Справа № 361/4827/17
Суддя: Селезньова Т. В.
Дата ухвалення: 2018-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 361/4827/17
Провадження № 2-а/361/50/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 лютого 2018 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі ОСОБА_1, при секретарі Корніюк К.А., розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради Київської області про визнання нечинним рішення та зобовязання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_2 11.08.2017р. подав до суду позов, в якому просить визнати нечинним (за уточненими позовними вимогами - визнати протиправним) рішення відповідача від 23.03.2017р. про відмову йому в приватизації кімнати у гуртожитку та зобовязати відповідача повторно винести на розгляд сесії міської ради підготовлений за його заявою від 17.03.2016р. №11/1596 ОСОБА_4 комунальної власності проект рішення про приватизацію кімнати №31 в будинку №17 по вулиці Красовського (нині ОСОБА_5) в м. Бровари; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 20000грн. і судові витрати на правову допомогу 3980грн. та судовий збір 640грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач 04 березня 1997 року на підставі рішення Профспілкового комітету спільного підприємства ОСОБА_3 завод торговельного машинобудування отримав ордер №94 на вселення в кімнату гуртожитку № 31 по вул. Красовського буд. 19 в м. Бровари Київської області, після отримання ордеру вселився у вказану жилу кімнату, постійно в ній проживає, що встановлено рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30.01.2015р., з 22.11.1997р. прописаний (зареєстрований) за вказаною адресою, про що є відмітка в паспорті. За рішенням виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради Київської області № 447 від 09.10.2012р. вказаному гуртожитку було надано адресу: Київська область, м. Бровари, вул. Красовського буд. 17. Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради Київської області № 52-04-07 від 25.12.2015р. було перейменовано вулицю Красовського на вулицю ОСОБА_5. З початку березня 2016 року він зібрав документи на приватизацію займаного жилого приміщення, та 17.03.2016р. подав відповідачу заяву про приватизацію займаної кімнати у гуртожитку з необхідними документами (довідку форми №3, з місця проживання, паспортні дані, копію ордера, який зберігся у нього з часів заселення до кімнати (заява за вхідним номером № 11/1596 від 17.03.2016р.), оригінал ордеру не зберігся і з даного приводу йому був виданий лист № 01-06/05 від 01.03.2016р. про неможливість надати ордер, оскільки ордер при передачі діючої та архівної картотеки мешканців гуртожитку в 2013 році від КП «Служби замовника» відсутній. ОСОБА_4 комунальної власності ОСОБА_3 міської ради Київської області № 289/06-01 від 30.03.2016р. йому було повідомлено, що питання щодо приватизації житла не може бути розглянуто управлінням комунальної власності, у звязку з неподанням повного пакету документів, передбачених законом. Він оскаржив до суду дані дії вказаного ОСОБА_4, і постановою суду від 30.11.2016р. його позов був задоволений і на ОСОБА_4 комунальної власності було покладено зобовязання розглянути його заяву про приватизацію від 17.03.2016р. та підготувати проект рішення на сесію ради. ОСОБА_4 підготувало проект рішення, даний проект був винесений на сесію міської ради і дане питання розглядалось на сесії від 23.03.2017р., депутати утримались від голосування за вказаний проект рішення і рішення не було прийнято. Вважає таке рішення міської ради незаконним, оскільки воно прийняте з порушеннями вимог закону і без повного з'ясування обставин справи, оскільки в постанові суду було визначено, що позивачем подано весь пакет документів, і тому міська рада не мала права приймати рішення про відмову у приватизації жилого приміщення; крім того прийняте радою і оскаржуване ним рішення відповідач не вмотивував, в рішенні не зазначено підстави відмови і відсутні посилання на норми закону, який встановлює такі підстави. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди вмотивовано тим, що незаконним рішенням про відмову у приватизації кімнати у гуртожитку відповідач заподіяв йому моральну шкоду, яка полягає в тому, що він змушений звертатись до суду, внаслідок чого змінений його звичайний спосіб життя. Він поніс також судові витрати: по сплаті судового збору 640грн., а також 1000грн. на оплату правової допомоги, наданої адвокатом ОСОБА_6 за укладеним договором №12/17 від 7.04.2017р., крім того, адвокатом на складення позовної заяви витрачено 4 години, вартість такої допомоги оплачено у розмірі 3980грн.

Відповідач ОСОБА_3 міська рада позов не визнала, заперечувала проти їх задоволення в повному обсязі, мотивуючи заперечення тим, що на виконання постанови суду ОСОБА_4 комунального майна було підготовлено проект рішення про задоволення заяви позивача про приватизацію кімнати у гуртожитку, і даний проект був завчасно оприлюднений та винесений на сесію 23.03.2017р. На сесії 23.03.2017р. дане питання обговорювалось, даний проект рішення виносився на голосування, але при голосуванні не набрав достатньої кількості голосів, рішення (за наданим проектом) прийняте не було, тому відсутнє рішення, яке оскаржується позивачем. Крім того, відповідач послався на те, що подані позивачем документи і заява викликали обгрунтовані сумніви, зокрема в заяві не було вказано номер кімнати, яку позивач просив передати йому у власність, а зазначено лише про приватизацію кімнати у гуртожитку, тобто сам позивач не зазначив конкретно жиле приміщення, на яке він претендував; крім того, до такої заяви були долучені довідки, з яких так само вбачалось, що позивач зареєстрований на постійне місце проживання в даному гуртожитку, але в цих документах були відсутні відомості про реєстрацію місця проживання позивача саме у конкретній кімнаті. Крім того, була подана копія ордеру з закресленнями та виправленнями номеру будинку, і такі виправлення не були оговорені, не було подано оригіналу ордеру, тому даний документ не міг бути прийнятий до уваги; також відповідач зазначив, що в 2013 році після отримання гуртожитку у комунальну власність, виконком видавав мешканцям гуртожитку ордери на зайняті ними жилі кімнати у даному гуртожитку, натомість позивач такого ордеру не отримав, і прийнятим в 2013 році рішенням відмовив позивачу у видачі ордеру на кімнату у гуртожитку, оспорюючи право позивача на зайняття даної кімнати, при цьому були посилання на те, що вказана кімната використовувалась позивачем не за призначенням, тому спірним є само право позивача на приватизацію даного жилого приміщення.

Судом з наданих доказів встановлено:

Згідно копії наданого ордеру №94 від 04 березня 1997 року, виданого на підставі рішення Профспілкового комітету спільного підприємства ОСОБА_3 завод торговельного машинобудування,- даний ордер був виданий позивачу ОСОБА_2 (сім,я- одна особа) на зайняття жилого приміщення площею 14кв.м, що складається з одної кімнати у гуртожитку, за адресою вул. Красовського, число 25 викреслено, дописано число 19.

Рішенням Виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради Київської області №447 від 09 жовтня 2012 року «Про надання адрес, зміну адрес», вказаному гуртожитку було надано адресу: Київська область, м. Бровари, вул. Красовського, 17 (а.с.12).

Рішенням Виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради Київської області № 52-04-07 від 25.12.2015р. «Про перейменування вулиць та провулків», було перейменовано вулицю Красовського на вулицю ОСОБА_5.

Рішенням Виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради Київської області № 600 від 03.12.2013р. ОСОБА_2 було відмовлено у видачі ордеру на жиле приміщення в гуртожитку по вулиці Красовського, 17 на кімнату №31 в звязку з використанням кімнати не за призначенням (п.5.1 даного рішення). Тим же рішенням виконкому №600 в п.5.1 відмовлено ОСОБА_7 у видачі ордеру на жиле приміщення в гуртожитку по вулиці Красовського, 17 на кімнату №20 в звязку з ново виявленими обставинами, а саме у звязку з реалізацією її сім,єю права на житло шляхом самостійного вирішення житлового питання придбанням в м. Бровари двокімнатної квартири АДРЕСА_1, житловою площею 30,2кв.м. (Дане рішення не оскаржувалось ОСОБА_2, в тому числі позивачем, не скасовано).

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2015 року встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 за адресою: Київська область, м. Бровари, вул.. Красовського, 19 (17) кімната гуртожитку №31.

Позивач подав заяву відповідачу 17.03.2016р. Як видно з наданої суду копії Заяви позивача, вона викладена на бланку , який заповнений в графах щодо прізвища та імені особи, що звертається (ОСОБА_2), адреса вказана: Красовського-19 гурт., номер телефону, в заяві ОСОБА_2 просив оформити передачу у приватну власність йому квартиру /приміщення комунальної квартири, яке він займає. Інші графи в заяві на приватизацію не заповнені, в тому числі дійсно відсутні дані про номер жилого приміщення у гуртожитку, на приватизацію якого ОСОБА_2 подав дану заяву.

Згідно наданої позивачем довідки про склад сімї №36 форма 3, від 16 лютого 2016 року ОСОБА_2 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, гуртожиток, і займає кімнату площею 14,0 кв.м на 2-му поверсі двоповерхового будинку.

Згідно довідки з місця проживання ЖЕК-2 від 17.03.2016р. і довідки про склад сім,ї наймача без дати - так само вказано, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою Красовського, 19, гурт., номер кімнати не вказаний.

ОСОБА_4 комунальної власності ОСОБА_3 міської ради Київської області № 289/06-01 від 30.03.2016р. позивачу було повідомлено, що питання щодо приватизації житла не може бути розглянуто управлінням комунальної власності, у звязку з неподанням повного пакету документів, як того вимагає чинне законодавство.

У листі Виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради Київської області за № 9-7-2300 від 12.07.2016р. виконком повідомив ОСОБА_2, що рішенням виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради Київської області № 600 від 03.12.2013р. було відмовлено позивачу ОСОБА_2 у видачі ордеру з підстав використання кімнати не за призначенням, тому йому було відмовлено у розгляді заяви на приватизацію.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2016р. був задоволений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 комунальної власності і на ОСОБА_4 комунальної власності було покладено зобовязання розглянути заяву ОСОБА_2 про приватизацію від 17.03.2016р. та підготувати проект рішення на сесію ради.

ОСОБА_4 комунальної власності на виконання даного судового рішення (постанови суду від 30.11.2016р.) було підготовлено проект рішення ОСОБА_3 міської ради «Про приватизацію кімнати у гуртожитку гр. ОСОБА_2М.»

В даному проекті рішення, зазначено, що проект готується за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 від 17.03.2016р. № 11/1596 на виконання постанови суду про приватизацію кімнати №31 в будинку №17 по вул. Москаленка Сергія в м. Бровари; резолютивну частину рішення в даному проекті викладено так: Задовольнити прохання наймача ОСОБА_2 щодо приватизації житлового приміщення у гуртожитку, в якому він мешкає і передати вказане жиле приміщення в приватну власність.

До проекту додається пояснення , в якому зазначені наведені вище обставини (подання заяви ОСОБА_2, недодання повного пакету документів, наявність судового рішення і необхідність на його виконання підготувати проект рішення за даним питанням).

Як видно з наданого ОСОБА_8 з протоколу №26 26-ї чергової сесії ОСОБА_3 міської ради сьомого скликання від 23 березня 2017 року, склад ради на сесії правомочний для прийняття рішень; в порядок денний внесено питання «Про приватизацію кімнати у гуртожитку гр.. ОСОБА_2М.». п.3 , слухали доповідача Данюк Т.І., виступав представник заявника ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_6, який наголосив на необхідності виконати постанову суду, і що вказаною постановою суд визнав перелік документів вичерпним, виступав депутат Андрієвський, який зазначив, що озвучені зауваження (з приводу поданих заявником документів і їх відповідності) мають суто технічний характер і після їх усунення дане рішення можна буде повторно винести на розгляд сесії; проведено голосіння за даним проектом, , за 12, проти не було, утримались 21, не голосували 1, вирішили: рішення не прийнято; виступили депутати ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, проведено процедуру поіменного електронного голосування, голосували: за 9, проти не було, утримались 22, не голосували 3, рішення не прийнято.

Згідно Закону Про місцеве самоврядування в Україні, рішення з питань комунальної власності приймаються міською радою колегіально на сесії.

Як встановлено у судовому засіданні з наданих доказів, зокрема з протоколу засідання сесії від 23.03.2017р., - рішення, яке оскаржується позивачем, не було прийняте, тобто не існує.

За правилами адміністративного судочинства може бути оскаржене , і відповідно визнане протиправним чи незаконним рішення, яке прийнято субєктом владних повноважень.

Рішення є актом волевиявлення субєкту, а у даному випадку такого волевиявлення колегіального органу не відбулось. Таким чином відсутній обєкт оскарження і відсутні підстави для скасування неіснуючого рішення (яке не було прийнято). Так само відсутні підстави для визнання нечинним вказаного позивачем у позовній заяві рішення (якого не існує).

Як видно з перебігу обговорення даного проекту рішення і голосування, - одною з причин неприйняття рішення по суті була достатня кількість депутатів, що утримались від голосування. Як видно з виступу депутатів, доповідача, зауваження по даному проекту рішення мали технічний характер, тобто дане питання вимагало доопрацювання і повторного внесення на розгляд сесії. За змістом обговорень і результатів голосування слід дійти висновку, що не відбулось позитивного волевиявлення колегіального органу. Разом з тим і не відбулось негативного волевиявлення, тобто радою не прийнято рішення про відмову ОСОБА_2 у приватизації жилого приміщення.

Тому позов про визнання нечинним рішення міської ради про відмову у приватизації жилого приміщення є необґрунтованим, безпідставним і таким, що задоволенню не підлягає.

Розглядаючи даний позов, в межах заявлених позовних вимог, у сенсі аналізу дій відповідача по прийняттю даного рішення (проекту рішення), то судом не встановлено невідповідностей дій відповідача вимогам закону, зазначеним у частині 2 статті 2 КАС України. При цьому суд виходить з того, що відповідач діяв у відповідності до вимог закону і з дотриманням встановленої законом процедури прийняття рішення, зокрема, попередньо розглянув заяву позивача, управління комунальної власності на виконання судового рішення підготувало проект рішення за питанням позивача, даний проект був оприлюднений (дотримання відповідачем даних вимог закону позивач не оспорює) і винесений на розгляд колегіального органу - на сесію, з оприлюдненням порядку денного; з включенням даного питання в порядок денний.

Не встановлено порушень на сесії при розгляді даного питання. Мали місце обговорення, в тому числі було надано слово представнику позивача, тобто забезпечено його право на участь і на висловлення своєї думки та надання пояснень. При голосуванні даного проекту рішення, як видно з протоколу сесії - рішення не було прийняте саме за результатами голосування, тобто індивідуального волевиявлення депутатів, до того ж повторно ставилось на голосування, тобто вжито заходів до прийняття рішення за даним проектом.

При таких обставинах суд, в межах розглядуваної справи і заявлених позовних вимог, не встановив підстав для визнання таких дій відповідача незаконними, протиправними, чи нечинними (за формулюванням самого позивача).

Розглядаючи позовні вимоги в частині зобовязання відповідача повторно винести на розгляд сесії міської ради підготовлений за його заявою від 17.03.2016р. №11/1596 ОСОБА_4 комунальної власності проект рішення про приватизацію кімнати №31 в будинку №17 по вулиці Красовського (нині ОСОБА_5) в м. Бровари, то суд виходить з наступного:

Як встановлено у судовому засіданні і наведено вище, волевиявлення колегіального органу, уповноваженого на прийняття рішення за даним питанням не відбулось, тому слід вважати, що заява позивача по суті не розглянута і за нею не прийнято рішення. Заява знаходиться на розгляді відповідача у стадії підготовки і доопрацювання, по ній має бути проведено всі відповідні і необхідні, передбачені законом та регламентом міської ради дії, і дане питання (дана заява громадянина) має бути вивчене, підготовлене належним чином та повторно винесене на розгляд сесії з метою здійснення колегіальним органом можливості здійснити своє волевиявлення по даному питанню і прийняти рішення по суті позитивне або негативне.

При розгляді адміністративного позову суд не може втручатись у роботу колегіального органу - субєкту владних повноважень та перебирати на себе його функції, не може примусити колегіальний орган прийняти конкретне рішення по суті питання. Тому суд не може зобовязати відповідача прийняти рішення на користь позивача, чи визнати протиправною відмову відповідача у наданні згоди на приватизацію.

Разом з тим, суд враховує, що до даного часу (з 23 березня 2017р. і до подання позивачем позову до суду (серпень 2017р.), тобто протягом тривалого часу, значно більшого, ніж міжсесійний період, відповідач не доопрацював питання по заяві позивача, не підготував проект рішення і не виніс питання позивача на розгляд сесії з метою прийняття сесією конкретного рішення по суті питання. Суд враховує, що заява позивача по суті міською радою так і не розглянута до даного часу, незважаючи на надання сторонам часу і можливості вирішити дане питання мирним шляхом. Це дає підстави для висновку, що відповідач усунувся від належного розгляду даної заяви позивача. В цій частині відповідачем дійсно допущена бездіяльність, яка є протиправною, враховуючи тривалі строки не розгляду звернення громадянина і обовязок відповідача діяти належним чином, у спосіб та за процедурою, які встановлені законом, у встановлені законом строки, а також враховуючи наявне у позивача право на розгляд його заяви. При цьому суд не обговорює в межах даної адміністративної справи наявність чи відсутність підстав для прийняття позитивного рішення за заявою позивача і не вдається у з'ясування питання щодо обсягу цивільних прав позивача відносно даного жилого приміщення, - що може бути предметом розгляду лише в цивільному судочинстві. При таких обставинах суд вважає необхідним і таким, що сприятиме (в межах адміністративного судочинства) більш повному і ефективному захисту та поновленню порушеного права позивача на своєчасний, належний, обґрунтований, обєктивний розгляд його звернення по суті питання, - зобовязати відповідача внести повторно на розгляд сесії заяву позивача від 23.03.2016р. Таким чином, в цій частині вимог позов слід задовольнити.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд не вбачає підстав для задоволення позову, враховуючи, що позивач не довів заподіяння йому моральної шкоди оскаржуваними діями відповідача, зокрема тим, що на сесії 23.03.2017р. не було прийнято рішення на його користь. Крім того, суд враховує, що недоліки звернення позивача з заявою до відповідача, які фактично стали одною з причини неприйняття рішення по суті, були допущені, в тому числі, і самим позивачем, зокрема, як встановлено у судовому засіданні, дійсно позивач у заяві не вказав конкретне приміщення, яке хоче приватизувати. Позивачу надавався час для усунення даного недоліку звернення, чим позивач сам не скористався, і тим самим негативно вплинув з свого боку на строки і якість розгляду його заяви. Позивач не навів у позовній заяві обґрунтувань завдання йому моральної шкоди, а його посилання на необхідність звертатись до суду не є достатньою підставою для стягнення моральної шкоди. Посилання позивача на зміни у способі життя є необґрунтованими та недоведеними.

Щодо вимог про відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 3980грн., то суд виходить з наступного:

Позивач у позові послався на те, що за укладеним договором з адвокатом визначено вартість його послуг- 1000грн. за годину роботи поза судовим засіданням, що за актом прийому передачі наданих послуг йому було адвокатом виставлено рахунок на 3980грн., - за складення позовної заяви, витрачено часу на її складення 4 години. Надано договір з адвокатом ОСОБА_6 від 7.04.2017р., додаток №1 до договору про вартість юридичних послуг, зокрема в якому зазначено вартість складення позовної заяви - 500-2000грн. Інші витрати не обґрунтовані, не надано по ним відповідного розрахунку. Тому суд виходить з того, що доведені витрати на правничу допомогу за даним договором, з урахуванням обґрунтувань, викладених у позовній заяві - становлять 2000грн. (за складення позовної заяви, з урахуванням заяви про уточнення позовної вимоги в частині одного слова (визнання рішення нечинним було уточнено на визнання рішення протиправним).

Також позивачем сплачено судовий збір 640грн.

Суд задовольняє позов частково в частині вимог не майнового характеру, і повністю відмовляє у позові про відшкодування моральної шкоди, визначеної позивачем у 20000грн. Враховуючи частину і характер задоволених вимог та тих вимог , у яких позивачу відмовлено, виходячи з принципу пропорційного відшкодування судових витрат, суд дійшов висновку, що судові витрати позивача підлягають частковому відшкодуванню, в розмірі третьої частини, тобто в сумі: 2000грн.+640грн.=2640грн.; 2640грн.х 1/3= 880грн.

Керуючись ст. ст. 241-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково;

У позові ОСОБА_2 про визнання нечинним та протиправним рішення ОСОБА_3 міської ради Київської області від 23.03.2017р. відмовити;

зобовязати ОСОБА_3 міську раду Київської області повторно винести на розгляд сесії міської ради заяву ОСОБА_2 від 17.03.2016р. №11/1596 про приватизацію жилого приміщення у гуртожитку;

у позові про відшкодування моральної шкоди в сумі 20000грн. ОСОБА_2 відмовити;

стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_3 міської ради Київської області на відшкодування судових витрат 880 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини - з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Повне рішення виготовлене 16.02.2018р.

Суддя Т.В. Селезньова