Справа № 813/2833/17
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження в адміністративній справі

06 лютого 2018 року № 813/2833/17

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

судді Кухар Н. А.,

при секретарі судового засідання Шавель М.М.

за участю представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника третьої особи ТОВ «Новградагротрейд» - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання про закриття провадження у справі у справі за позовом ОСОБА_4 з обмежено відповідальністю «Сінеф» до Державного реєстратора Львівської філії Комунального підприємства "Центр реєстрації прав" Корецької районної ради Рівненської області ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_6 підприємство «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської області, ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Новградагротрейд» про визнання протиправними рішень,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Сінеф» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державного реєстратора Львівської філії Комунального підприємства "Центр реєстрації прав" Корецької районної ради Рівненської області ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_6 підприємство «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської області, ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Новградагротрейд», у якому,з врахуванням уточнення позовних вимог, просить визнати рішення державного реєстратора Львівської філії Комунального підприємства «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської області ОСОБА_5 № 35458305 незаконним; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35458305 від 31.05.2017 року 12:31:16, прийнятого державним реєстратором ОСОБА_5; скасувати запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно № 20686491 щодо реєстрації за ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Новоградагротрейд» права власності на нежитлове приміщення № 10 розташоване на 3 поверсі триповерхової цегляної будівлі, зареєстованого за адресою: м. Львів, вул. В. Винниченка, будинок 1; визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора ОСОБА_5 № 35285534 від 22.05.2017 року щодо реєстрації обєкту нерухомого майна, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 101, а саме нежитлове приміщення, № 10, загальною площею (кв. м): 237,2, що розташовані на 3 поверсі будинку за адресою: м. Львів, вул. В. Винниченка, будинок 1.

В судовому засіданні представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Новградагротрейд» ОСОБА_3 подала клопотання про закриття провадження у справі, оскільки оскаржувані рішення про державну реєстрацію за ТОВ «Новоградагротрейд» права власності на нежитлове приміщення № 10 розташоване на 3 поверсі триповерхової цегляної будівлі, зареєстованого за адресою: м. Львів, вул. В. Винниченка, будинок 1, загальною площею (кв. м): 237,2 стосуються правомірності підстав набуття права власності ТОВ «Новоградагротейд» вищезазначеного нежитлового приміщення, а тому такий спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має розглядатися у порядку господарської юрисдикції, оскільки виник спір про право.

Представники позивача в судовому засіданні заперечили щодо закриття провадження у справі.

Відповідач та третя особа - ОСОБА_6 підприємство «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської області, в судове засідання не зявилися, належним чином повідомлялися про час, дату та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно достатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це, не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. У своєму рішенні від 20.07.2006 р. у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України у редакції, яка діяла на момент звернення позивачів до суду, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства. Аналогічні підстави для закриття провадження у справі встановлені п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України у редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року (далі - КАС України № 2147).

Пунктом 10 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України №2147 справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ураховуючи зміни до норм процесуального закону, з метою вирішення питання можливості розгляду справи у порядку адміністративного судочинства суд вважає за необхідне вирішувати дане питання з урахуванням положень обох редакцій Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, згідно ч. 1 ст. 2 КАС України № 2747 завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Необхідність справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень регламентує також ч. 1 ст. 2 КАС України №2147.

Приписи ч. 2 ст. 2 КАС України №2747 визначали, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У постанові Пленуму ВАСУ від 20.05.2013 р. № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» в абз.2 п.2 суд вказав, що чинне законодавство не містить визначення терміна «публічно-правовий спір", проте для розгляду будь-якого спору адміністративний суд має встановити, що пред'явлений на вирішення суду спір містить публічно-правовий зміст/характер. Для з'ясування характеру спору судам слід враховувати, що протилежним за своїм значення до публічно-правового є приватно - правовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Пунктом 3 абз.2-3 вищезгаданої постанови ВАСУ передбачена необхідність звернення уваги суду на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи (суб'єктів владних повноважень), але і здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій. Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань. З наведеного випливає, що законодавець, вказуючи про можливість оскарження в адміністративному порядку будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження, не зазначив чітких критеріїв віднесення певного спору до публічно-правового чи, відповідно, приватно - правового.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України № 2747 юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Аналогічні за змістом норми закріплені й у п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України № 2147, на підставі яких юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень ( ч. 1 ст. 3 КАС України № 2747).

Зі змісту п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України № 2147 слідує, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

В абзаці 7 ч. 1 ст. 3 КАС України № 2747 визначено суб'єкт владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. При цьому, визначення суб'єкта владних повноважень, що міститься у п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України №2147, дещо розширюючи дане поняття, в цілому збігається із закріпленою у попередній редакції процесуального закону дефініцією. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з, у тому числі, іншим суб'єктом при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих осіб, відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних (публічно-владних) управлінських функцій.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України № 2747 та ч. 2 ст. 2 КАС України № 2147 у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Наведеними положеннями процесуального закону окреслюється перелік повноважень адміністративного суду при вирішенні питання про правомірність рішень, дій чи бездіяльності осіб, яким делеговані повноваження зі здійснення владних (публічно-владних) управлінських функцій. На переконання суду, вказане підтверджує відсутність у адміністративних судів правових підстав для вирішення питань про цивільне право у межах оскарження таких дій, рішень чи бездіяльності.

Аналіз наведених норм вказує, що КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

В постанові Верховного Суду України від 25.04.2017 №21-3197а16 ВСУ висловив правову позицію, згідно з якою, якщо підставою адміністративного позову є владні, управлінські рішення та дії держреєстратора, то спір підлягає розгляду в адміністративному суді.

Разом з тим, в постановах від 14 червня 2016 року у справі № 21-41а16 та від 11.04.2017 року у справі № 21-3632а16, колегії суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України зазначили, що оскільки спірні правовідносини у них пов'язані із невиконанням умов господарського договору, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ГПК.

Таким чином, ВСУ чітко розділяє підвідомчість спорів щодо скасування скасування рішень державного реєстратора про реєстрацію права власності, залежно від підстав позову, а тому, при визначенні судової юрисдикції справи суду необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, а також предмета спірних правовідносин.

31.05.2017 року державним реєстратором Львівської філії Комунального підприємства «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської області ОСОБА_5 прийнято рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Новоградагротрейд» права власності на нежитлове приміщення № 10 розташоване на 3 поверсі триповерхової цегляної будівлі, зареєстованого за адресою: м. Львів, вул. В. Винниченка, будинок 1.

Як вбачається з матеріалів справи, в якості обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на відсутність правових підстав для набуття права власності на спірне нерухоме майно третьою особою ТОВ «Новоградагротрейд», яке, на переконання позивачів, протиправно було зареєстровано за ним.

Відтак, єдиною підставою адміністративного позову в даній справі є протиправність рішень державного реєстратора у зв'язку з тим, що в результаті проведеної реєстрації порушено права позивача на вільне володіння, користування та розпорядження нежитловими приміщеннями, № 10, загальною площею (кв. м): 237,2, що розташовані на 3 поверсі будинку за адресою: м. Львів, вул. В. Винниченка, будинок 1, оскільки внаслідок незаконних дій державного реєстратора, за ТОВ «Новоградагротрейд» безпідставно зареєстровано право власності на нежитлові приміщення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а тому даний спір не є публічно-правовим і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції (адміністративної справи), а компетенція адміністративних судів на нього не поширюється оскільки підставами даного позову визначені обставини неправомірності, на думку позивача, набуття третьою особою права власності на спірне нежитлове приміщення, що, на їх переконання, порушує належне їм право власності. Тобто, в основу обґрунтування протиправного характеру оскаржуваного рішення покладено не порушення порядку та процедури винесення такого рішення, а відсутність такого права в особи, за якими у подальшому таке право було зареєстровано, що безумовно свідчать про існування спору про право у межах даних правовідносин.

Отже, оскільки у даній справі позивачем оспорюється правомірність набуття третьою особою ТОВ «Новоградагротрейд» права власності на нерухоме майно, такий спір не має ознак адміністративного та підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Приймаючи до уваги, що предметом оскарження у даній справі є рішення в обґрунтування протиправності (правомірності) яких позивачами покладено заперечення можливості набуття права власності на спірне нежитлове приміщення третьою особою, суд приходить до висновку про неможливість розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства, що є підставою для закриття провадження у справі, незважаючи на суб'єктний склад сторін даного спору.

Відтак, суд вважає, що клопотання представника третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Новградагротрейд» ОСОБА_3 про закриття провадження у справі слід задовольнити, провадження у адміністративній справі за позовом ТОВ «Сінеф» до Державного реєстратора Львівської філії Комунального підприємства "Центр реєстрації прав" Корецької районної ради Рівненської області ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Новградагротрейд» про скасування рішень про державну реєстрацію - закрити.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 238, 239, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, - суд

УХВАЛИВ :

Клопотання задовольнити повністю.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Сінеф" до Державного реєстратора Львівської філії Комунального підприємства "Центр реєстрації прав" Корецької районної ради Рівненської області ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_6 підприємство Центр реєстрації прав Корецької районної ради Рівненської області, ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Новоградагротрейд" про визнання протиправними рішень.

Повернути з державного бюджету ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Сінеф" (місце знаходження: м.Київ, вул.Мельникова,18 б оф.4 ) судовий збір, сплачений відповідно до квитанції від 07.08.2017 в розмірі 6400 грн.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддями.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Львівський оружний адміністративний суд протягом пятнадцяти днів з дня її складення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений і підписаний 12 лютого 2018 року.

Суддя Кухар Н.А.