Справа № 640/17204/17
Суддя: Бородіна Н. М.
Дата ухвалення: 2018-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2018 року

Київський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.

за участю секретаря Давіденко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти 4 батальйону 2 УПП у м.Харкові лейтенанта Корольова Романа Олександровича про визнання незаконною та скасування постанови, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адмініставтивним позовом до відповідача, інспектора роти 4 батальйону 2 УПП у м.Харкові лейтенанта Корольова Р.О., в якому просить суд визнати незаконною та скасувати постанову інспектора роти 4 батальйону 2 УПП у м.Харкові лейтенанта Корольова Р.О. серія ЕАА №192739 від 24.10.2017року у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, що передбачено ч.1 ст. 126 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно постанови серія ЕАА №192739 від 24.10.2017року ОСОБА_1 24.10.2017року о 10:06 год. керував ТЗ БМВ д.н.НОМЕР_1 в м. Харків по вул.. Гв. Широнінців та не пред»явив на вимогу поліцейського посвідчення водія, чим порушив п.2.4.а. ПДРУ. Позивач зазначає, що дійсно 24.10.2017року він був зупинений поліцейськими, на прохання пред»явити посвідчення водія, позивачем було надано для перевірки технічний паспорт на автомобіль, посвідчення водія та поліс страхування. Спочатку відповідач повідомив позивачу, що останній порушив п.8.7.3 ПДР Ураїни ( проїзд на червоний сигнал світлофору), а потім п.8.10 ПДР України ( наїзд на стоп лінію). Позивач заперечив та попросив надати відеозапис порушення. Однак відеозапис не було надано. Оскільки зі звинуваченням позивач був не згоден, то відмовився від підпису в постанові. На наступний день позивач дізнався, що інспектором роти 4 батальйону 2 УПП у м.Харкові лейтенантом Корольовим Р.О. було складено постанову за ч.1 ст.126 КУпАП за нібито не пред»явлення на вимогу поліцейського посвідчення водія. Позивач зазначає, що посвідчення він пред»явив, оскільки всі його дані вписані в постанову і якби він не надав на вимогу поліцейських документів, то ідентифікувати його особу не було б можливим, оскільки власником автомобілю є зовсім інша особа. Крім того, позивач вважає, відповідачем при складанні постанови було порушено вимоги закону, оскільки постанови винесена без участі ОСОБА_1 та не повідомлено позивачу за яке порушення його притягають до адміністративної відповідальності.

Позивач в судове засідання не з»явився, представник позивача надав до суду заяву, в якій зазначив, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити та розглянути справу без його участі.

Відповідач інспектор роти 4 батальйону 2 УПП у м.Харкові лейтенанта Корольова Р.О.в судове засідання не з»явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з постанови ОСОБА_1 24.10.2017року о 10:06 год. керував ТЗ БМВ д.н.НОМЕР_1 в м. Харків по вул.. Гв. Широнінців та не пред»явив на вимогу поліцейського посвідчення водія, чим порушив п.2.4.а. ПДР України, в наслідок позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУПАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Згідно з ч.1 ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 182 цього Кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національна поліція).

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Тобто наявність події адміністративного правопорушення є обов»язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка доводиться шляхом надання доказів.

Статтею ст. 251 КпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи та постанови про адміністративне правопорушення, відповідачем при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, не надано таких доказів і суду під час розгляду даної справи.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Між тим, всупереч даним вимогам, відповідач в судове засідання не з"явився та не довів правомірність винесеної ним постанови відносно позивача за ч. 1 ст. 126 КУпАП та навність події адміністративного правопорушення.

Згідно п.3.ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право зокрема скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Тому, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо складання адміністративного постанови, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа- закриттю.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 241,242 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, і.п.н. НОМЕР_2, АДРЕСА_1) до інспектора роти 4 батальйону 2 УПП у м.Харкові лейтенанта Корольова Романа Олександровича ( м. Харків вул.. Шевченко б. 315-А) про визнання незаконною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову інспектора роти 4 батальйону 2 УПП у м.Харкові лейтенанта Корольова Р.О. серія ЕАА №192739 від 24.10.2017року у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, що передбачено ч.1 ст. 126 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

На підставі п.3 ч.3 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.М. Бородіна