Справа № 234/16702/17
Суддя: Михальченко А. О.
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/234/38/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі судді Михальченко А.О.,

Секретар Вербовецька Д.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження позовну заяву

в адміністративній справі №234/16702/17

ОСОБА_1,

до

Начальника УПП в м. Краматорську та Словянську ОСОБА_2

Заступника начальника УПП в м. Краматорську та Словянську ОСОБА_3

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії

за участю: позивача ОСОБА_1,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи який зазначив, що він у вересні 2017 року звернувся до начальника УПП в м. Краматорську та Словянську ОСОБА_2 із заявою про надання публічної інформації, на яку йому заступником начальника УПП в м. Краматорську та Словянську ОСОБА_3 була надана відповідь з відмовою. Відповідачі обґрунтували свою відмову тим, що віднесли запитувану інформацію до інформації з обмеженим доступом, бо вона може порушити інтереси осіб, які присутні на відеозапису, копію якого просив надати позивач у своїй заяві.

Позивач вважає, що відмова є безпідставною, а дії Відповідачів порушують вимоги ЗУ «Про доступ до публічної інформації». Просив суд визнати дії посадових осіб УПП в м. Краматорську та Словянську незаконними та зобовязати надати йому відеозапис від 07.09.2017 р. як невідємний додаток до постанови БР №013116 щодо ОСОБА_1

15.12.2017 року набрав чинності КАС України в редакції Закону України від 03.10.2017 року, відповідно до п.10 розділу VII Перехідні положення КАС України в зазначеній редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Представники відповідачів в судове засідання не зявилися, надали до суду письмові заперечення, в яких просили відмовити в задоволені позову, посилаючись на те, що розгорнуту відповідь та копію постанови позивачу надали, а відеозапис не надано з причин порушення інтересів осіб, які на ньому присутні та віднесли дану інформацію до інформації з обмеженим доступом. Зазначили, що позивач має право ознайомитись з відеозаписом в будівлі УПП в м. Краматорську та Словянську у відповідний час.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Незгода позивача із відмовою в наданні публічної інформації зумовила його звернення до суду з даним позовом. Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, 12.09.2017 р. ОСОБА_4 звернувся до УПП в м. Краматорську та Словянську із заявою Вх. №46-зі від 12.09.2017 р. про надання копій документів та відеозапису, як невідємного додатку до постанови БР №013116 щодо ОСОБА_1 (а.с. 4). 13.09.2017 р. йому була надана відповідь (Вих. №46-зі/41/27/02-2017) з додатками: копією постанови серії БР №013116 та копією пояснень від 07.09.2017 р. (а.с. 6-7). У видачі відповідного відеозапису було відмовлено.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та рівні перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» №2939-VI від 13.01.2011 року (далі - Закон №2939-VI, в редакції станом на момент виникнення правовідносин).

Відповідно до ст.1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Право осіб на отримання публічної інформації, передбачене ст. 2, ч. 2 ст. 19 Закону кореспондується зі обов'язками розпорядників інформації надавати таку публічну інформацію, встановленими ч. 1 ст. 3, ст. 5, ст. 14, ст. 20 Закону.

Крім того, згідно ч. 7 ст. 6 Закону обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Це означає, що якщо в носії інформації, який запитується, міститься інформація з обмеженим доступом, у відповідь на запит надається носій, з якого шляхом ретушування вилучено таку інформацію.

Вказана позиція відображена також і в п. 9.3. Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 року № 10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації».

Крім того, відповідно до п. 9.4. Постанови документ або його частина, доступ до якої не обмежений, є самостійним предметом запиту на інформацію.

На підставі вище зазначеного суд приходить до висновку, що навіть в разі якщо відповідач вважав за необхідне не надавати певні відомості, що містилися у відеозапису, зокрема дані про інших осіб, які там присутні і таке інше, він міг надати позивачу носій, заретушувавши їх та залишивши іншу інформацію, зокрема запис розгляду справи саме відносно позивача.

Однак, відповідач взагалі відмовив позивачу у наданні публічної інформації, що є протиправним.

Крім того, відмова відповідача надати позивачу запитувану інформацію не відповідає також і положенням ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», яка визначає вичерпні підстави для надання відмови у задоволенні запиту, жодна з яких не підлягає застосуванню в спірних правовідносинах.

Крім того, відповідно до п. 6.2. Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 року № 10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» з відмови у доступі до публічної інформації повинно вбачатися:

1) якому з перелічених у пункті 1 частини другої статті 6 Закону № 2939-VI інтересів відповідає обмеження, а також чому обмеження доступу відповідає зазначеному інтересу (інтересам);

2) у чому конкретно полягає шкода правомірному інтересу (інтересам); яким є причинно-наслідковий зв'язок між наданням доступу та можливим настанням шкоди; чому ця шкода є істотною; яка ймовірність настання шкоди внаслідок надання доступу до інформації (пункт 2частини другої статті 6 Закону № 2939-VI);

3) чому шкода від надання інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Відсутність висновку розпорядника інформації щодо наявності хоча б однієї зі згаданих трьох підстав "трискладового тесту" означає, що законних підстав для обмеження доступу до інформації немає, а відмова у доступі до публічної інформації є необґрунтованою.

Тому якщо під час розгляду справи в суді буде з'ясовано, що відмовляючи у задоволенні запиту на інформацію розпорядник не застосовував "трискладового тесту" або застосував його лише частково, то це є підставою для визнання такої відмови розпорядника протиправною. У такому разі суд також може зобов'язати розпорядника інформації повторно розглянути запит і надати на нього обґрунтовану відповідь із застосуванням "трискладового тесту" відповідно до частини другої статті 6 Закону № 2939-VI.

Суд також звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Співдружність матерів ОСОБА_5 Чехії проти Чеської Республіки» від 10 липня 2006 року, яке в силу ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерело права, відмова у відповіді на запит про ознайомлення з адміністративними документами, які є в розпорядженні органів влади і доступ до яких можна було отримати за умов, передбачених національним законодавством є втручанням у право заявника на отримання інформації, яке гарантується статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як було встановлено судом та не заперечується відповідачем, ОСОБА_1 до відповідача було подано саме запит на публічну інформацію, в розумінні ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а не запит на доступ до персональних даних в розумінні ст. 16 Закону України «Про захист персональних даних».

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено:

- прізвище, ім'я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації;

- дату відмови;

- мотивовану підставу відмови;

- порядок оскарження відмови;

- підпис.

З матеріалі справи вбачається, що відповідь на заяву ОСОБА_1 була підписана ОСОБА_3 без зазначення повних ім'я, по батькові та посаду особи, не вказаний порядок оскарження (а.с. 26-27).

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних повноважень, у випадку, якщо він є відповідачем в адміністративній справі, покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом адміністративного судочинства України на кожну сторону, в не залежності від того чи є вона суб'єктом владних повноважень, покладено обов'язок щодо доведення обставин на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Щодо предявлення позову позивачем до посадових осіб УПП в м. Краматорську та Словянську, та зобовязання саме їх вчинити певні дії, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.3 ст. 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Позивач у даній справі відповідачами зазначив: Начальника УПП в м. Краматорську та Словянську ОСОБА_2, Заступника начальника УПП в м. Краматорську та Словянську ОСОБА_3.

Згідно абз.2 п.2.1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 року № 10, визначене поняття "суб'єкт владних повноважень" не охоплює посадових осіб і службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, оскільки за своїм статусом та колом повноважень вони не підпадають під розуміння органу державної влади та інших суб'єктів, зазначених у пункті 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI. У зв'язку з цим такі особи не можуть (не мають здатності) виконувати обов'язки розпорядника інформації, у тому числі обов'язки щодо обліку та оприлюднення публічної інформації. У разі подання позову до таких осіб судам необхідно залишати його без задоволення через неналежність відповідача (нездатність таким відповідачем порушити права позивача), за умови якщо позивач відмовиться від їх заміни на належного відповідача і/або суд не знайде підстав для залучення другого відповідача.

Приписами ч.2 ст. 9 КАС України встановлено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, але не з окремих посадових осіб, а саме з органу Управління патрульної поліції в м. Краматорську та Словянську ДПП.

Керуючись Законом України «Про доступ до публічної інформації» №2939-VI від 13.01.2011 року, ст.ст. 8, 9, 44, 47,77, 90, 241- 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Начальника УПП в м. Краматорську та Словянську ОСОБА_2, Заступника начальника УПП в м. Краматорську та Словянську ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов'язати УПП в м. Краматорську та Словянську ДПП (84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Магістральна, буд. 20) надати ОСОБА_1 (84300, АДРЕСА_1) повну відповідь на запит №46-зі від 12.09.20107 року з наданням відеозапису як невідємного додатку до постанови БР №013116 щодо ОСОБА_1

В іншій частині позовних вимог- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного адміністративного суду через Краматорський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складання рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Краматорського міського

суду Донецької області ОСОБА_6