Справа № 524/6010/17
Суддя: Нестеренко С. Г.
Дата ухвалення: 2018-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/6010/17
Провадження №2-а/524/47/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого - судді - Нестеренка С.Г., при секретарі - Бельченко Н.Л., за участі відповідача - інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Кременчук ДПП НП Скоробагатька А.О., представника відповідача - ДПП НП - Щепілова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Кременчук ДПП НП Скоробагатька Андрія Олексійовича, ДПП НП про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року до суду звернувся ОСОБА_3 з адміністративним позовом до інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Кременчук ДПП НП Скоробагатька А.О., ДПП НП про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Зазначав, що постановою відповідача - інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Кременчук ДПП НП Скоробагатька А.О. від 10 серпня 2017 року, серія АР № 451656, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за те, що він нібито цього дня, близько 02 год. 30 хв., в районі буд. № 134/1 по проспекту Свободи у м. Кременчуці керував транспортним засобом ВАЗ 21063, р.н. НОМЕР_1, з непрацюючими габаритними ліхтарями чим порушив п. 31.4.3 «а» ПДР України.

Вважав постанову незаконною та просив її скасувати постанову, оскільки вона була ухвалена цим відповідачем з порушенням норм права, суперечить вимогам закону, та не відображає дійсних обставин справи, у тому числі з порушенням порядку та місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, відсутністю доказів про вчинення саме ним правопорушення, не проведенням дослідження доказів, ненаданням матеріалів справи для ознайомлення, без врахування того факту, що він автомобілем не керував, а патрульний автомобіль під'їхав до його автомобіля, який не перебував у русі.

Ухвалою суду від 21 вересня 2017 року до участі у справі було залучено співвідповідачем ДПП НП.

У судовому засіданні відповідач - інспектор роти № 3 батальйону УПП у м. Кременчук ДПП НП Скоробагатько А.О., представник відповідача - ДПП НП - Щепілов О.В.. з позовом не погодилися, просили відмовити у задоволенні позову. Крім того, відповідач - інспектор не заперечував, що процедура розгляду справи не зовсім була дотримана, не встановлював та не перевіряв докази вчинення проступку саме позивачем, яких немає, пояснення позивача були втрачені.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не прибув, позов підтримав, просив справу розглянути за його відсутності, про що надав письмову заяву.

Суд, вислухавши пояснення відповідача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оглянувши надані відеозаписи місця паркування автомобіля та розгляду справи про адміністративне правопорушення, оцінюючи зібрані і надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що постановою відповідача - інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Кременчук ДПП НП Скоробагатька А.О. від 10 серпня 2017 року, серія АР № 451656, позивача ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за те, що він, як постає з постанови, цього дня, близько 02 год. 30 хв., керував транспортним засобом ВАЗ 21063, р.н. НОМЕР_1, з непрацюючими габаритними ліхтарями чим порушив п. 31.4.3 «а» ПДР України.

Дана постанова була ухвалена відповідачем з порушенням вимог ст.ст. 33 - 35, 222, 246, 247, 251, 268, 276, 279, 280, 283-285 КУпАП.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

У п. 1 ч. 1 ст. 19 згаданого Кодексу України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов'язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно п. 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 31.4.3. «а» ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей і невідповідності вимогам - кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Відповідно до роз'яснень наведених в Правилах дорожнього руху до п. 31.4.3. «а» ПДР України, кількість, розташування, колір тип і режим роботи світлових приладів визначаються державними і міжнародними стандартами та Конвенцією «Про дорожній рух». Ними встановлено, що на кожному транспортному засобі повинні бути такі світлосигнальні прилади: фари дальнього і ближнього світла, покажчики поворотів, габаритні ліхтарі, сигнали гальмування, ліхтар заднього ходу, ліхтар освітлення номерного знака й світловідбивачі.

З огляду на стандарт ДСТУ 3649-2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролю», а саме 6.1.7.1. Габаритні вогні, контурні вогні та знак автопоїзда повинні функціонувати у сталому режимі. Ліхтар освітлення заднього номерного знаку має вмикатися одночасно з габаритними вогнями та надійно освітлювати поверхню номерного знаку 7.1.1. Відповідність вимогам 6.1.1.-6.1.5., 6.1.6.3., 6.1.7.1.-6.1.7.3., 6.1.7.5., 6.1.7.6. перевіряються візуально.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.п. «а» п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1. У зв'язку з прийняттям Закону України «Про національну поліцію» повноваження працівників міліції передані поліцейським.

Згідно з п.п. «ґ» п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» ст. 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Так, відповідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (ч. 1 ст. 122 КУпАП).

Відповідно п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічні за змістом приписи містяться в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395.

При цьому, у відповідності до п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122, КУпАП, ухвалюється на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У статті 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 177 і 178 цього Кодексу, розглядаються за місцем їх вчинення або за місцем проживання порушника.

Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень.

Адміністративними комісіями справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем проживання порушника.

Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

У статтях 277, 277-2, 278 КУпАП визначено строки розгляду справи про адміністративне правопорушення, порядок повідомлення та порядок підготовки до розгляду такої справи. Зокрема у ст. 278 цього Кодексу при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно ст. 279 КУпАП чітко встановлено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, який розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський в своїй діяльності зобов'язаний керуватися як вказаними законодавчими актами, так і Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року за № 1395.

Згідно з пунктом 9, 10 розділу ІІІ зазначеної Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

З наданого відповідачами відеозапису руху патрульного службового автомобіля, місця зупинки автомобіля за кермом якого перебував позивач та розгляду справи про адміністративне правопорушення, здійсненого нагрудною відеокамерою патрульного, та який було оглянуто судом, зафіксовано під'їзд патрульного автомобіля до автомобіля, в якому знаходився позивач о 02 год.15хв. 10 серпня 2017 року, в районі буд. № 134/1 по проспекту Свободи у м. Кременчуці, при цьому автомобіль ВАЗ 21063, р.н. АЕ 6553 АК в районі буд. № 134/1 по проспекту Свободи у м. Кременчуці, до якого підійшов відповідач - інспектор і в якому перебував позивач та троє пасажирів, не перебував у русі, двигун був вимкнутий. Надалі, між інспектором Скоробагатько А.О. та позивачем тривала дискусія з приводу причин підїзду співробітників УПП у м. Кременчук та суті поставленого у вину проступку, надання документів. Відповідачем - інспектором Скоробагатько А.О. було оголошено про початок розгляду справи, але без оголошення особи, яка розглядає відповідну справу, встановлення особи порушника, без послідовного і текстуального у повному обсязі роз'яснення позивачеві прав та обов'язків за ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, у тому числі права на заявлення клопотання, зокрема про допит свідків, надання усних чи письмових клопотань, без відібрання пояснень по суті, без перевірки і встановлення осіб, які фактично керували та зупинили автомобіль за кермом якого під час стоянки перебував позивач, на що вказував позивач інспектору, без надання матеріалів та доказів про вчинення проступку для ознайомлення, без належного дослідження доказів у справі, було складено дві постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, перша була визнана недійсною у зв'язку з внесенням виправлень, а друга була оголошена одразу позивачеві після виходу із службового автомобіля. Отже, відповідач - інспектор, відкривши розгляд справи про адміністративне правопорушення, без фактично та юридично дотримання процедури розгляду справи у подальшому щодо зазначених обставин, що передувало б складанню постанови, без встановлення особи позивача, як особи, що притягається до адміністративної відповідальності, встановлення та дослідження належних і допустимих доказів вчинення проступку саме позивачем, у тому числі очевидців події, перевірки доводів позивача про причетність інших осіб до зупинки зазначеного автомобіля, повністю склав оскаржену постанову, котра одразу відповідачем і була оголошена позивачеві, тобто на момент початку розгляду справи про адміністративне правопорушення постанова вже була складена інспектором та ним підписана, а звідси наперед вина позивача вже була визначена інспектором.

Відповідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

У ч. 3 ст. 283 цього Кодексу постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як роз'яснено у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 словосполучення «за місцем його вчинення», вжите у названій статті, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У даному випадку, спірна постанова складена відповідачем у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а не за фактичним місцем знаходження (адресою) Управління патрульної поліції, на чому наполягає позивач в адміністративному позові.

Аналогічні висновки колегії суддів Вищого адміністративного суду України викладені в ухвалі від 13 січня 2017 року по справі №552/4635/16-а та в ухвалі від 28 грудня 2016 року по справі №750/8192/16-а.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів,а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова про накладення адміністративного стягнення містить відомості, встановлені ч. 3 ст. 283 КУпАП, а саме: відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, права особи яка притягується до адміністративної відповідальності, крім зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис події.

Однак, у постанові відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, оскільки адміністративне правопорушення зафіксовано не в автоматичному режимі, а постанова ухвалена саме про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, що суперечить вимогам саме ч. 3 ст. 283 КУпАП, оскільки цією нормою встановлено необхідність зазначення такої інформації, а щодо фіксації в автоматичному режимі порядок зазначення інформації у постанові врегульовано у ч. 4 ст. 283 цього Кодексу.

Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення складена відповідачем - інспектором без дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яка передувала б ухваленню постанови, тобто не у відповідності до вимог ст. ст. 251, 279, 283 КУпАП та п.п. 9, 10 розділу ІІІ згаданої Інструкції. Зокрема, як зазначалося раніше, не було оголошено особу, яка розглядає таку справу, не встановлено особу правопорушника, не були роз'яснені у повному обсязі текстуально останньому права та обов'язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, не було роз'яснено позивачеві право на заявлення клопотань, у тому числі надання матеріалів справи для ознайомлення, та доказів, встановлення та допит певних осіб як свідків, право на отримання правової допомоги, не встановлено та не проведено дослідження доказів, у тому числі не перевірено місце та час вчинення проступку, оскільки у постанові вказано - 02 год.30 хв., хоча за такого часу вже тривали вияснення обставин між позивачем та інспектором-відповідачем, а місцем вчинення проступку було вказано місце зупинки автомобіля ВАЗ 21063.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Так, відповідачем при ухваленні оскарженої постанови не були встановлені належні і допустимі докази вчинення саме позивачем поставленого йому у вину проступку, не було встановлено та здійснено допит як свідка осіб, у тому числі родичів та членів сім'ї позивача, з метою виявлення і встановлення фактичного порушника. Натомість, в основу суті проступку, яка була зазначена у постанові, були покладені лише певні висновки самого відповідача - інспектора Скоробагатька А.О. без зазначення відповідних доказів.

З наданих відповідачами відеозаписів чітко вбачається, що патрульний службовий автомобіль УПП у м. Кременчук під'їхав до автомобіля, за кермом якого перебував позивач, який не перебував у русі, а двигун був не увімкнутим.

Належних і допустимих доказів на підтвердження факту вчинення проступку позивачем відповідачами суду не були надані.

Посилання відповідачів на наявність певних особистих візуальних спостережень відповідача - інспектора та його внутрішні переконання, певні судження і висновки щодо вчинення позивачем поставленого йому у вину проступку є абсурдними, оскільки спостереження, переконання, судження та висновки, навіть суб'єкта владних повноважень, мають суб'єктивний характер і за змістом та у відповідності ст. 251 КУпАП та ст. 77 КАС України не мають характер доказів.

За встановлених і наведених судом обставин, суд вважає, що відповідачем було передчасно ухвалено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Необхідно визнати незаконною та скасувати постанову відповідача - інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Кременчук ДПП НП Скоробагатька А.О. від 10 серпня 2017 року, серія АР № 451656, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. з направленням справи про адміністративне правопорушення на новий розгляд до УПП у м. Кременчук. При цьому, суд вважає, що скасування постанови та направлення справи на новий розгляд є належним способом для забезпечення дотримання законних прав та інтересів позивача при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 283, 287 - 289, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-78, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Кременчук ДПП НП Скоробагатька Андрія Олексійовича від 10 серпня 2017 року, серія АР № 451656, про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП направити на новий розгляд до Управління патрульної поліції у м. Кременчук Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

В іншій частині вимог позов залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Харківського Апеляційного Адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя: