Справа № 815/6182/17
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2018-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6182/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кравченка М.М.;

за участі:

секретаря судового засідання Кушкань Т.В.;

представника позивача ОСОБА_1;

представника відповідача ОСОБА_2;

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 Газімагомедовіча (Росія, Республіка Дагестан, Шамільський район, с. Гентаб) до Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (м. Одеса, вул. Левітана, 113), третя особа: Громадська організація «Мангуст» (м. Одеса, пр-т. Маршала Жукова, 2-а), про визнання протиправним та скасування рішення від 28.04.2017 року, визнання протиправною та скасування постанови від 28.04.2017 року, -

СУТЬ СПОРУ:

30.11.2017 року ОСОБА_4 Газімагомедовіч звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, третя особа: Громадська організація «Мангуст», в якій просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 28.04.2017 року про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства ОСОБА_4 Газімагомедовічу; визнати протиправним та скасувати постанову Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 28.04.2017 року про заборону вїзду строком на три роки в Україну громадянину ОСОБА_5 Федерації ОСОБА_4 Газімагомедовічу.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

28.04.2017 року при проходженні митного кордону в аеропорту м. Одеса співробітниками відділу прикордонної служби Одеса-аеропорт громадянину ОСОБА_5 Федерації ОСОБА_4 Газімагомедовіча було відмовлено в перетинанні державного кордону України для участі в міжнародних спортивних змаганнях з панкратіону «GOLDEN MONGOOSE», організатором яких виступив ГО «Мангуст». Співробітники прикордонної служби обґрунтували свою відмову тим, що спортсмени не могли підтвердити мету запланованого перебування на території України. Однак, твердження прикордонної служби є хибним та неправдивим, оскільки проведення міжнародних спортивних змаганнях з панкратіону «GOLDEN MONGOOSE» було запланованим заздалегідь та від спортивної організації були направлені листи-повідомлення про проведення таких змагань до правоохоронних органів. Разом з тим, 28.04.2017 року коли ОСОБА_4 було відмовлено в перетинанні державного кордону України, йому в паспорті було поставлено штемпель з відміткою про заборону перетину державного кордону строком на три роки. Жодного документу, що підтверджують прийняття відповідного рішення позивачу надано не було. Представник позивача звертався до Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України з вимогою надати документи, на підставі яких було заборонено ОСОБА_4 Газімагомедовічу вїзд на територію України, Одеським прикордонним загоном Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України було надано лише рішення від 28.04.2017 року про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства ОСОБА_4 Газімагомедовічу. Інших документів Одеський прикордонний загін Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України не надав. Лише 27.12.2017 року на запит представника позивача ОСОБА_1 останньому було видано копію постанови Одеського прикордонного загону від 28.04.2017 року про заборону вїзду в Україну строком на три роки гр. ОСОБА_5 Федерації ОСОБА_4 Газімагомедовічу, про що в журналі вихідної кореспонденції Одеського прикордонного загону зроблена відповідна відмітка.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.01.2018 року позовну заяву ОСОБА_4 Газімагомедовіча до Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, третя особа: Громадська організація «Мангуст», про визнання протиправним та скасування рішення від 28.04.2017 року, визнання протиправною та скасування постанови від 28.04.2017 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом пятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що 28.04.2017 року в пункті пропуску через Державний кордон для повітряного сполучення «Одеса-Аеропорт» під час оформлення пасажирів авіарейсу ОНУ-288, сполученням «Стамбул-Одеса» з громадянином РФ ОСОБА_4 на підставі ст.9 Закону України «Про прикордонний контроль» здійснювався прикордонний контроль іноземців та осіб без громадянства під час в'їзду в Україну. За результатами перевірки уточнення наявності законних підстав для вїзду і перебування на території України гр. РФ ОСОБА_4 було встановлено, що: гр. РФ Магдієв ОСОБА_4, з його слів, прибув в Україну не вперше, на запитання чи має при собі квитки на зворотній шлях, вказана особа повідомила, що не має, зазначила своє місце перебування готель «Одеса» за адресою Гагаринське плато, але дана особа не мала при собі броні на проживання в готелі, також в наданому зустрічаючою стороною гарантійному листі не було додано до листа будь-яких підтверджуючих документів, які могли свідчити де буде мешкати, поряд з цим, позивач при співбесіді повідомив, що він взагалі є тренером в організації «Мангуст», тобто вказана особа не змогла підтвердити мету запланованого перебування на території України, що безперечно протирічить нормам п.4 ст.8 Закону України «Про прикордонний контроль», ст.21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»; на запитання терміну перебування на території України, особа повідомила про себе, що вона має намір перебувати на території України 9 (девять) діб, з цього приводу було проведене опитування на предмет фінансового забезпечення, особа повідомила про наявність в неї 150 доларів США (у гривневому еквіваленті на день перетинання державного кордону складало 3975 грн.), а повинна була мати при собі 14410 грн., що не відповідає п.5 ст.8 Закону України «Про прикордонний контроль», ст. 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та п.3 «Порядку підтвердження достатнього фінансового забезпечення іноземців та осіб без громадянства для вїзду в Україну, перебування на території України, транзитного проїзду через територію України і виїзду за її межі та визначення розміру такого забезпечення Іноземці та особи без громадянства для вїзду в Україну», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04..12.2013 року № 884.

Крім того, відповідач вказує, що на початку квітня 2017 року на адресу Одеського прикордонного загону в порядку ст.35 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України», надійшла вказівка про особливу увагу щодо перетинання державного кордону під видом спортсменів особами з числа членів організованих злочинних угрупувань для дестабілізації оперативної обстановки на території Одеської області під час святкування травневих свят та пізніше, в підтвердження чого надана копія листа ГУНП в Одеській обл. від 10.04.2017 року за № 2/20-21. Також, дана інформація була отримана Одеським прикордонним загоном від оперативних підрозділ, які безпосередньо підпорядковані Південному регіональному управлінню, про що свідчить підпис оперативного співробітника в довідці по результатам співбесіди, яку підписав сам позивач. Тобто, посадові особи Одеського прикордонного загону діяли на підставі й в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та Законами України.

У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що позивач та третя особа ГО «Мангуст» надала всі необхідні документи на підтвердження проведення запланованого заходу та мету перебування ОСОБА_4 на території України. Разом з тим, відповідач зазначає, що у позивача не було достатніх коштів для перебування на території України та зворотного квитка, проте разом з відзивом на позовну заяву відповідач надав гарантійний лист написаний ОСОБА_6, який брав на себе зобовязання нести всі необхідні матеріальні витрати повязані з перебуванням та поверненням додому пяти громадян ОСОБА_5 Федерації, серед яких і значився ОСОБА_4 В оскаржуваній постанові від 28.04.2017 року про заборону в'їзду в Україну строком на три роки не зазначено в чому полягають діяння, які є підставою для прийняття рішення про заборону в'їзду, обставини і характер вчинення особою діяння, тощо. На підтвердження зазначеного твердження відповідач не вказує які конкретно дії вчинив позивач і чому їх протиправність та не надає жодного доказу на підтвердження своєї позиції. На момент звернення до суду з вищевказаними позовами у позивача були відсутні данні про будь, які рішення, що приймались уповноваженим органом стосовно заборони ОСОБА_4 вїзду на територію України протягом трьох років, оскільки його не було проінформовано про наявність відповідної постанови Одеського прикордонного загону, а лише було зроблено відповідний штемпель в паспорті.

В поясненнях третя особа зазначила, що вона вважає необґрунтованим рішення Одеського прикордонного загону від 28.04.2017 року про відмову в перетині державного кордону України ОСОБА_4 та постанову Одеського прикордонного загону від 28.04.2017 року про заборону вїзду строком на 3 роки в Україну громадянину ОСОБА_5 Федерації ОСОБА_4 і повністю підтримує позовні вимоги.

Представники позивача та третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов належить до часткового задоволення. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Громадянин ОСОБА_5 Федерації ОСОБА_4 Газімагомедовіч ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1 3657577, 28.04.2017 року прибув до м. Одеса, пункт пропуску через державний кордон України для повітряного сполучення «Одеса-Аеропорт», авіарейсом сполучення «Стамбул-Одеса».

Під час здійснення прикордонного контролю 28.04.2017 року інспектором прикордонної служби відділу прикордонної служби «Одеса-Аеропорт» Одеського прикордонного загону прийнято рішення про відмову у перетинанні державного кордону на в'їзд в Україну громадянину ОСОБА_5 Федерації ОСОБА_4 Газімагомедовічу. Підставою для прийняття рішення про відмову у перетинанні державного кордону України іноземцю від 28.04.2017 року зазначено ч.1 ст.8 Закону України «Про прикордонний контроль», з причин не підтвердження мети запланованого перебування на території України. Примірник рішення представник позивача отримав 05.10.2017 року.

Також, 28.04.2017 року начальником Одеського прикордонного загону затверджено постанову про заборону в'їзду в Україну, згідно з якою за результатами розгляду матеріалів стосовно ОСОБА_4 Газімагомедовіча, 07.03.1975 р. н., гр. ОСОБА_5 Федерації, встановлено порушення ним у пункті пропуску через державний кордон України правил перетинання державного кордону України, з огляду на що відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відповідач постановив заборонити позивачу в'їзд в Україну строком на три роки.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши законність дій та рішень відповідача, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.2 Закону України «Про прикордонний контроль» прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів. Прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон. Прикордонний контроль здійснюється щодо: 1) осіб, які перетинають державний кордон; 2) транспортних засобів, що перевозять через державний кордон осіб та вантажі; 3) вантажів, що переміщуються через державний кордон. Прикордонний контроль включає: 1) перевірку документів; 2) огляд осіб, транспортних засобів, вантажів; 3) виконання доручень правоохоронних органів України; 4) перевірку виконання іноземцями, особами без громадянства умов перетинання державного кордону у разі в'їзду в Україну, виїзду з України та транзитного проїзду територією України; 5) реєстрацію іноземців, осіб без громадянства та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон; 6) перевірку автомобільних транспортних засобів з метою виявлення викрадених. Прикордонний контроль забезпечується шляхом: 1) установлення режиму в пунктах пропуску через державний кордон та здійснення контролю за його додержанням; 2) застосування технічних засобів прикордонного контролю, використання службових собак та інших тварин; 3) створення і використання баз даних про осіб, які перетнули державний кордон, вчинили правопорушення, яким не дозволяється в'їзд в Україну або яким тимчасово обмежено право виїзду з України, про недійсні, викрадені і втрачені паспортні документи, а також інших передбачених законом баз даних; 4) спостереження за транспортними засобами і в разі потреби їх супроводження; 5) здійснення адміністративно-правових, а також оперативно-розшукових заходів; 6) організації і забезпечення взаємодії з підприємствами, установами та організаціями, діяльність яких пов'язана з міжнародним сполученням; 7) координації дій контрольних органів і служб.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.6 Закону України «Про прикордонний контроль» перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, а у випадках, визначених цим Законом, - посадових осіб Державної прикордонної служби України, якщо інше не передбачено цим Законом. Початком здійснення прикордонного контролю особи, транспортного засобу, вантажу є момент подання особою паспортного, інших визначених законодавством документів для перевірки уповноваженій службовій особі Державної прикордонної служби України.

Відповідно до ч.4 ст.6 Закону України «Про прикордонний контроль» прикордонний контроль вважається закінченим після надання уповноваженою службовою особою Державної прикордонної служби України дозволу на перетинання державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем або після доведення до відома відповідної особи рішення про відмову у перетинанні державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.8 Закону України «Про прикордонний контроль» уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України надають іноземцю, особі без громадянства дозвіл на перетинання державного кордону у разі в'їзду в Україну за умови: 1) наявності в нього дійсного паспортного документа; 2) відсутності щодо нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону в'їзду в Україну; 3) наявності в нього в'їзної візи, якщо інше не передбачено законодавством України; 4) підтвердження мети запланованого перебування; 5) наявності достатнього фінансового забезпечення на період запланованого перебування і для повернення до держави походження або транзиту до третьої держави або наявності в нього можливості отримати достатнє фінансове забезпечення в законний спосіб на території України - для громадянина держави, включеної до переліку держав, затвердженого Кабінетом Міністрів України, та особи без громадянства, яка постійно проживає у державі, включеній до такого переліку. Іноземцям, особам без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам в'їзду в Україну, відмовляється у перетинанні державного кордону в порядку, встановленому статтею 14 цього Закону.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.9 Закону України «Про прикордонний контроль» прикордонний контроль іноземців та осіб без громадянства під час в'їзду в Україну здійснюється за процедурами контролю першої лінії, а у передбачених цим Законом випадках - також за процедурою контролю другої лінії. Процедура здійснення контролю першої лінії передбачає проведення перевірки: 1) паспортного документа з метою встановлення його дійсності, наявності відповідно до вимог законодавства посвідки на постійне проживання чи візи; 2) наявності чи відсутності у базах даних Державної прикордонної служби України інформації про заборону в'їзду в Україну та про доручення правоохоронних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон; 3) відміток про перетинання державного кордону в паспортному документі іноземця або особи без громадянства. Процедура здійснення контролю другої лінії проводиться за результатами аналізу та оцінки ризиків під час виконання процедури контролю першої лінії, якщо в уповноваженої службової особи Державної прикордонної служби України виникли сумніви щодо виконання іноземцем або особою без громадянства умов в'їзду в Україну, та передбачає: 1) встановлення місць відправлення та призначення, мети та умов запланованого перебування з проведенням у разі необхідності перевірки відповідних підтверджуючих документів і співбесіди; 2) з'ясування наявності достатнього фінансового забезпечення на період запланованого перебування і для повернення до держави походження або транзиту до третьої держави або наявності можливості отримати достатнє фінансове забезпечення в законний спосіб на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення для перебування в Україні, транзитного проїзду через територію України та виїзду за її межі, а також його розмір визначаються Кабінетом Міністрів України.

З огляду на матеріали справи суд встановив, що громадянину ОСОБА_5 Федерації ОСОБА_4 Газімагомедовічу було відмовлено в перетині державного кордону України в зв'язку з тим, що він не підтвердив мету запланованого перебування на території України.

ОСОБА_4 Газімагомедовіч, громадянин ОСОБА_5 Федерації, ІНФОРМАЦІЯ_1, прибув до України 28.04.2017 року для участі у міжнародних спортивних змаганнях з панкратіону «GOLDEN MONGOOSE», організатором яких виступала Громадська організація «Мангуст», якою 01.05.2017 року в м. Одесі, концерт-хол «Одеса», проводився захід «Кубок з професійного панкратіону «GOLDEN MONGOOSE».

12.04.2017 року Громадська організація «Мангуст» направила повідомлення в Приморський ВП в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області та Головне управління Національної поліції в Одеській області про те, що 01.05.2017 року в м. Одесі ГО «Мангуст» та спортивним клубом «Мангуст» проводитиметься спортивно-масовий захід «Кубок з професійного Панкратіону GOLDEN MONGOOSE» з проханням забезпечити громадський порядок та безпеку під час проведення вказаного заходу, що відбудеться 01.05.2017 року о 19 год. 00 хв. за адресою: м. Одеса, Гагаринське плато, буд. 5, концерт-хол «Одеса».

Відповідно до листа-запрошення від 21.04.2017 року № 324/4 Громадська організація «Мангуст» запрошує, зокрема, громадянина ОСОБА_5 Федерації ОСОБА_4 Газімагомедовіча, ІНФОРМАЦІЯ_1, для участі у спортивних змаганнях «Кубок з професійного панкратіону «GOLDEN MONGOOSE», який проводитиметься 01.05.2017 року о 19 год. 00 хв. в м. Одесі, концерт-хол «Одеса».

Також, зазначений лист містить інформацію про те, що в період перебування на території України з 28.04.2017 року по 03.05.2017 року запрошені спортсмени будуть розміщені в готелі «Одеса» за адресою: м. Одеса, Гагаринське плато, 5, та фінансові витрати, пов'язані з перебуванням на території України спортсменів, несе сторона, яка приймає їх.

Разом з цим, зі змісту вказаного листа незрозуміло, кому він адресувався та направлявся.

Згідно з довідкою про результати співбесіди з гр. РФ ОСОБА_4 позивач мав при собі 150 доларів США та планував перебувати в Україні приблизно до 5-6 травня 2017 року, однак проїзних квитків на зворотній шлях позивач при собі не мав.

Відповідно до п.п.3-4 «Порядку підтвердження достатнього фінансового забезпечення іноземців та осіб без громадянства для вїзду в Україну, перебування на території України, транзитного проїзду через територію України і виїзду за її межі та визначення розміру такого забезпечення», затвердженого 04.12.2013 року постановою Кабінету Міністрів України № 884, особи повинні мати кошти в 20-кратному розмірі прожиткового мінімуму на одну особу з розрахунку на місяць, встановленого в Україні на день їх вїзду в Україну. Якщо строк перебування особи становить менше або більше одного місяця, зазначена сума ділиться на середньоарифметичну кількість днів місяця (30 діб) та множиться на планову кількість днів (до цієї суми додається пять днів) перебування.

З урахуванням зазначеного, коштів в сумі 150 доларів США, які мав при собі позивач, не достатньо для перебування на території України протягом 8-ми діб.

Крім того, відповідач зазначив, що під час співбесіди позивач плутався у поясненнях де буде проживати в м. Одесі та що робитиме окрім участі у змаганнях 1-го травня, не мав чіткої відповіді щодо місця постійного мешкання (перебування), до кого приїхав та з якою метою, тощо.

Враховуючи вищезазначене, за результатами контролю другої лінії, проведеної співбесіди, аналізу та оцінки ризиків, посадовими особами Одеського прикордонного загону встановлено, що ОСОБА_4 Газімагомедовіч не відповідає умові перетинання державного кордону на в'їзд в Україну, передбаченій п.4 ч.1 ст.8 Закону України «Про прикордонний контроль».

Згідно з ч.1 ст.14 Закону України «Про прикордонний контроль» іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в'їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв'язку з відсутністю документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв'язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що відповідач правомірно та обґрунтовано прийняв рішення про відмову в перетинанні державного кордону України гр. ОСОБА_5 Федерації ОСОБА_4 відповідно до вимог ч.1 ст.14 Закону України «Про прикордонний контроль», оскільки він не відповідав умові перетинання державного кордону на в'їзд в Україну, передбаченій п.4 ч.1 ст.8 Закону України «Про прикордонний контроль», а саме не підтвердив мету запланованого перебування на території України.

Суд також враховує, що дане рішення вже реалізоване.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в'їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в'їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов'язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в'їзду в Україну; якщо така особа намагається здійснити вїзд через контрольні пункти вїзду - виїзду на тимчасово окуповану територію без спеціального дозволу або така особа під час попереднього перебування на території України здійснила виїзд із неї через контрольний пункт вїзду - виїзду.

Згідно з довідкою, складеною 28.04.2017 року під час прийняття рішення про заборону в'їзду ОСОБА_4 в Україну, обставиною, що була підставою для прийняття рішення про заборону в'їзду, відповідачем зазначено абз.6 ч.1 ст.13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

В постанові від 28.04.2017 року про заборону в'їзду ОСОБА_4 в Україну строком на три роки вказано, що вона винесена з підстав порушення позивачем правил перетинання державного кордону України.

Разом з цим, вказані вище документи (довідка та постанова) не містять належного обґрунтування та мотивів в чому саме полягають діяння, які є підставою для прийняття рішення про заборону в'їзду, обставини і характер їх вчинення.

Крім того, в обґрунтування своєї правової позиції відповідач посилається на отриману в порядку ст.35 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України вказівку про особливу увагу щодо перетинання державного кордону під видом спортсменів особами з числа членів організованих злочинних угрупувань для дестабілізації оперативної обстановки на території Одеської області під час святкування травневих свят та пізніше.

Однак, суд вважає необґрунтованими вказані посилання відповідача в якості достатнього та належного підґрунтя для прийняття постанови від 28.04.2017 року про заборону в'їзду в Україну строком на три роки гр. ОСОБА_5 Федерації ОСОБА_4, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин до суду надано не було.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що постанова Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 28.04.2017 року про заборону вїзду строком на 3 роки в Україну громадянину ОСОБА_5 Федерації ОСОБА_4 Газімагомедовічу є протиправною та належить до скасування.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онерїлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обовязок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах.

Крім того, ЄСПЛ у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що «принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. ОСОБА_7 Газімагомедовіча (Росія, Республіка Дагестан, Шамільський район, с. Гентаб) до Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (м. Одеса, вул. Левітана, 113), третя особа: Громадська організація «Мангуст» (м. Одеса, пр-т. Маршала Жукова, 2-а), про визнання протиправним та скасування рішення від 28.04.2017 року, визнання протиправною та скасування постанови від 28.04.2017 року - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 28.04.2017 року про заборону вїзду строком на 3 роки в Україну громадянину ОСОБА_5 Федерації ОСОБА_4 Газімагомедовічу.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_4 Газімагомедовіча суму сплаченого судового збору відповідно до задоволених вимог в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Повний текст рішення складено 12 лютого 2018 року.

Суддя М.М. Кравченко