Справа № 754/7577/16-а
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 754/7577/16-а Суддя першої інстанції: Клочко І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Губської Л.В. та Файдюка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 15 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнень просив визнати за ним право на дострокове оформлення пенсії, зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити пенсію на пільгових умовах за списком № 2 з моменту досягнення ним 55 річного віку.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 15 вересня 2017 року вказаний адміністративний позов був задоволений у частині вимог про призначення пенсії з 24 липня 2017 року.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Скаржник вказує на те, що наявність у позивача спеціального трудового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах не підтверджена первинними документами. Також відповідач зазначає, що рішення суду від 24 липня 2017 року у справі № 754/5421/17, яким встановлений факт роботи позивача на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 2, було прийняте після звернення позивача із заявою про призначення пенсії.

ОСОБА_2 подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, у яких зазначив, що факт його роботи на посадах, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах, підтверджується довідкою ПАТ Трест «Київміськбуд-1» від 16 лютого 2015 року № 11 та рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року.

У судове засідання, призначене на 18 січня 2018 року сторони не з'явилися та з клопотаннями про розгляд апеляційної скарги за їх участю не зверталися. Враховуючи, що справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, колегія суддів прийшла до висновку про продовження її розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання 18 січня 2018 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 15 вересня 2017 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що постановою суду, яка набрала законної сили, встановлено, що позивач працював на посадах, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць умовах мають право на пенсію за віком на пільгових незалежно від місця останньої роботи після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Суд встановив, що 23 травня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом від 30 травня 2016 року № 4139/09/Н-380 відповідач повідомив ОСОБА_2 про відсутність підстав для призначення пенсії. Зазначений лист обґрунтований тим, що посада монтажника, на якій позивач працював з 01 липня 1980 року до 17 травня 1985 року, не передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1956 року № 1173, а посада електрозварника, на якій позивач працював з 18 травня 1985 року по 23 березня 1993 року, не передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 26 січня 1991 року № 10.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1956 року № 1173 однією з посад, робота на якій передбачена списком № 2 є «Монтажник по монтажу сталевих и залізобетонних конструкцій». У трудовій книжці ОСОБА_2 зазначено, що він працював на посаді монтажника.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26 січня 1991 року № 10 однією з посад, робота на якій передбачена списком № 2 є «Електрозварник ручного зварювання». У трудовій книжці ОСОБА_2 зазначено, що він працював на посаді електрозварника.

Не погоджуючись із діями Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмовим у призначенні пенсії, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Також ОСОБА_2 звертався до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року у справі № 754/5421/17 встановлено, що ОСОБА_2 працював:

- з 01 липня 1980 року по 28 лютого 1983 року на посаді монтажника по монтажу сталевих и залізобетонних виробів 3 розряду, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2;

- з 01 березня 1983 року по 17 травня 1985 року на посаді монтажника по монтажу сталевих и залізобетонних виробів 4 розряду, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2;

- з 18 травня 1985 року по 23 березня 1993 року на посаді електрозварника ручного зварювання 5 розряду, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2.

В апеляційній скарзі Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві зазначає, що ОСОБА_2 повторно звертався із заявою про призначення пенсії відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до якої додавав копію зазначеного судового рішення. У задоволенні такої заяви було відмовлено.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 подав позовну заяву, у якій зазначив нову підставу позову, а саме: встановлення судовим рішенням, що набрало законної сили факту роботи на посадах, що дають про на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року у справі № 754/5421/17 підтверджує, що у період з 01 липня 1980 року по 23 березня 1993 року позивач фактично працював на посадах «Монтажник по монтажу сталевих и залізобетонних конструкцій» та «Електрозварник ручного зварювання», які передбачені списком № 2.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що адміністративний позов ОСОБА_2 є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Посилання Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на те, що рішення суду від 24 липня 2017 року було ухвалене після надходження заяви позивача від 23 травня 2016 року, як на підставу для відмови у задоволенні позову, колегія суддів вважає необґрунтованим.

Як раніше зазначалося, після ухвалення вказаного судового рішення ОСОБА_2 звертався до суду із заявою про уточнення підстав позову. Також колегія суддів враховує, що постановою суду від 15 вересня 2017 року було зобов'язано відповідача призначити пенсію позивачу з 24 липня 2017 року - дати ухвалення рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року у справі № 754/5421/17. Дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо розгляду заяви від 23 травня 2016 року позивачем у межах даної справи не оскаржувалися та не визнавалися судом протиправними.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвалення рішення суду від 24 липня 2017 року після розгляду заяви позивача від 23 травня 2016 року не є перешкодою для задоволення даного адміністративного позову та не може бути підставою для скасування постанови суду від 15 вересня 2017 року.

Також відповідач в апеляційній скарзі вказує на те, що рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року у справі № 754/5421/17 є підставою для видачі ОСОБА_2 нових документів, які у свою чергу можуть бути підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Разом з тим, ПАТ Трест «Київміськбуд-1» надало позивачу довідку від 16 лютого 2015 року № 11, згідно якої ОСОБА_2 у період з 01 липня 1980 року по 23 березня 1993 року працював на посадах «Монтажник по монтажу сталевих и залізобетонних конструкцій» та «Електрозварник ручного зварювання», які передбачені списком № 2. Дані зазначеної довідки відповідають фактам, що встановлені рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року у справі № 754/5421/17.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що вимога відповідача про необхідність отримання від роботодавця нової довідки на підставі зазначеного судового рішення за даних умов є необґрунтованою.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві порушило право ОСОБА_2 на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, на захист якого був поданий даний адміністративний позов.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення про часткове задоволення адміністративного позову з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 15 вересня 2017 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 15 вересня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пп. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді Л.В. Губська

В.В. Файдюк