Справа № 826/8502/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/8502/17

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 січня 2018 року № 826/8502/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Державної служби геології та надр України

до Державного підприємства «Київторф»

про визнання протиправними дії, зобов’язання вчинити дії

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач, в особі Державної служби геології та надр України (надалі – Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державного підприємства «Київторф» (надалі – Відповідач), в якому просить: припинити право користування надрами шляхом анулювання ліцензії (спеціального дозволу) на користування надрами №2078 від 22.12.1999 року, виданого ДП «Київторф».

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідачем на вимогу Державної служби геології та надр України не усунуто порушення вимог законодавства у сфері надрокористування, які виразились у невикористанні наданої йому ділянки надр упродовж 2013-2014 років, а також без поважних причин не вжив заходів з метою раціонального використання зазначеної ділянки упродовж 2015-2016 років.

Позивачем подано суду клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.

Відповідач в судове засідання 10.10.2017 р. не з’явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи. Представник Відповідача письмово не виклав своєї позиції щодо заявлених позовних вимог.

Судом прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України (в редакції станом на жовтень 2017 р.).

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

Державному підприємству «Київторф» Українського концерну торф’яної промисловості «Укрторф» надано ліцензію (спеціальний дозвіл) на користування надрами від 22.12.1999 року №2078 з метою видобування/експлуатації торфу на родовищі «Карань» (ділянка «Старе»).

Листом від 07.04.2015 року 02/302-0973 ДП «Київторф» повідомило про відсутність видобутку упродовж 2013 -2014 років корисних копалин на ділянці «Старе», родовище «Карань», згідно з спеціального дозволу від 22.12.1999 року №2078.

Також, листом ДФС України від 20.03.2015 року №675015/99-99-15-04-01-16 надано перелік суб’єктів господарювання, які є власниками спеціальних дозволів на користування надрами, але впродовж 2013-2014 років не нарахували податкові зобов’язання з плати за користування надрами для видобування корисними копалинами.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про обґрунтування позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 13, 14, 15 Кодексу України про надра користувачами надр можуть бути підприємства, установи, організації, громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи.

Надра надаються у постійне або тимчасове користування, зокрема, для видобування корисних копалин.

Постійним визнається користування надрами без заздалегідь встановленого строку. Тимчасове користування надрами може бути короткостроковим (до 5 років) і довгостроковим (до 50 років). У разі необхідності строки тимчасового користування надрами може бути продовжено.

Перебіг строку користування надрами починається з дня одержання спеціального дозволу (ліцензії) на користування надрами, якщо в ньому не передбачено інше.

Державна служба геології та надр України діє відповідно до Положення про Державну службу геології та надр України, є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Відповідно до Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року №391/2011 та Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 року №1174 зазначений орган видає у встановленому порядку спеціальні дозволи на користування надрами, зупиняє та анулює у встановленому порядку дію спеціальних дозволів на користування надрами, поновлює їх дію у разі зупинення, здійснює державний контроль за геологічним вивченням надр та раціональним і ефективним їх використанням, тощо.

Відповідно до положень ст. 24 Кодексу України про надра користувачі надр зобов'язані: використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано; забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання та охорону надр; забезпечувати безпеку людей, майна та навколишнього природного середовища; приводити земельні ділянки, порушені при користуванні надрами, в стан, придатний для подальшого їх використання у суспільному виробництві; надавати та оприлюднювати інформацію про загальнодержавні та місцеві податки і збори, інші платежі, а також про виробничу (господарську) діяльність, необхідну для забезпечення прозорості у видобувних галузях, відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України; виконувати інші вимоги щодо користування надрами, встановлені законодавством України.

Права та обов'язки користувача надр виникають з моменту отримання спеціального дозволу на користування надрами.

Відповідно до п.3 ст.53 Кодексу України про надра передбачено, що при розробці родовищ корисних копалин повинні забезпечуватися облік стану і руху запасів, втрат і погіршення якості корисних копалин, а також подання до статистичних та інших державних органів встановленої законодавством звітності.

Листом від 07.04.2015 року 02/302-0973 ДП «Київторф» повідомило про відсутність видобутку упродовж 2013 -2014 років корисних копалин на ділянці «Старе», родовище «Карань», згідно з спеціального дозволу від 22.12.1999 року №2078.

Також листом ДФС України від 20.03.2015 року №675015/99-99-15-04-01-16 надано перелік суб’єктів господарювання, які є власниками спеціальних дозволів на користування надрами, але впродовж 2013-2014 років не нарахували податкові зобов’язання з плати за користування надрами для видобування корисними копалинами.

Згідно з п.22 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 року №615 (в редакції, чинній на момент виникнення порушень) дія дозволу може бути зупинена органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням органів державного гірничого та санітарно-епідеміологічного нагляду, державного геологічного і екологічного контролю, органів місцевого самоврядування, органів державної податкової служби у разі:

1) порушення надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр;

2) виникнення внаслідок проведення робіт, пов'язаних з користуванням ділянкою надр, безпосередньої загрози життю чи здоров'ю працівників або населення;

3) проведення гірничих робіт без геологічного та маркшейдерського обслуговування;

4) наявності заборгованості з плати за користування надрами;

5) порушення надрокористувачем вимог законодавства у сфері надрокористування та охорони навколишнього природного середовища;

6) проведення на наданій у користування ділянці надр робіт, не передбачених дозволом;

7) відсутності у надрокористувача під час проведення робіт ліцензії на провадження господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону;

8) невиконання в установлений строк приписів уповноважених органів щодо усунення порушень законодавства у сфері надрокористування;

9) непереоформлення дозволу у випадках, передбачених пунктом 16 цього Порядку.

У зв’язку з тим, що Відповідачем не проводився видобуток упродовж 2013 -2014 років корисних копалин на ділянці «Старе», родовище «Карань», наказом Держгеонадр України №148 від 04.06.2015 року зупинено дію спеціального дозволу від 22.12.1999 року №2078, наданого ДП «Київторф» та надано 30 календарних днів для усунення порушень.

Листом від 12.06.2015 року №6780/13/14-15 про вказаний наказ повідомлено Відповідача.

У відповідь ДП «Київторф» проінформовано про проведення процедури відведення та встановлення правового статусу ліцензійної ділянки «Старе» родовища «Карань» для розробки проекту землеустрою, а також необхідності продовження терміну наданого для усунення порушень, які призвели до зупинення дії спеціального дозволу.

Наказом від 04.09.2015 року №267 Держгеонадр України продовжено термін для усунення порушень законодавства про надра до 01.11.2015 року.

Листом від 19.10.2015 року №17/05-08-583 проінформовано Держгеонадр України про закінчення сезону видобування торфу 2015 року та необхідності продовження терміну для усунення порушень вимог законодавства у сфері надрокористування.

Наказом від 02.12.2015 року №402 було продовжено термін для усунення порушень законодавства про надра до 15.01.2016 року.

Листом від 27.11.2015 року №17/05-08-604 було знову порушено питання щодо продовження терміну для усунення порушень законодавства про надра.

Наказом від 02.02.2016 року №28 продовжено ДП «Київторф» термін для усунення порушень законодавства про надра до 01.04.2016 року.

Листом від 25.03.2016 року №17/05-08-646 проінформовано Позивача щодо перебування на території ліцензованої ділянки земельних часток (паїв), які є власністю громадян та цільове призначення яких – для відведення товарного сільськогосподарського виробництва. У зв’язку з цим повторно порушено питання про продовження терміну для усунення порушень законодавства про надра.

Наказом від 16.08.2016 року знову продовжено термін до 15.09.2016 року.

Листом від 09.09.2016 року №14/06-270 повідомлено про завершення сезону видобування торфу 2016 року та у необхідності продовження терміну усунення порушень.

Відповідно до ст.26 Кодексу України про надра право користування надрами припиняється у разі:

1) якщо відпала потреба у користуванні надрами;

2) закінчення встановленого строку користування надрами;

3) припинення діяльності користувачів надр, яким їх було надано у користування;

4) користування надрами з застосуванням методів і способів, що негативно впливають на стан надр, призводять до забруднення навколишнього природного середовища або шкідливих наслідків для здоров'я населення;

5) використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр;

6) якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу - 180 календарних днів не приступив до користування надрами;

7) вилучення у встановленому законодавством порядку наданої у користування ділянки надр.

Право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, - у судовому порядку. При цьому питання про припинення права користування земельною ділянкою вирішується у встановленому земельним законодавством порядку.

Законодавством України можуть бути передбачені й інші випадки припинення права користування надрами.

Листом від 27.01.2017 року №1857/13/14-17 Відповідачу запропоновано надати до Держгеонадр України у 15-денний строк з моменту отримання листа власну позицію на припинення права користування надрами згідно з спеціального дозволу від 22.12.1999 року №2078. Вказаний лист було отримано Відповідачем 03.02.2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення.

Відповіді на даний лист на адресу Позивача не надходило.

Згідно із Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарського діяльності» дозвільний орган, що видав документ дозвільного характеру може звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру за наявності: здійснення суб'єктом господарюванням певних дій щодо провадження господарського діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.

Під час розгляду справи Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження усунення порушень, виявлений Позивачем, не надано доказів та обґрунтувань, які б свідчили про відсутність виявлених порушень, не надано доказів направлення Позивачу інформації та доказів усунення виявлених порушень, тощо.

Суд звертає увагу на те, що Відповідачем по даній справі не оскаржені будь-які дії органів Державної служби геології та надр України щодо проведення перевірок стосовно Відповідача, складання приписів, видання наказів, зупинення дії дозволу на користування надрами, не надані будь-які докази на спростування порушень, а навпаки в наданих листах на адресу Позивача зазначено про необхідність надання часу для усунення порушень, не можливість усунути порушення, тощо.

Підсумовую вищевикладене у Суду наявні підстави для анулювання спеціального дозволу на користування надрами від 22.12.1999 року №2078.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

2. Припинити право користування надрами шляхом анулювання ліцензії (спеціального дозволу) на користування надрами №2078 від 22.12.1999 року, виданого ДП «Київторф».

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.Б. Федорчук