Справа № 804/5339/17
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 р. Справа № 804/5339/17

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді членів колегії - суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Українсько-Чеське спільне підприємство "НІКОЛЬ ІНДАСТРІ" до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення № 29277/34588396 від 31.07.2017р. та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

21.08.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю Українсько-Чеське спільне підприємство "НІКОЛЬ ІНДАСТРІ" звернулось з позовом до Державної фіскальної служби України та, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 18.10.2017р., просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №29277/34588396 від 31.07.2017р. про відмову у реєстрації податкової накладної Товариства з обмеженою відповідальністю Українсько-Чеське спільне підприємство "НІКОЛЬ ІНДАСТРІ" №74/- від 20.06.2017р. в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов'язати комісію Державної фіскальної служби України зареєструвати податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю Українсько-Чеське спільне підприємство "НІКОЛЬ ІНДАСТРІ" №74/- від 20.06.2017р. в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між позивачем (постачальником) та ТОВ «МОСТСТРОЙКОМ» був укладений договір поставки за умовами якого надавались послуги з доставки товару (послуга продавця), за якою позивачем була складена податкова накладна №74/- від 20.06.2017р., яку 12.07.2017р. було подано на реєстрацію до ЄРПН, проте Квитанцією №1 від 12.07.2017р. реєстрацію вказаної податкової накладної було зупинено через невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 49.41 та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК. 14.07.2017р. позивачем на адресу відповідача були подані письмові пояснення та документи про підтвердження реальності операцій по податковій накладній №74/- від 20.06.2017р. (повідомлення №1 від 14.07.2017р.), а також 18.07.2017р. подано таблицю даних платника податків. Проте 31.07.2017р. відповідачем було прийнято рішення про відмову у реєстрації вказаної податкової накладної з підстав того, що копії документів складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію такої податкової накладної. Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним та просить його скасувати посилаючись на те, що всі надані позивачем копії документів, складені відповідно до законодавства та є достатніми для реєстрації податкової накладної №74/- від 20.06.2017р., оскільки доставка (послуга продавця за ПН №74/- від 20.06.2017р.) не може бути «невідповідною обсягам постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 49.41», оскільки є послугою, а не товаром. Тобто, позивач вважає, що підстав для зупинення реєстрації податкової накладної №74/- відповідно до вимог п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України не було. Також позивач вказує і на те, що відповідачем при прийнятті оспорюваного рішення безпідставно не враховано відомості таблиці даних платника податку від 18.07.2017р. та первинні бухгалтерські документи, які не мали жодних дефектів та відповідали ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», а тому вважає, що вказане свідчить про протиправність оспорюваного рішення.

Представник позивача 28.11.2017р. подав заяву про розгляд даної справи у порядку письмового провадження (а.с.88).

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином 08.11.2017р., що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням (а.с. 85).

18.10.2017р. представником відповідача до канцелярії суду були подані письмові заперечення, у яких відповідач просив у задоволенні даного адміністративного позову відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що п.п.201.16.3 п.201.16 ст. 201 ПК України встановлено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, встановлених відповідно до п.74.2 ст.74 ПК України. Представник відповідача вказує на те, що комісією ДФС було прийнято оспорюване рішення цілком обґрунтовано, оскільки надані платником податків копії документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування №74/- від 20.06.2017р. з урахуванням Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України №567 від 13.06.2017р. (далі Критерії оцінки ступеня ризиків Наказу №567), а тому вважає, що оспорюване рішення було прийнято у межах діючого законодавства, у звязку з чим дії відповідача є правомірними (а.с. 58-60).

Також, 18.10.2017р. представником відповідача до канцелярії суду було подано клопотання про здійснення розгляду даної справи у порядку письмового провадження (а.с. 57).

За приписами ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у розгляді справи, судовий розгляд здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи наведене, подані представниками позивача та відповідача клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні, строки розгляду справи, встановлені ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу у письмовому провадженні згідно до вимог ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства.

Із наданих документів, колегією суддів встановлені наступні обставини у справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю Українсько-Чеське спільне підприємство «НІКОЛЬ ІНДАСТРІ» 02.09.2006р. зареєстроване як юридична особа за адресою: 52500, Дніпропетровська обл., м. Синельникове, вул. Ульянових, 20, що підтверджується копією статуту позивача (а.с.30-39).

15.06.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Українсько-Чеське спільне підприємство «НІКОЛЬ ІНДАСТРІ» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МОСТСТРОЙКОМ» (Покупець) був укладений договір поставки, що підтверджується копією відповідного договору (а.с.12-14).

20.06.2017р. позивачем було складено податкову накладну №74 на суму 2 750,00 грн., у тому числі ПДВ 458,33 грн. (контрагент - ТОВ «МОСТСТРОЙКОМ»), що підтверджується її копією (а.с. 19).

Вказану податкову накладну було подано на реєстрацію у ЄРПН, проте згідно Квитанції №1 документ прийнято, реєстрацію зупинено (а.с. 26).

Підставами для зупинення реєстрації вказаної податкової накладної стали виявлені помилки: ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017р. №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 49.41, запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК (а.с. 26).

14.07.2017р. на виконання вимог п.п. 201.16.2 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України позивачем до ДФС України було направлено повідомлення №1 яким надано пояснення щодо господарських операцій позивача за зупиненою податковою накладною до якого були долучені також і копії документів на підтвердження реальності здійснення господарських операцій, а саме: копію договору від 15.06.2017р., копія специфікації №1, що є додатком №1 до договору, копію рахунку на оплату, копію платіжного доручення про сплату за надану доставку, копію ТТН, копію акту надання послуг та копію видаткової накладної, які були отримані відповідачем згідно відповідних квитанцій (а.с. 12-22).

Також, 18.07.2017р. позивачем було направлено до ДФС України Таблицю даних платника податків, яку було прийнято 24.07.2017р., що підтверджується копіями таблиці та Квитанції №2 (а.с. 23, 25).

Однак, 31.07.2017р. відповідачем було прийнято рішення №29277/34588396 від 31.07.2017р. про відмову у реєстрації у ЄРПН податкової накладної №74/- від 20.06.2017р., поданої позивачем, у звязку з наданням платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію ПН/РК, що підтверджується його копією (а.с. 28).

Позивач оспорює вищевказане рішення відповідача №29277/34588396 від 31.07.2017р. щодо відмови у реєстрації у ЄРПН податкової накладної позивача №74/- від 20.06.2017р., просить його визнати протиправним та скасувати посилаючись на те, що висновок відповідача про відповідність вказаної податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків №567 є неправомірним, оскільки не містить реальних правових підстав для цього у звязку з тим, що посилання на виявлення невідповідності між послугами доставки і придбаними товарами згідно УКТ ЗЕД 49.41, не відповідає дійсності, оскільки невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах не може бути застосовано до послуги доставки (послуга продавця за податковою накладною №74/- від 20.06.2017р.).

Дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

За приписами п.74.2 статті 71 ПК України визначено, що в Єдиному реєстрі податкових накладних далі ЄРПН) забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування (далі ПН/РК) критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких ПН/РК в ЄРПН.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій і завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики п. 74.3 ст. 74 ПК України.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних №1246 від 29.12.2010р.(далі Порядок №1246) податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно до п.12 вказаного Порядку №1246 після надходження ПН/РК до ДФС в автоматизованому режимі здійснюються їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності ПН/РК затвердженому формату (стандарту); чинності цифрового електронного підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких ПН/РК; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію ПН/РК, платником податку на момент складання та реєстрації таких ПН/РК; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обовязкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 в 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для ПН/РК, що реєструються після 1 липня 2015р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації ПН/РК з такими ж реквізитами; відповідності ПН/РК критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до п.13 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації ПН/РК.

Аналогічні приписи містить підпункт 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України згідно яких реєстрація ПН/РК в ЄРПН може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України у разі відповідності такої ПН/РК сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України у разі зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає ( в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої ПН/РК. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації ПН/РК зазначаються: а)порядковий номер та дата складення ПН/РК; б) визначення критерію (їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації ПН/РК; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої ПН/РК в ЄРПН.

Так, пункт 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567, містить у собі визначення двох різних критеріїв, а саме:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у ПН/РК, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку обсягу різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017р. в отриманих ПН/РК, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у ПН/РК, зареєстрованих з 01 січня 2017р. в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право субєкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу УІ Податкового кодексу України, стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

Аналізуючи вказані вище норми, можна дійти висновку про те, що, здійснюючи моніторинг ПН/РК, контролюючі органи зобовязані, у разі зупинення реєстрації ПН/РК, у Квитанції №1 зазначати конкретний вид із двох вищенаведених критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації ПН/РК, який встановлений пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567.

Разом з тим, як свідчить зміст копії Квитанції №1 про зупинення реєстрації податкової накладної №74/- від 20.06.2017р., поданої позивачем, відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України з підстав відповідності вказаної податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567, вказана Квитанція №1 не містить зазначення конкретного із двох критеріїв, визначених п. 6, достатніх для зупинення реєстрації у ЄРПН вказаної податкової накладної №74/- від 20.06.2017р. (а.с. 26).

Зазначення ж у вказаній Квитанції №1 та віднесення до п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків вказаної податкової накладної №74/- з підстав того, що у ній виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах з УКТ ЗЕД:49.41 є безпідставним, з огляду на те, що наведені причини не віднесено до переліку критеріїв оцінки ступеня ризиків, які визначені у п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567.

При цьому, слід зазначити, що зі змісту вказаної податкової накладної №74/- від 20.06.2017р. видно, що позивачем взагалі не заповнювався рядок 3.1 щодо визначення товару згідно з УКТ ЗЕД (а.с. 19).

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що зупинення контролюючим органом реєстрації вказаної вище податкової накладної №74/- від 20.06.2017р. у ЄРПН є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам вищенаведеного податкового законодавства, суперечить вказаним нормам з урахуванням того, що, зупиняючи реєстрацію вказаної податкової накладної, орган ДФС не визначив у Квитанції №1 конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків, визначеного п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567 в порушення вимог п.п. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 ПК України.

Також судом враховується і те, що не визначення контролюючим органом конкретного виду критерію, який встановлений п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567 прямо впливає на можливість надання в подальшому платником податків відповідних документів, перелік яких міститься у Вичерпному переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017р. №567 (далі Вичерпний перелік документів Наказу №567).

Так, відповідно до пункту 1 Вичерпного переліку документів Наказу №567, вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН у розмірі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017р. №567:

1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв: договору, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договору, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантажування продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором або/законодавством;

2) для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Таким чином, із аналізу даних норм законодавства вбачається, що можливість надання платником податку вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом ДФС конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків, визначених у п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567.

Отже, не визначення контролюючим органом у Квитанції №1 про зупинення реєстрації у ЄРПН податкових накладних конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків, передбачених у п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567, вказівка контролюючого органу ДФС про необхідність надання платником документів, які не передбачені Вичерпним переліком документів Наказу №567, зазначення у відповідній Квитанції причин зупинення реєстрації ПН/РК, які не відповідають п.6 вказаних Критеріїв, свідчить про порушення контролюючим органом вимог податкового законодавства, а як наслідок, протиправність дій контролюючого органу щодо зупинення реєстрації ПН/РК у ЄРПН.

У відповідності до підпункту 201.16.1 п.201.16 ст. 201 ПК України письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті в підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобовязання, відображеного у такій ПН/РК. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику ( підпункт 201.16.3 п.201.16 ст.201 ПК України).

Зазначена комісія приймає рішення про: реєстрацію ПН/РК в ЄРПН; відмову у реєстрації ПН/РК в ЄРПН.

Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок роботи комісії визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації ПН/РК в ЄРПН приймається та надсилається платнику податку протягом пяти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до підпункту 201.16.2 ПК України.

Так, позивачем у порядку, визначеному п.п.201.16.2 п.201.16 ст.201 ПК України повідомленням №1 від 14.07.2017р. були надані письмові пояснення та копії документів, що підтверджують виконання господарських операцій за договором поставки №б/н від 15.06.2017р., укладеного між позивачем та ТОВ «МОСТСТРОЙКОМ», надані пояснення та Таблицю даних платника податку щодо видів економічної діяльності відповідно до КВЕД, кодів товарів згідно УКТ ЗЕД, кодів послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (а.с. 27)

Разом з тим, контролюючим органом ДФС, 31.07.2017р. було прийнято рішення за №29277/34588396 про відмову у реєстрації у ЄРПН податкової накладної №74/- від 20.06.2017р. з підстав надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію ПН/РК відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2017р. №190 Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову у такій реєстрації (далі постанова КМУ №190) (а.с. 28).

Вивчивши зміст вказаного оспорюваного рішення, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, а також і письмові пояснення надані позивачем разом з документами, що підтверджують виконання господарських операцій, оформлених позивачем за податковою накладною №74/- від 20.06.2017р., а також проаналізувавши і зміст вищенаведеного нормативно-правового акту, який був підставою для прийняття вказаного вище рішення, колегія суддів приходить до висновку, що оспорюване рішення не відповідає вимогам вищевказаної постанови КМУ №190, є протиправним та підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Абзацом 1 постанови КМУ №190 встановлено, що комісія ДФС приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту в підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у ПН/РК, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу ДФС протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобовязання, відображеного у ПН/РК.

Згідно до абз. 2 постанови КМУ №190 визначено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації ПН/РК є:

- не надання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у ПН/РК, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.6 статті 201 Кодексу;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію ПН/РК.

Аналізуючи вказані норми, можна дійти висновку, що у разі прийняття рішення контролюючим органом про відмову у реєстрації у ЄРПН ПН/РК контролюючий орган у відповідному рішення повинен зазначити чіткі підстави для прийняття рішення про відмову та зазначити, які саме документи складені з порушенням вимог законодавства, а яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію у ЄРПН ПН/РК.

Разом з тим, зі змісту оспорюваного рішення вбачається, що вказане рішення органу ДФС є необґрунтованим та не містить чітких посилань на підстави, які слугували причинами для прийняття оспорюваного рішення про відмову контролюючого органу ДФС зареєструвати податкову накладну №74/- від 20.06.2017р. у ЄРПН з урахуванням наданих позивачем письмових пояснень та документів, які підтверджують господарські операції за вказаної податковою накладною, оскільки вказане рішення не містить доводів та обґрунтувань відносно того, що надані документи складені з порушенням законодавства якого саме не зазначено, як не зазначено і документу, який складено з порушенням законодавства, а яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної у ЄРПН.

Також і у письмових запереченнях на позов представником відповідача не наведено жодних обґрунтованих підстав та не надано доказів, які б свідчили про обґрунтованість прийняття оспорюваного рішення з урахуванням наданих пояснень платником податку та документів на підтвердження господарської операції оформленої за накладною №74/- від 20.06.2017р.

Задовольняючи позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування оспорюваного рішення, колегія суддів також виходить із того, що оспорюване рішення є актом індивідуальної дії.

Правовий акт індивідуальної дії виданий субєктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообовязкових правил поведінки та стосується прав і обовязків чітко визначеного субєкта (субєктів), якому він адресований.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозахисний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень субєктами адміністративного права, які видають такі акти; розвязання за їх допомогою конкретних, а саме: індивідуальних справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акту нормам чинного законодавства.

Натомість, як свідчить зміст оспорюваного рішення, вказане рішення контролюючого органу ДФС не відповідає критеріям чіткості, обґрунтованості та зрозумілості акту індивідуальної дії, породжують його неоднозначне трактування, що, в свою чергу, впливає на можливість реалізації права або виконання обовязку платником податку виконати юридичне волевиявлення субєкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представником відповідача не надано належних і допустимих доказів правомірності прийняття оспорюваного рішення з урахуванням обставин встановлених судом та доказів наданих позивачем.

Тоді як, позивачем надано достатньо доказів та наведено підстав, які свідчать про протиправність оспорюваного рішення відповідача у відповідності до вимог ст. 69-71 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що обставини, які слугували прийняттю оспорюваного рішення є неправомірними та не обґрунтованими, спростовуються вищенаведеними доказами, а тому оспорюаване рішення, прийнято відповідачем не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), у звязку з чим позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування оспорюваного рішення №29277/34588396 від 31.07.2017р. підлягають задоволенню.

Також колегія суддів приходить до висновку, що підлягають і задоволенню похідні позовні вимоги позивача про зобовязання відповідача зареєструвати в ЄРПН податкову накладну №74/- від 20.06.2017р., подану позивачем, з урахуванням того, що судом встановлено протиправність оспорюваного рішення та належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, за приписами пункту 2 ч. 2 ст. 162 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобовязання відповідача вчинити певні дії.

Окрім того, і за приписами підпункту 201.16.4 пункту 201.16 ст.201 ПК України визначено, що ПН/РК, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: а) прийнято рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН; б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної ПН/РК в ЄРПН.

Так, у першому випадку, податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме Комісією ДФС.

У другому випадку, податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної.

Таким чином, нормами ПК України чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної.

Також слід зазначити, що за приписами ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі Чуйкіна проти України констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обовязків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим,публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Таким чином, з урахуванням наведеної судової практики, колегія суддів приходить до висновку, що задоволення позовних вимог позивача про зобовязання Державну фіскальну службу України зареєструвати в ЄРПН податкову накладну №74/- від 20.06.2017р., подану позивачем є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень - Державної фіскальної служби України на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем згідно платіжного доручення №686 від 18.08.2017р. у розмірі 3 200 грн. 00 коп. (а.с. 3).

Керуючись ст.ст. 2 - 10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Українсько-Чеське спільне підприємство "НІКОЛЬ ІНДАСТРІ" до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення №29277/34588396 від 31.07.2017р. та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації за №29277/34588396 від 31.07.2017р. про відмову у реєстрації податкової накладної №74/- від 20.06.2017р.

Зобовязати Державну фіскальну службу України (04053, м. Київ, Львівська площа,8) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкову накладну №74/- від 20.06.2017р., подану Товариством з обмеженою відповідальністю Українсько-Чеське спільне підприємство "НІКОЛЬ ІНДАСТРІ" (52500, Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Ульянових, 20, ).

Стягнути з бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04053, м.Київ, Львівська площа, 8) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Українсько-Чеське спільне підприємство "НІКОЛЬ ІНДАСТРІ" (52500, Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Ульянових, 20, ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 200 грн. 00 коп. (три тисячі двісті грн. 00 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови, або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3