Справа № 810/4545/17
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

05 лютого 2018 року Справа № 810/4545/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю.,

секретар судового засідання - Пожарова Г.О.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1

відповідачів - ОСОБА_2

розглянувши в місті Києві в підготовчому судовому засіданні заяву про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом Аль-Масрі ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області, Державної міграційної служби України, Перегонівської сільської ради Обухівського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся Аль-Масрі ОСОБА_3 з позовом до Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області, Державної міграційної служби України, Перегонівської сільської ради Обухівського району Київської області про визнання протиправними та скасування рішень.

В судовому засіданні представником Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області та Державної міграційної служби України подано заяву про залишення позовної заяви Аль-Масрі ОСОБА_3 без розгляду у звязку із пропуском строку звернення до суду, яке мотивоване тим, що позивачем було пропущено строк звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішень № 175/2016 від 13.07.2016 та № 169/2016 від 19.09.2016. Відповідач наголошував, що про дані рішення позивач дізнався ще в жовтні 2016 року отримавши листи з даними рішеннями. Додатково пояснив суду, що позивач неодноразово звертався з такими самими позовами до Харківського окружного адміністративного суду, які судом були залишені без розгляду.

Представник позивача заперечив проти задоволення заяви про залишення адміністративного позову без розгляду. Суду пояснив, що про порушення своїх прав позивач дізнався тільки після отримання юридичної консультації від юристів та після ознайомлення із висновками службового розслідування в серпні 2017 року та в грудні 2017 року. Про те що його паспорти визнані недійсними випадково дізнався у серпні 2017 року. Крім того, представник звернув увагу на той факт, що ним подавалась до суду заява про поновлення строку звернення до суду і ухвалою суду від 12 січня 2018 року цей строк було поновлено.

З'ясувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заява представника відповідачів про залишення вказаного адміністративного позову без розгляду підлягає задоволенню з таких підстав.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

В силу положень частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до положень частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк в шість місяців визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до суду із позовом щодо оскарження рішення дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень.

Крім цього, початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Тому, при визначенні початку цього строку суд зясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Так, судом встановлено, що 06 жовтня 2016 року Головним управлінням Державної міграційної служби в Харківській області на адресу Аль-Масрі ОСОБА_3 направлено лист № 14/10438, в якому повідомлялось про визнання недійсним паспорта громадянина України, у звязку з тим, що його оформлено з порушенням вимог чинного законодавства.

У заяві про поновлення строків на звернення до суду та в судовому засіданні, представник позивача зазначав, що строк звернення до суд ним не пропущений, оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався тільки після ознайомлення із Висновком службового розслідування № 175/2016 в серпні 2017 року, а з Висновком № 169/2016 - в грудні 2017 року. Також представник зауважив, що позивач не має юридичної освіти, а тому зміг усвідомити про порушення своїх прав тільки після звернення за юридичною допомогою в липні 2017 року. Крім того представник зазначив, що жодних листів від відповідачів позивач не отримував.

Суд, не може прийняти такі пояснення представника позивача в якості обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду, оскільки, як встановлено під час судового засідання, позивач неодноразово звертався до Харківського окружного адміністративного суду із позовними заявами про скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області від 13.07.2016 року про визнання недійсним паспорту громадянина України, що підтверджується ухвалами Харківського окружного адміністративного суду у справах №820/3506/17, №820/4701/17, №820/3088/17.

Під час звернень до зазначеного суду, позивач додавав до позовних заяв лист від 06.10.2016 № 14/10438, в якому повідомлялось про визнання недійсним паспорта громадянина України та про необхідність прибути до Київського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області для визнання статусу та подальшого перебування на території України на законних підставах.

При цьому, зі змісту позовних заяв, у тому числі із клопотання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду від 16.08.2017, які були подані до Харківського окружного адміністративного суду, вбачається, що позивачем був отриманий лист від 06.10.2016 № 14/10438.

Отже, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позивачу про оскаржуване рішення від 13.07.2016 року про визнання недійсним паспорту громадянина України було відомо ще у 2016 році.

У той же час, з даним позовом до суду позивач звернувся лише 22.12.2017, а відтак, із порушенням шестимісячного строку на звернення до суду, визначеного статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, з матеріалів справи не вбачається обставин, які заважали б позивачу та могли бути обєктивними перешкодами для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів у передбачений законом строк.

Позивач мав правові підстави для вчасного звернення до суду з відповідним позовом у строки, встановлені ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, та будь-яких перешкод для реалізації такого права матеріали справи не містять.

Крім того, суд вважає, що позивач мав право звернутись за правовою допомогою для захисту своїх прав та інтересів у визначені строки, однак, матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що таке право позивача було обмежене або порушене.

ОСОБА_3 з тим, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження поважності причини не звернення до суду у період з жовтня 2016 року, а судом не знайдено поважних причин пропуску строку звернення позивача до суду з даним позовом.

Отже, матеріали справи не містять жодних доказів щодо наявності обставин, які об'єктивно перешкоджали позивачеві на звернення до суду у строк, визначений законодавством, обставин, які були непереборними та не залежали від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення позивачем дій, що свідчить про відсутність підстав для визнання поважними причини пропуску строку на звернення до суду.

Таким чином, позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами за яких саме поважних причин було пропущено строк на звернення до суду, а наведені позивачем причини у заяві про поновлення цього строку не є поважними, що є підставою для залишення позову без розгляду.

Щодо інших позовних вимог позивача, то вони є похідними від вимоги про скасування рішення від 13.07.2016 року про визнання недійсним паспорту громадянина України, а тому залишення позову у вказаній частині є підставою для залишення без розгляду й похідних від неї вимог.

За таких умов, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, передбачений ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, суд вважає за необхідне також зазначити, що при вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (Golder v. the United Kingdom, § 38; Stanev v. Bulgaria (Станєв проти Болгарії), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 рок).

Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі Pеrez de Rada Cavanilles v. judgment of 28 October 1998).

Крім того, у справах "Стаббігс та інші проти Великобританії" та "Девеер проти Бельгії" Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Частиною четвертою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Заяву представника Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області та Державної міграційної служби України - задовольнити.

2. Позовну заяву Аль-Масрі ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області, Державної міграційної служби України, Перегонівської сільської ради Обухівського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом пяти днів з дня її проголошення, а в разі постановлення ухвали у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, - протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Василенко Г.Ю.

повний текст ухвали виготовлено 09.02.2018р.