, що 27.01.2017 між ПАТ «ПУМБ» та ТОВ «Альфі Персея» укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 20.01.2012 за №1.12-02, а тому станом на момент прийняття оскаржуваних рішень ПАТ «ПУМБ» або не був кредитором за кредитним договором №1.12-02 від 20.01.2012, або розмір заборгованості змінився порівняно з вимогою про усунення порушення забезпеченого іпотекою зобов'язання від 12.08.2016. До того ж, відповідачем 31.01.2017 до моменту вчинення оскаржуваних рішень прийнято аналогічні рішення стосовно нерухомого майна - предметів іпотеки за іпотечним договором №694 від 11.06.2015, іпотекодавець ТОВ «СЕЕТ», який також забезпечував виконання кредитного договору №1.12-02 від 20.01.2012, таким чином відбулось погашення вказаного кредитного договору на суму 94 883 109 грн.

На апеляційну скаргу приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Фрісом Ігорем Павловичем та Публічним акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» подано відзиви на апеляційну скаргу.

Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Фріс Ігор Павлович у відзиві зазначає, що рішення щодо державної реєстрації права власності на предмет іпотеки прийняті відповідно до вимог чинного законодавства, яке регулює порядок державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, а саме у відповідності до вимог ст.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 та умов іпотечного договору №1.12-02/І-2, який посвідчено ПН Коломийського МНО Яцком П.П. за реєстром 784.

Публічним акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» у відзиві на апеляційну скаргу вказано, що правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Зазначає, що для прийняття оскаржуваних рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ПАТ «ПУМБ» надано державному реєстратору - приватному нотаріусу Івано-Франківського міського нотаріального округу Фрісу І.П. всі передбачені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень документи, а також довідку вих.№КНО-61-05-бн від 31.01.2017 з оцінкою нерухомого майна - предмету іпотеки. При цьому вказує, що реєстрація права власності на підставі договору іпотеки, що містить відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, не проводиться на підставі п.57 вказаного Порядку, який взагалі не застосовується до даних правовідносин. Виготовлення електронної копії довідки вих.№КНО-61-05-бн від 31.01.2017 (шляхом її сканування та долучення до заяви, зареєстрованої у базі даних) не є обов'язком державного реєстратора, оскільки така подавалась не на виконання п.61 вказаного Порядку. Крім того зазначає, що той факт, що у день прийняття оскаржуваних рішень зареєстровано на праві власності за ПАТ «ПУМБ» інші чотири об'єкти не заслуговує на увагу, оскільки жодним чином не звільняє позивача від виконання своїх зобов'язань за іпотечним договором та передбачених наслідків його невиконання, а дані обставини мають бути предметом дослідження у судах господарської юрисдикції. Відтак вважає, що для прийняття оскаржуваних рішень відповідачу були надані всі документи, а тому такі є правомірними та скасуванню не підлягають.

В судовому засіданні представник скаржника апеляційну скаргу підтримав, представник Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Фріс Ігор Павлович просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Рона» в судове засідання не з'явилась, явку повноважного представника не забезпечила, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до ч.3 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги та пояснення представників скаржника та ПАТ «ПУМБ» в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 20.01.2012 між Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рона» укладено Кредитний договір №1.12-02.

З метою забезпечення зобов'язань ТОВ «Рона» за вказаним кредитним договором між ПАТ «ПУМБ» (Іпотекодержатель) та Товариством з додатковою відповідальністю «Коломийський ДОЗ» (Іпотекодавець) укладено Іпотечний договір №1.12-02/І-2 (без видачі заставної), який посвідчено 28.02.2013 Приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Яцком П.П. та зареєстровано в реєстрі за №784 (т.1 а.с.75-90).

Відповідно до статті 2 Іпотечний договір №1.12-02/І-2 предметом іпотеки є належне Товариству з додатковою відповідальністю «Коломийський ДОЗ» на праві приватної власності нерухоме майно, а саме: нежитлові будівлі (санаторію-профілакторію «Шешори»), що знаходяться за адресою: Івано-Франківська область, Косівський район, село Шешори, вулиця Савицького Р. (кут Вуглярка), будинок 13, право власності на які підтверджено свідоцтвом про право власності серії САЕ №097248 від 07.12.2011 (т.1 а.с.91) та витягом про державну реєстрацію прав серії ССУ №848350 за індексним номером 32411934 від 09.12.2011 (т.1 а.с.92); нежитлові будівлі санаторію-профілакторію «Шешори», що знаходяться за адресою: Івано-Франківська область, Косівський район, село Шешори, вулиця Савицького Р. (кут Вуглярка), будинок 13а, право власності на які підтверджено свідоцтвом про право власності серії САЕ №097249 від 07.12.2011 (т.1 а.с.93) та витягом про державну реєстрацію прав серії ССУ №848351 за індексним номером 32412517 від 09.12.2011 (т.1 а.с.94).

Як встановлено судом першої інстанції, на підставі сформованих позивачем Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за №80695353 від 19.02.2017 (т.1 а.с.65-69) та за №93644083 від 03.08.2017 (т.1 а.с.70-74), Товариству стало відомо, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Фрісом Ігорем Павловичем 31.01.2017 здійснено державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 6 (нежитлові будівлі (санаторій-профілакторій «Шешори»)) - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 33649236 та на об'єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 6 (нежитлові будівлі санаторію-профілакторію «Шешори») - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 33649783 за суб'єктом - ПАТ «ПУМБ».

Вважаючи вказані рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, Товариство з додатковою відповідальністю «Коломийський ДОЗ» звернулось із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 №898-IV (далі - Закон №898-IV) іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно з ч.1 ст.33 Закону №898-IV у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 статті 35 Закону №898-IV встановлено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до положень ст.36 Закону №898-IV сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Згідно з ч.1 ст.37 Закону №898-IV іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності (ч.3 ст.37 Закону №898-IV).

Відтак, правовою підставою передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання є договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким, відповідно до статті 36 Закону №898-IV, також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі щодо задоволення вимог іпотекодержателя вказаним способом.

Відповідно до статті 6 Іпотечного договору №1.12-02/І-2 від 28.02.2013 (т.1 а.с.75-90), встановлено порядок задоволення вимог Іпотекодержателя за рахунок Предмета іпотеки, Іпотекодержатель вправі звернути стягнення на Предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог за рахунок Предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами Іпотекодавця, зокрема, у разі невиконання чи неналежного виконання Основного зобов'язання (п.6.1). Звернення стягнення на Предмет іпотеки буде здійснюватися одним з таких способів за вибором Іпотекодержателя: (1) за рішенням суду; (2) на підставі виконавчого напису нотаріуса; (3) шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених цим Договором застережень про задоволення вимог Іпотекодержателя (п.6.2).

Пунктом 6.4 статті 6 Іпотечного договору №1.12-02/І-2 від 28.02.2013 встановлено, що у разі порушення умов договору, з якого виникло Основне зобов'язання, та/або умов цього Договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та боржнику за договором, на підставі якого виникло Основне зобов'язання, якщо він є відмінним від Іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш, ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до цього Договору та/або чинного законодавства України.

Застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки встановлено п.6.7 ст.6 Іпотечного договору №1.12-02/І-2 від 28.02.2013, відповідно до якого у разі виникнення у Іпотекодержателя права звернути стягнення на Предмет іпотеки, Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на Предмет іпотеки в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Зазначене застереження, яке вважається договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно, що є Предметом іпотеки.

Таким чином, задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання можливо відповідно до передбачених Іпотечним договором №1.12-02/І-2 від 28.02.2013 застережень про задоволення вимог Іпотекодержателя на підставі вимоги про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV, в редакції чинній на час винесення оскаржуваних рішень, (далі - Закон №1952-IV) відповідно до п.1 ч.1 ст.2 якого державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону №1952-IV право власності підлягає державній реєстрації.

Згідно з положеннями ч.1 ст.5 Закону №1952-IV у державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам (ч.4 ст. 18 Закону №1952-IV).

З матеріалів справи вбачається, що 13.08.2016 на адресу позивача та Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Рона» ПАТ «ПУМБ» направило вимогу про усунення порушень забезпеченого іпотекою зобов'язання вих.№КНО-61-05-383 від 12.08.2016, згідно з якою ПАТ «ПУМБ» вимагає усунути порушення умов кредитного договору протягом 30 днів з моменту отримання вимоги та повідомляє, що у разі залишення цієї вимоги без задоволення іпотекодержатель залишає за собою право звернути стягнення на предмет іпотеки (т.1 а.с.113-114).

Відповідно до наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вказана вимога 22.08.2016 вручена «Пеньковському за довіреністю», однак як зазначено позивачем та не спростовано належними та допустимими доказами відповідачем та третьою особою ПАТ «ПУМБ», особа з таким або подібним прізвищем в Товаристві ніколи не працювала.

Частиною 1 статті 18 Закону №1952-IV визначено порядок проведення державної реєстрації, який включає: прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктом 9 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, в редакції чинній на час прийняття оскаржуваних рішень, (далі - Порядок №1127) разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, та документ.

Відповідно до п.10 Порядку №1127 з оригіналів документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор, уповноважена особа обов'язково виготовляє електронні копії шляхом сканування таких документів, що долучаються до заяви, зареєстрованої у базі даних заяв.

Пунктом 15 Порядку №1127 встановлено, що у разі подання заявником додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав, до раніше поданої заяви державний реєстратор, уповноважена особа відповідно до пункту 8 цього Порядку встановлює особу заявника, перевіряє обсяг його повноважень та вносить до бази даних заяв відомості про додаткові документи, подані заявником. Після внесення відомостей про додаткові документи до бази даних заяв державний реєстратор, уповноважена особа за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав редагує відповідну раніше подану заяву та роздруковує її. Після проставляння на заяві заявником (за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у ній) власного підпису, така заява долучається до документів, поданих для державної реєстрації прав.

Згідно з п.57 Порядку №1127 для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв'язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно до п.61 Порядку №1127 для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Згідно з п.12 Порядку №1127 розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом передачі іпотекодержателю прав власності на предмет іпотеки відбувається лише за умови надання до державного реєстратора відповідних документів, які, в свою чергу, підлягають перевірці не тільки на наявність, а й на зміст та повноту поданих документів, зокрема, наявність застереження, про яке домовились сторони договору.

З долучених до матеріалів справи на виконання вимог ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.11.2017 заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31.01.2017 за №20769870 та №20770280, а також карток прийому вказаних заяв встановлено, що разом із заявами ПАТ «ПУМБ» подало наступні документи: Іпотечний договір №1.12-02/І-2, серія та номер: 784, видавник: приватний нотаріус Коломийського міського нотаріального округу Яцко П.П.; договір про внесення змін та доповнень №1, серія та номер: 469, видавник: приватний нотаріус Коломийського міського нотаріального округу Яцко П.П.; договір про внесення змін та доповнень №2, серія та номер: 4314, видавник: приватний нотаріус Коломийського міського нотаріального округу Яцко П.П.; договір про внесення змін та доповнень №3, серія та номер: 2274, видавник: приватний нотаріус Коломийського міського нотаріального округу Яцко П.П.; вимогу про усунення порушення забезпеченого іпотекою зобов'язання КНО-61-05-383 видавник: ПАТ «ПУМБ»; повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: бн, видавник: ПАТ «ПУМБ»; опис вкладення у цінний лист, серія та номер: бн, видавник: ПАТ «ПУМБ» (т.1 а.с.194-201).

Окрім того, як зазначено в письмових поясненнях відповідачем, а також представником ПАТ «ПУМБ», на підтвердження факту існування заборгованості при зверненні із вказаними заявами надано Довідку вих.№КНО-61-05-бн від 31.01.2017 згідно з якою з моменту направлення вимоги Позичальнику та Іпотекодавцю заборгованість за Кредитним договором не погашалась, ТОВ «Рона» своїх зобов'язань за Кредитним договором та ТДВ «Коломийський ДОЗ» свої зобов'язання за Договором Іпотеки не виконали (т.1 а.с.231).

Однак, як вбачається з переліку електронних копій документів, які надані згідно з картками прийому заявок про державну реєстрацію від 31.01.2017 за №20769870 та №20770280, електронна копія вказаної довідки відсутня, така не включена до переліку документів, поданих додатково.

При цьому, покликання представника ПАТ «ПУМБ» що вказана довідка подана додатково, не є необхідним документом, передбаченим п.61 Порядку №1127, а відтак не було підстав для виготовлення електронної копії такої, на переконання суду апеляційної інстанції є безпідставними, оскільки ні ст.16 Закону №1952-IV (база даних заяв), ні п.10 Порядку №1127 не містить винятків та встановлює обов'язків державного реєстратора виготовляти електронні копії шляхом сканування всіх оригіналів документів, що долучаються до заяви у паперовій формі, поданих заявником для проведення реєстраційних дій. Електронні копії документів виготовляються шляхом сканування з подальшим їх розміщенням у Державному реєстрі прав.

Крім того, відповідно до положень Порядку формування та зберігання реєстраційних справ, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 18.11.2016 №3267/5, формування реєстраційної справи передбачає нумерацію аркушів, документи реєстраційної справи систематизуються у хронологічному порядку за часом їх надходження таким чином, щоб документи, які надійшли раніше, знаходились на початку, а документи, які надійшли пізніше, - наприкінці реєстраційної справи.

Також суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими покликання представника ПАТ «ПУМБ» на не застосування до спірних правовідносин п.57 Порядку №1127, оскільки обов'язковість встановлення державним реєстратором наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації закріплена частиною 3 статті 10 Закону №1952-IV та безпосередньо пов'язана з встановленням відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Системний аналіз положень Закону №1952-IV та Порядку №1127 дозволяє суду апеляційної інстанції прийти до переконання, що при реєстрації прав власності на нерухоме майно на підставі договору іпотеки перевірці підлягає також наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав, що може бути підтверджено розрахунковий документ, який констатує надання кредиту та виписка з рахунку позичальника із зазначенням суми заборгованості і строків її погашення з відміткою про непогашення заборгованості.

Відсутність документу, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину, подання якого передбачено п.57 Порядку №1127 та не вжиття передбачених Закону №1952-IV заходів, необхідних для встановлення відповідності заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, в подальшому може привести до подвійного задоволення вимоги банку за договором кредитної лінії.

До того ж, згідно з долученої до матеріалів справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №102698568 від 06.11.2017 між ПАТ «ПУМБ» та ТОВ «Альфа Персея» 27.01.2017 укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 20.01.2012 №1.12-02 (т.1 а.с.124-140).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №105121798 від 26.11.2017 (т.2 а.с.38-49) відповідачем 31.01.2017 з 14:45:17 по 15:06:24 до прийняття оскаржуваних рішень (31.01.2017 з 16:23:47) прийнято рішення про реєстрацію права власності ПАТ «ПУМБ» стосовно нерухомого майна - предметів іпотеки за іпотечним договором №694 від 11.06.2015, Іпотекодавець ТОВ «СЕЕТ», який також забезпечував виконання Кредитного договору №1.12-02 від 20.01.2012. У відповідності до п.3.1.7 Додаткової угоди №16 від 11.06.2015 до Кредитного договору №1.12-02 від 20.01.2012 вартість майна, переданого в іпотеку ТОВ «СЕЕТ» становила 97 833 109 грн., тоді як згідно з п.3.1.6 вказаної Додаткової угоди вартість переданого в іпотеку майна позивача становила 24 005 408 (т.2 а.с.12-35).

Представник ПАТ «ПУМБ» у відзиві на апеляційну скаргу та поясненнях у судовому засіданні суду апеляційної інстанції вказані обставини підтвердив, однак зауважив, що вказані обставини жодним чином не підтверджують погашення заборгованості за Кредитним договором та не звільняють Товариство від виконання взятих на себе зобов'язань за Іпотечним договором.

Однак, суд апеляційної інстанції зауважує, що в своїй сукупності зазначені вище обставини вказують на зміну розміру заборгованості за Кредитним договором №1.12-02 від 20.01.2012 та мали б бути перевірені відповідачем як державним реєстратором на виконання вимог ч.3 ст.10 Закону №1952-IV щодо перевірки відповідності відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, а також містяться у поданих/отриманих документах, наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації, що відповідачем в спірних правовідносинах зроблено не було.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що за вказаних обставин державним реєстратором всупереч вимогам Закону №1952-IV та Порядку №1127 не встановлено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, що виключало право відповідача вчиняти реєстраційні дії по державній реєстрації права власності на майно на підставі Іпотечного договору №1.12-02/І-2 від 28.02.2013.

Слід зауважити, що згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», Конвенція разом з практикою Суду застосовуються при розгляді судами як джерело права).

Згідно п.167 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (Заява № 19336/04) Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» п. 58). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Враховуючи в сукупності вищевикладене, з врахуванням практики Європейського Суду з прав людини, враховуючи предмет позову, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Фріса Ігора Павловича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31.01.2017 за індексним номером 33649236 щодо об'єкту нерухомого майна за реєстраційним номером 6 та за індексним номером 33649783 щодо об'єкту нерухомого майна за реєстраційним номером 6 прийняті всупереч вимог чинного законодавства та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно з ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що суд першої інстанції вирішуючи даний публічно-правовий спір порушив норми матеріального права, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати.

Щодо судових витрат, то у відповідності до положень ст.139 КАС України, слід стягнути з приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Фріса Ігора Павловича на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Коломийський ДОЗ» 6720 грн. (шість тисяч сімсот двадцять гривень) судового збору сплаченого відповідно до квитанції №19501575-1 від 09.08.2017 (3200 грн. - судовий збір за подання позовної заяви) та квитанції №18505074 від 14.12.2017 (3520 грн. - судовий збір за подання апеляційної скарги).

Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 310, 317, 321, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Коломийський ДОЗ» задовольнити.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року у справі №809/1141/17 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Визнання протиправними та скасувати рішення приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Фріса Ігора Павловича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31.01.2017 за індексним номером 33649236 щодо об'єкту нерухомого майна за реєстраційним номером 6 та за індексним номером 33649783 щодо об'єкту нерухомого майна за реєстраційним номером 6.

Стягнути з приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Фріса Ігора Павловича на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Коломийський ДОЗ» 6720 грн. (шість тисяч сімсот двадцять гривень) сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
В. Я. Макарик
Повний текст Постанови складено 07.02.2018