Справа № 408/5216/17-а
Суддя: Карягіна В. А.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/408/245/17
№ 408/5216/17-а
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року смт.Біловодськ

Суддя Біловодського районного суду Луганської області Карягіна В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області про скасування рішення від 03.08.2017р про відмову у призначенні (відновлені) щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщенимс особам, визнання дій щодо відмови в призначенні та припиненні щомісячної адресної допомоги протиправними , зобов'язати здійснити виплату щомісячної адресної допомоги з 29.06.2017 року, -

В С ТА Н О В И В :

Представник позивачки ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача, в обґрунтування доводів зазначила, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управління соціального захисту населення Станично-Луганської РДА Луганської області як особа, яка перемістилася з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, ОСОБА_1 була видана довідка № , згідно з якою вона мешкає у садовому будинку за адресою: АДРЕСА_1. Адресна допомога, їй була призначена та виплачувалася з 20.12.2016р. за рішенням суду. При наступному зверненні 29.06.2017р. для подальшої виплати адресної допомоги, відповідач надав відповідь про відмову у продовженні виплати, з якої не зрозуміло з яких підстав саме відмовив позивачу, у зв'язку з чим 04.09.2017 р. відповідачу було направлено адвокатський запит про надання інформації щодо прийняття рішення про відмову ОСОБА_1 у проведенні виплати щомісячної адресної грошової допомоги та повідомлення про підстави такої відмови, 18.09.2017 р. отримано відповідь з додатком копії Протоколу № 69 від 03.08.2017 року, у якій почилаючись на Протокол було відмовлено у продовжені даних виплат. У Протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовлено у поновлені виплат відповідно до п.12.1 « Порядку здійснення контролю за проведення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування», затвердженого Постановою КМУ від 08.06.2016 року № 365. У цьому пункті зазначено, що «Соціальна виплата припиняється у разі: 1) наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати,....» Тобто відповідач навіть не конкретизував дійсну причину відмови щодо поновлення виплати щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеної особи.

Відмову відповідача в призначенні та виплаті вказаної державної допомоги вважає порушенням законних прав ОСОБА_1,що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Позивачка та її представник у судове засідання не з'явилися, представник позивачки в окремій заяві заявила клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, в запереченнях начальник УСЗН Станично-Луганської РДА звернувся до суду з заявою розглянути справу без участі представника установи, позов не визнав, вказавши, що 29.06.2017р. позивачка разом з чоловіком звернулася до управління з заявою про подовження щомісячної адресної допомоги на для покриття витрат проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. При перевірці достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце перебування/проживання управлінням з'ясовано, що садовий будинок за адресою фактичного місця проживання належить знайомій позивачки. Який наданий на підстві договору від 01.12.2016р. на безоплатне користування. З посиланням на п.12 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ №365 від 08.06.2016р, комісія з питань призначення (відновлення) соціальних виплат прийняла рішення про відмову в призначенні виплати грошової допомоги.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньопереміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII ,внутрішньопереміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об'єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

За приписами статті 2 зазначеного Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбаченихКонституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішньогопереміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Згідно із статтею 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на обліквнутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

В суді встановлено, що позивачка перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Станично-Луганської РДА Луганської області як особа, яка перемістилася з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, а саме, з м.Луганськ , ОСОБА_1 була видана довідка № від 05.12.2016 року, яка до даного часу є дійсною., згідно з якої вона з грудня 2016 року перемістилася в АДРЕСА_2 (арк..спр 8) .

Відповідно до пункту 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців

Згідно позову, ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги, але 24.12.2016 року позивачка отримала відмову щодо призначення адресної допомоги, оскільки у її доньки є будинок в цьому ж селищі. У зв'язку із чим 20.03.2017 року позивачка звернулася до суду за відновленням своїх прав та отримання щомісячної адресної грошової допомоги на себе та членів сім'ї. Постановою Біловодського районного суду Луганської області відж 05.09.2017 року вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, а саме визнано неправомірними дії УСЗН Станично-Луганської РДА Луганської області щодо призупинення виплати позивачу, як уповноваженому представнику сім'ї, щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за період з 1 жовтня по 19 грудня 2016 року та зобов'язав нарахувати та виплатити позивачу щомісячну адресну грошову допомогу внутрішньо переміщеним особам за період з 1 жовтня по 19 грудня 2016 року. Під час розгляду справи в суді відповідач з 20.12.2016 року почав виплачувати ОСОБА_1, як уповноваженому представнику сім'ї, щомісячну адресну допомогу. Тобто позивачка отримувала, як уповноважений представник сім'ї, щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за період з 20.12.2016р. по 19.06.2017 р. у сумі 2400.00 грн. щомісячно. Вказане не суперечить дійсності, оскільки відповідач на вищевказане заперечень не надав.

Отже щомісячна адресна допомога особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, призначена позивачу відповідно до її заяви з дати звернення та відповідно до п. 3 Порядку.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім'ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'являє довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб. Грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах:. для непрацездатних осіб (пенсіонери, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сім'ї) (п.3 Порядку).

29.06.2017 року позивачка ОСОБА_1 повторно звернулася з заявою про призначення(відновлення) щомісячної адресної допомогиз наданням необхідних документів.

18.09.2017 року відповідач надав відповідь про відмову у продовжені виплат, з додатком копії Протоколу № 69 від 03.08.2017 року, згідно з яким позивачці відмовлено в призначенні( відновленні) соціальних виплат на підставі п.12.1 Порядку - наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати (арк..спр.12) Як зазначено в запереченні, при перевірці інформації про фактичне місце проживання/перебування позивача управлінням з'ясовано , що садовий (дачний) будинок - це будинок для літнього (сезонного) використання та не є житловим приміщенням.(арк.спр.47-48).

Цивільним кодексом України (ст. 379,380) визначено:

Житлом фізичної особи є житловий будинок , квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Факт постійного проживання позивачки у будинку зафіксований актом комісії по обстеженню технічного стану будинку для проживання на території Передільської сільської ради від 11.01.2018 року, згідно з яким будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1, придатний для постійного проживання на протязі року, будинок побудований у 1992 році знаходиться у задовільному стані. Припущення відповідача щодо не віднесення даного будинку до житлового не можуть бути підставою для відмови в призначенні адресної допомоги.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. N 505, щомісячна адресна допомога установлюється внутрішньо переміщеним особам з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п.6 Порядку № 505,в редакції, яка діяла на час прийняття рішення відповідачем, грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення;

Згідно Розпорядження КМУ №1085 від 7.11.2014 року с.Передільськ Луганської області входить до переліку населених пунктів, які розташовані на лінії зіткнення.

Суд вважає, що приймаючи рішення від 03.08.2017 року про відмову в призначенні(відновленні) виплати як уповноваженому представнику сім'ї ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги на підставі п.12.1 Порядку, яка саме й оскаржується позивачкою, відповідач діяв в порушення вимог діючого законодавства, а тому, суд вважає за необхідне прийняте 03.08.2017 року рішення скасувати.

Згідно до ст.. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно- правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Пунктом 1 частини 1 статі 92 Конституції України передбачено, що виключно Законами України визначаються права та свободи людини та громадянина, гарантії цих прав і свобод.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України органі державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов*язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі.

Понесені позивачем судові витрати в сумі 640грн. компенсуати за рахунок Державного бюджету України відповідно до вимог ст.139 КАС УКраїни. ..

Керуючись ст. ст. 2, 122, 123, 139, 194, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII, «Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» , затвердженого постановою КМУ №505 ,- суд-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області (Луганська область, смт. Станиця Луганська, вул.. Центральна,52) щодо відмови в призначенні / відновленні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_3, РНОКПД: НОМЕР_2) щомісячної адресної допомоги протиправними.

Скасувати рішення управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області від 03.08.2017р. про відмову в призначенні/відновленні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Зобов'язати управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області здійснити виплату ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг, з 29.06.2017 року.

Судові витрати в сумі 640 грн на користь ОСОБА_1 компенсувати за рахунок Державного бюджету України .

Копію рішення направити сторонам для відома.

Рішення суду може бути оскаржена безпосередньо до Донецького апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк від дня оголошення.

Суддя

Біловодського райсуду Карягіна В.А.

Луганської області