Справа № 810/7195/14
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2018 Київ К/9901/8185/18 810/7195/14
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Ханової Р.Ф., Олендера І.Я.

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 11.02.2015р. (суддя Виноградов О.І.)

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2015р. (судді Мамчур Я.С., Шостак О.О., Желтобрюх І.Л.)

у справі № 810/7195/14

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ

У грудні 2012 року до суду з позовом до Рокитнянської міжрайонної державної податкової інспекції в Київській області Державної податкової служби (з урахуванням уточнень) про визнання протиправними дій відповідача щодо визнання в актах перевірок від 08.11.2012, від 19.10.2012, від 02.08.2012 нікчемними правочинів, укладених фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 з контрагентами; зобов'язання відповідача вилучити з Автоматизованої системи «Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» інформацію про результати перевірок фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, оформлених актами від 08.11.2012, від 19.10.2012 та від 02.08.2012.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 25.12.2012, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2013, позов задоволено:

- визнано протиправними дії Рокитнянської МДПІ щодо визнання в Акті від 08 листопада 2012 року № 27/1701/НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки правильності визначення повноти нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість та податку на прибуток фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, період діяльності з 01.01.2011 року по 30.10.2012 року» нікчемними правочинів, укладених ОСОБА_2;

- визнано протиправними дії Рокитнянської МДПІ щодо визнання в Акті від 19 жовтня 2012 року №23/1701/НОМЕР_1 «Про результати документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи приватного підприємця ОСОБА_2 за період з 01.07.2009 року по 31.12.2011 року» нікчемними правочинів, укладених позивачем;

- визнано протиправними дії Рокитнянської МДПІ щодо визнання в Акті від 2 серпня 2012 року № 14/1701/НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки достовірності визначення показників декларації з податку на додану вартість за вересень, жовтень, листопад, грудень 2011 року, січень, лютий, березень 2012 року фізичної особи приватного підприємця ОСОБА_2 за період з 01.09.2011 року по 31.03.2012 року» нікчемними правочинів, укладених позивачем;

- зобов'язано Рокитнянську МДПІ вилучити з Автоматизованої системи «Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» інформацію про результати перевірок фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, оформлених Актами від 08.11.2012, від 19.10.2012 року та від 02.08.2012.

Постановою Вищого адміністративного суду України частково задоволено касаційну скаргу Рокитянської МДПІ: скасовано рішення судів першої та апеляційної інстанції, справу направлено на новий розгляд.

03.02.2015 Київським окружним адміністративним судом задоволено клопотання позивача про уточнення назви відповідача з Рокитянської МДПІ на Білоцерківську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області (далі Білоцерківська ОДПІ).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.02.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2015, закрито провадження в частині позовних вимог до Білоцерківської ОДПІ про визнання протиправними дій відповідача щодо:

- визнання в акті Рокитнянської МДПІ від 08 листопада 2012 року "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки правильності визначення повноти нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість та податку на прибуток фізичної особи - підприємця ОСОБА_2П за період діяльності з 01 січня 2011 року по 30 жовтня 2012 року" нікчемними правочинів, укладених позивачем;

- визнання в акті Рокитнянської МДПІ від 19 жовтня 2012 року "Про результати документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 за період з 1 липня 2009 року по 31 грудня 2011 року" нікчемними правочинів, укладених позивачем;

- визнання в акті Рокитнянської МДПІ від 02 серпня 2012 року "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки достовірності визначення показників декларації з податку на додану вартість за вересень - грудень 2011 року, січень - березень, 2012 року фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 за період з 01 вересня 2011 року по 31 березня 2012 року" нікчемними правочинів, укладених позивачем.

Не погодившись з ухвалами судів ОСОБА_2 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та направити справу для продовження розгляду.

При цьому скаржник зазначив, що ним не оскаржувались акти перевірки Рокитнянської МДПІ, складені у серпні, жовтні та листопаді 2012 року; предметом позову не були вимоги щодо визнання актів недійсними, неправомірними, щодо їх скасування, тощо. Позивач оскаржував дії Рокитнянської МДПІ щодо визнання в актах нікчемними укладених ОСОБА_2 правочинів. Вказані дії негативно вплинули на господарську діяльність позивача та призвели до того, що контролюючими органами почали здійснюватися перевірки контрагентів ОСОБА_2

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Ухвала Київського окружного адміністративного суду від 11.02.2015 про закриття провадження у справі щодо частини позовних вимог мотивована тим, що акт перевірки ДПІ не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні ст. 17 КАС України (в редакції, що діяла до 15.12.2017), не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

З цими висновками погодився суд апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 2 КАС України (в редакції, що діяла до 15.12.2017) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади.

З огляду на це, статтею 6 КАС України (в редакції, що діяла до 15.12.2017) кожній особі яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси надано право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду.

Ці норми кореспондується з положеннями статей 2 та 5 КАС України ( в редакції, що діє з 15.12.2017).

Таким чином, обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер.

Акт перевірки ДПІ, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання акта перевірки, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні частини першої статті 17 КАС.

Дії службової особи контролюючого органу щодо включення до акта певних висновків не можуть бути предметом розгляду у суді, оскільки заперечення, зауваження до акта перевірки (за їх наявності) та висновки на них є невід'ємною частиною акта. Це свідчить про те, що дії, пов'язані з включенням до акта висновків, є обов'язковими, тоді як самі висновки такими не є.

Таким чином, дії посадових осіб МДПІ, що здійснювали перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, які полягають у тому, що вказані особи дійшли висновку про наявність ознак нікчемності укладених позивачем угод та відобразили свої висновки у складених ними актах, не породжують обов'язкових юридичних наслідків. Водночас судження контролюючого органу про нікчемність окремих угод є висновками тільки контролюючого органу, зазначення яких в акті перевірки не суперечить чинному законодавству. Такі твердження акта можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані висновки акта.

З огляду на це, колегія суддів Касаційного адміністративного суду доходить висновку про те, що предметом оскарження у справі адміністративного судочинства є дії чи бездіяльність службових осіб, якщо вони обмежують чи порушують права, свободи чи законні інтереси особи. Безпосереднє викладення контролюючим органом суб'єктивного оціночного судження щодо наявності порушень податкового законодавства є правом податкового органу, внаслідок чого відсутні порушені права позивача, які підлягають захисту.

Здійснення посадовими особами контролюючого органу аналітичної діяльності, наслідком якої стало формування певних висновків та відображення їх у акті перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору.

Відсутність спірних відносин, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту, відтак судом першої інстанції прийнято ухвалу про закриття провадження у справі у повній відповідності до приписів частини 1 статті 157 КАС України.

При цьому, захист прав та інтересів особи, яка вважає, що розповсюдження недостовірної інформації щодо законності її господарської діяльності завдає шкоди її діловій репутації та спричиняє розповсюдженням такої інформації збитки, можливий, з урахуванням суб'єктного складу правовідносин, у межах цивільного або господарського судочинства.

Таким чином, доводи касаційної скарги не спростовують правильність доводів якими мотивовані судові рішення, не дають підстав вважати висновки судів попередніх інстанцій помилковими, а застосування судом норм процесуального права - неправильним.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Відповідно до частини 3 статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 11.02.2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2015 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова

І.Я. Олендер