Справа № 9901/19/17
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2018 м. Київ П/9901/19/17 9901/19/17

Верховний Суд у складі суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Данилевич Н.А.,

суддів - Бевзенка В.М.,

Білоуса О.В.,

Шарапи В.М.,

Желтобрюх І.Л.,

при секретарі - Шевчук К.В.,

за участю

позивача - ОСОБА_4,

представника відповідача - Погребняка С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4

до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів

про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Суду з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 22 листопада 2017 року №282дп-17 "Про накладання дисциплінарного стягнення на прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4".

Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач з лютого 2013 року працював в органах прокуратури України, з липня 2013 року - на посаді прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури. Наказом прокурора Кіровоградської області від 04 грудня 2017 року №355к позивача звільнено з займаної посади за грубе порушення правил прокурорської етики (п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про прокуратуру»). Підставою такого звільнення визначено рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі - Комісія) від 22 листопада 2017 року №282дп-17. Винесенню цього рішення передувало проведення службового розслідування у відношенні позивача, за результатами якого встановлено, що ОСОБА_4, перебуваючи у приміщенні кафе «Філіжанка», отримав обумовлену суму неправомірної вигоди від представника ПП «Світлохім» ОСОБА_7 в сумі 10000 доларів США. 25 травня 2017 року позивачеві в рамках проведення за даним фактом досудового розслідування вручено повідомлення про підозру. Проте, позивач вказує на те, що Комісією не було взято до уваги його пояснення стосовного того, що винним у вчиненні даного кримінального правопорушення позивач себе не визнає, жодних грошових коштів від потерпілої сторони він не вимагав та не отримував. Позивач зазначає, що мотивувальна частина рішення Комісії №282дп-17 від 22 листопада 2017 року майже повністю збігається зі змістом повідомлення про підозру та фабулою кримінального провадження. Однак, на думку позивача, сам факт повідомлення про підозру не можу бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності. Позивач вважає, що перевірку Комісією за скаргою прокурора Кіровоградської області проведено упереджено, необ'єктивно. Щодо посилань на позаслужбові зустрічі з учасниками кримінальних проваджень позивач зазначає, що Кодексом професійної етики та поведінки працівників прокуратури не визначено їх заборони поза межами приміщення прокуратури. Крім того, зауважує, що твердження стосовно надання ним відомостей щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно посадових осіб ПП «Світлохім» є неправдивими та ґрунтуються лише на поясненнях ОСОБА_7, одні лише показання якого не можуть братися до уваги та лягати в основу рішення комісії, оскільки зазначена особа є упередженою та зацікавленою у даному кримінальному провадженні. Водночас позивач акцентує увагу на те, що ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року, 21 липня 2017 року та 18 вересня 2017 року його відсторонено від посади, проте при прийнятті спірного наказу суб'єкт владних повноважень не звернув уваги на ці ухвали та передчасно застосував крайній захід дисциплінарного впливу. З огляду на дані обставини, позивач вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

02 січня 2018 року судом відкрито провадження в даній адміністративній справі, судове засідання призначено на 01 лютого 2018 року.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав до суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначив, що ОСОБА_4, перебуваючи у приміщенні кафе «Філіжанка», отримав обумовлену раніше під час зустрічей з представником ПП «Світлохім» ОСОБА_7 суму неправомірної вигоди в сумі 10000 доларів США, у зв'язку з чим ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Відповідач зауважує, що позивачем вчинено одноразове грубе порушення правил прокурорської етики, яке виразилось у неодноразових зустрічах позивача з представником ПП «Світлохім» ОСОБА_7 поза межами приміщення прокуратури. На думку відповідача, допущене позивачем порушення носить грубий характер, оскільки дотримання правил прокурорської етики є очевидним та обов'язковим, таке порушення не може бути виправдано ніякими обставинами. Враховуючи наведене, Комісія вважає прийняте рішення №282дп-17 від 22 листопада 2017 року таким, що прийнято з урахуванням наявних доказів і є законним та обґрунтованим.

29 січня 2018 року позивачем до Суду надано відповідь на відзив, в якій останній зазначив про необґрунтованість поданого відповідачем відзиву на позов.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Надав Суду пояснення, в яких зауважив на доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів встановила наступне.

Наказом Прокуратури Кіровоградської області від 18 липня 2016 року №357к ОСОБА_4 призначено на посаду прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури в порядку переведення із органів прокуратури Одеської області.

30 травня 2017 року Генеральною прокуратурою України на адресу Прокуратури Кіровоградської області направлено лист №25/2-33700-17, в якому повідомлялось про те, що у провадженні управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу зі злочинністю Головного слідчого управління Генеральної прокуратури перебуває кримінальне провадження за підозрою прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Також в даному листі Генеральною прокуратурою України повідомлялось про необхідність проведення службового розслідування за вказаним фактом.

Згідно наказу Прокурора Кіровоградської області №75 від 06 червня 2017 року розпочато службове розслідування за підозрою прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Наказом Прокуратури Кіровоградської області від 07 червня 2017 року №76 на час проведення службового розслідування ОСОБА_4 відсторонено від посади прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури.

На запит Прокуратури Кіровоградської області Генеральною прокуратурою України листом від 21 червня 2016 року №17/3-29511-16 надано відомості про те, що 21 грудня 2016 року до ЄРДР внесено дані про відкриття кримінального провадження №0004044 за фактом отримання прокурором ОСОБА_4 від представника ПП «Світлохім» ОСОБА_7 неправомірної вигоди у розмірі 10000 доларів США за закриття кримінального провадження відносно службових осіб вказаного СГД.

05 липня 2017 року Прокурором Кіровоградської області затверджено висновок про результати службового розслідування за фактом отримання неправомірної вигоди прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4, яким, зокрема, встановлено факт грубого порушення ОСОБА_4 вимог ст. 3, ч. 3, п.п. 3, 4 та ч. 4 ст. 19 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 9, 10, 15, 18, 24 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 28 листопада 2012 року №123, ст.ст. 5, 10, 11, 16, 19, 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року, Присяги прокурора та вчинення ним дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

06 липня 2017 року Прокуратурою Кіровоградської області до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів направлено заяву (дисциплінарну скаргу) про вчинення прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_4 дисциплінарного проступку з проханням відкрити за даним фактом дисциплінарне провадження та відсторонити ОСОБА_4 від виконання посадових обов'язків (вих. №11-760вих-17).

20 липня 2017 року Генеральною прокуратурою України на адресу Прокуратури Кіровоградської області направлено довідку №25/2-190вих-17 про результати таємної перевірки доброчесності прокурора ОСОБА_4, в якій зазначено, що останній вважається таким, що не пройшов таємну перевірку доброчесності.

25 липня 2017 року Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів прийнято рішення №83дс-17, яким відкрито дисциплінарне провадження стосовно прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_4

Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів №61дп-17 від 30 серпня 2017 року продовжено строк проведення перевірки відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності у дисциплінарному провадженні №11/2/4-83дс-21дп-17 на один місяць - до 10 жовтня 2017 року.

06 жовтня 2017 року Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів за результатами перевірки обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі прокурора Кіровоградської області, складено висновок №11/2/4-83дс-21дп-17, яким за одноразове грубе порушення правил прокурорської етики прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 запропоновано притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

22 листопада 2017 року Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів прийнято рішення №282дн-17 «Про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Кіровоградської області ОСОБА_4», яким вирішено притягнути прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності та накласти на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури. Зазначене рішення направлено на адресу позивача 27 листопада 2017 року засобами поштового зв'язку.

04 грудня 2017 року Прокуратурою Кіровоградської області винесено наказ №355к, яким вирішено звільнити прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури юриста 2 класу ОСОБА_4 з посади в органах прокуратури за одноразове грубе порушення правил прокурорської етики (п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про прокуратуру»). Підставою винесення даного наказу визначено рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 22 листопада 2017 року №282дп-17.

Предметом доказування в цій справі є правомірність застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів прокуратури.

Правовідносини, пов'язані з проходженням служби працівниками органів прокуратури, регулюються Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, Кодексом професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затвердженим наказом Генерального прокурора України від 28 листопада 2012 року №123, Кодексом професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженим всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі - Закон №1697-VII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Частиною 1 ст. 4 Закону №1697-VII передбачено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 43 цього Закону прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження за систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.

Згідно ч. 2 цієї статті притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності не виключає можливості притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом.

Як встановлено ч. 1 ст. 44 Закону №1697-VII дисциплінарне провадження здійснюється Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів.

У відповідності до ч. 1 ст. 45 Закону №1697-VII дисциплінарне провадження - це процедура розгляду Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.

Рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу можуть бути оскаржені виключно в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Якщо за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу встановлено факти порушення прокурором прав осіб або вимог закону, таке рішення може бути підставою для дисциплінарного провадження.

Стаття 46 Закону №1697-VII регламентує порядок відкриття дисциплінарного провадження та проведення перевірки дисциплінарної скарги.

Після відкриття дисциплінарного провадження член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів за результатами перевірки (ч. 4).

Під час здійснення перевірки член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів має право ознайомлюватися з документами, що стосуються предмета перевірки, отримувати їх копії, опитувати прокурорів та інших осіб, яким відомі обставини вчинення діяння, що має ознаки дисциплінарного проступку, отримувати за письмовим запитом від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадян, громадських об'єднань необхідну для проведення перевірки інформацію. Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, має право надавати пояснення або відмовитися від їх надання стосовно себе (ч. 6).

Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, керівники державних підприємств, установ, організацій, яким надіслано запит члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, зобов'язані протягом десяти днів з дня його отримання надати відповідь на запит і наявну в них інформацію. У разі необхідності строк для надання інформації може бути продовжений до 30 днів, про що член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів повідомляє особу, яка направила клопотання про продовження строку для надання інформації (ч. 7).

Перевірка відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності проводиться у строк, який не перевищує двох місяців із дня реєстрації дисциплінарної скарги, а в разі неможливості завершення перевірки протягом цього строку він може бути продовжений Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів, але не більш як на місяць.

До завершення дисциплінарного провадження прокурор не може бути звільнений з посади прокурора у зв'язку з поданням заяви про звільнення за власним бажанням (ч. 9).

Член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується. Якщо за результатами перевірки член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів встановив наявність дисциплінарного проступку, у висновку додатково зазначається характер проступку, його наслідки, відомості про особу прокурора, ступінь його вини, інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення, а також пропозиція члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів щодо конкретного виду дисциплінарного стягнення (ч. 10).

Висновок та зібрані у процесі перевірки матеріали передаються на розгляд Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та мають бути отримані його членами не пізніш як за п'ять днів до засідання, на якому такий висновок розглядатиметься (ч. 11).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 47 Закону №1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а у разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів має бути надіслано не пізніш як за десять днів до дня проведення засідання.

До повідомлення про час та місце проведення засідання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, яке надсилається прокурору, додаються копія дисциплінарної скарги та висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.

У відповідності до ч. 3 цієї статті висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора розглядається за його участю і може бути розглянутий без нього лише у випадках, коли належним чином повідомлений прокурор:

1) повідомив про згоду на розгляд висновку за його відсутності;

2) не з'явився на засідання, не повідомивши про причини неявки;

3) не з'явився на засідання повторно.

Рішення про можливість розгляду висновку за відсутності відповідного прокурора приймає Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів.

Частиною 4 даної статті передбачено, що прокурор, який не братиме участі в засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, вправі надіслати письмові пояснення щодо висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку, які оголошуються на засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів заслуховуються пояснення члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб (ч. 5).

Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представник мають право давати пояснення, відмовитися від їх надання, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, заявляти клопотання, а також за наявності сумнівів у неупередженості та об'єктивності члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів подавати заяву про його відвід (ч. 6).

Приписами ст. 48 Закону №1697-VII передбачений порядок прийняття рішення Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів у дисциплінарному провадженні стосовно прокурора.

Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів приймає рішення в дисциплінарному провадженні більшістю голосів від свого загального складу. Перед прийняттям рішення Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів за відсутності прокурора, стосовно якого здійснюється провадження, і запрошених осіб обговорює результати розгляду висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.

Член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, який проводив перевірку та готував висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора, не має права брати участі у голосуванні при прийнятті рішення за результатами розгляду зазначеного висновку та бути присутнім під час проведення такого голосування.

При прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.

Рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора може бути прийнято не пізніше ніж через рік із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці.

Копія рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів вручається прокуророві, стосовно якого воно прийнято, або у семиденний строк надсилається йому поштою рекомендованим листом із повідомленням про вручення. У цей же строк копія рішення надсилається керівникові органу прокуратури, в якому прокурор, стосовно якого воно прийнято, обіймає посаду.

Рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, прийняте за результатами розгляду дисциплінарного провадження, оприлюднюється на її веб-сайті у семиденний строк.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону №1697-VII на прокурора може бути накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 51 Закону №1697-VII повноваження прокурора припиняються у зв'язку з рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора.

Підставою для прийняття Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів спірного рішення слугували обставини встановлення під час проведення службової перевірки порушень ОСОБА_4 правил прокурорської етики.

Так, висновком службового розслідування, проведеного прокуратурою Кіровоградської області за фактом отримання неправомірної вигоди прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4, встановлено факт грубого порушення ОСОБА_4 вимог ст. 3, ч. 3, п.п. 3, 4 та ч. 4 ст. 19 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 9, 10, 15, 18, 24 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 28.11.2012 року №123, ст.ст. 5, 10, 11, 16, 19, 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року, Присяги прокурора та вчинення ним дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

В даному висновку зазначено, зокрема, що ОСОБА_4 діючи у власних інтересах, з метою отримання неправомірної вигоди за вчинення дій щодо закриття кримінального провадження відносно службових осіб ПП «Світлохім», а також за нездійснення з боку правоохоронних органів тиску на вказане підприємство та за не вчинення будь-яких дій, направлених на перешкоджання законній господарській діяльності, вступив у позаслужбові стосунки із представником підприємства ПП «Світлохім» ОСОБА_7 Також у висновку зазначено, що вказана подія набула негативного суспільного резонансу та завдала шкоди авторитету органів прокуратури України.

Аналогічні доводи містяться у висновку №11/2/4-83дс-21дп-17 від 06 жовтня 2017 року, складеному відповідачем за результатами перевірки обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі прокурора Кіровоградської області. Поміж іншого, Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів зазначила, що прокурор ОСОБА_4 декілька разів у робочий час зустрічався з представником ПП «Світлохім» ОСОБА_7 поза межами приміщення Кіровоградської місцевої прокуратури Кіровоградської області та надавав відомості щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні стосовно посадових осіб ПП «Світлохім». Неодноразові зустрічі прокурора ОСОБА_4 з представником ПП «Світлохім» підтверджуються наданими ОСОБА_7 поясненнями, проте жодних підстав для таких частих контактів між прокурором та адвокатом в рамках кримінального провадження не було.

Також з даного висновку відповідача вбачається, що в ході проведеної відповідачем перевірки встановлено, що винним у вчиненні дисциплінарного проступку позивач себе не вважає. Позивач зазначає, що підставою для проведення відносно нього службового розслідування стали обставини оголошення йому підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Проте, позивач вважає, що мала місце спланована та спровокована працівниками СБУ операція, ОСОБА_7 не є стороною кримінального провадження та не є навіть особою, відносно якої зареєстровано кримінальне провадження. Крім того, позивач зазначає, що йому не було відомо про вміст пакету, який ОСОБА_7 передав йому нібито від його довірителя ОСОБА_8 в якості гостинності.

Колегія суддів зазначає, що у відповідності до приписів ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Проте, Суд звертає увагу позивача на те, що у висновку №11/2/4-83дс-21дп-17 від 06 жовтня 2017 року Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів зазначалось, що факт вчинення ОСОБА_4 кримінального та (або) корупційного правопорушення не встановлено вироком суду, що виключає наявність підстав для притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру», а саме за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури до того часу, доки його вина не буде встановлена обвинувальним вироком суду. Натомість Комісією зроблено висновок про те, що ОСОБА_4 вчинено дисциплінарний проступок - одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.

Пунктом 2 розділу XII «Прикінцеві положення» Закону №1697-VII передбачено, що до затвердження всеукраїнською конференцією прокурорів Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів застосовуються положення Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, схваленого всеукраїнською конференцією працівників прокуратури 28 листопада 2012 року та затвердженого наказом Генерального прокурора України від 28 листопада 2012 року № 123.

У відповідності до преамбули Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури (далі - Кодекс етики), затвердженого наказом Генерального прокурора України від 28 листопада 2012 року №123, виконання покладених на прокуратуру завдань потребує від її працівників високого професіоналізму, неупередженості, чесності, порядності та здатності протистояти намаганням неправомірного впливу на їхню службову діяльність. Сприяти утвердженню таких особистих та ділових якостей має Кодекс професійної етики та поведінки працівників прокуратури (далі - Кодекс), метою якого є визначення основних принципів і моральних норм, якими повинні керуватися працівники прокуратури при виконанні своїх службових обов'язків та поза службою.

Статтею 1 Кодексу етики визначені завданнями Кодексу є:

- забезпечення ефективного здійснення працівниками прокуратури своїх професійних обов'язків на підставі додержання принципів верховенства права, законності, суспільної моралі та високої культури;

- підвищення авторитету органів прокуратури та сприяння зміцненню довіри громадян до них;

- створення умов для розвитку у працівників прокуратури почуття справедливості, відповідальності, відданості справі, додержання загальнолюдських моральних цінностей, запобігання проявам корупції;

- формування принципової морально-правової позиції у взаєминах з колегами по службі та керівництвом.

Відповідно до ст. 2 даного Кодексу дія цього Кодексу поширюється на всіх працівників органів прокуратури, науково-навчальних закладів та інших установ прокуратури, які мають класні чини, а також стажистів на посадах прокурорів прокуратури або слідчих.

Вимоги Кодексу є обов'язковими з моменту призначення на посаду та ознайомлення з його положеннями, про що робиться письмовий запис в особовій справі працівника прокуратури.

Згідно ст. 5 Кодексу етики професійна діяльність працівника прокуратури має ґрунтуватися на неухильному дотриманні конституційних принципів верховенства права та законності. При здійсненні повноважень він зобов'язаний діяти законно та в межах своєї компетенції своєчасно вживати вичерпних заходів до усунення порушень закону, від кого б вони не виходили. Працівник прокуратури у кримінальному провадженні має бути переконаний, що всі проведені слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії та зібрані докази дають достатні підстави для звинувачення особи у вчиненні кримінального правопорушення. У процесуальній діяльності він не може використовувати докази, одержані незаконним шляхом.

У відповідності до ст. 7 цього Кодексу при виконанні службових обов'язків працівник прокуратури має бути незалежним від будь-якого впливу, тиску чи втручання в його професійну діяльність, у тому числі органів влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, зобов'язаний активно, у визначений законодавством спосіб протистояти спробам посягання на його незалежність. У прийнятті конкретних рішень він повинен бути самостійним та керуватися лише вимогами закону, оцінкою отриманої інформації, морально-етичними принципами професії та своїми переконаннями, відмежовуватися від будь-яких корисливих та приватних інтересів, політичного впливу, тиску з боку громадськості та засобів масової інформації.

Статтею 18 Кодексу етики передбачено, що працівник прокуратури не має права використовувати своє службове становище в особистих інтересах або в інтересах інших осіб.

У разі явного порушення закону, очевидцем якого став працівник прокуратури, він вживає усіх можливих передбачених законодавством заходів для припинення протиправних дій та притягнення винних осіб до відповідальності.

Працівнику прокуратури слід уникати особистих зв'язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об'єктивність виконання професійних обов'язків, скомпрометувати високе звання працівника прокуратури, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс.

Поза службою поводити себе коректно і пристойно. При з'ясуванні будь-яких обставин з представниками правоохоронних і контролюючих органів не використовувати свій службовий статус, у тому числі посвідчення працівника прокуратури, з метою ухилення від відповідальності.

Аналогічні приписи містяться у Кодексі професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженому всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року.

З аналізу наведених норм вбачається, що вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов'язків працівників органів прокуратури. Приймаючи присягу прокурор ОСОБА_4 зобов'язався присвятити свою діяльність служінню Українському народові і Україні та урочисто присягнув неухильно додержуватися Конституції та законів України, сумлінним виконанням своїх службових обов'язків сприяти утвердженню верховенства права, законності та правопорядку, захищати права і свободи людини і громадянина, інтереси суспільства і держави, постійно вдосконалювати свою професійну майстерність, бути принциповим, чесно, сумлінно і неупереджено виконувати свої обов'язки, з гідністю нести високе звання прокурора.

Позивач в своїй позовній заяві та поясненнях, наданих Суду, посилається на те, що жодним нормативно-правовим актом не визначено заборони зустрічей прокурора у робочий час з учасниками кримінальних проваджень поза межами приміщення прокуратури. Крім того, вважає недоведеними твердження відносно тих обставин, що він надавав відомості щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні стосовно посадових осіб ПП «Світлохім».

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивач фактично не заперечує обставин позаслужбових зустрічей з гр. ОСОБА_7 за межами приміщення прокуратури, а лише вказує на відсутність законодавчо встановленої їх заборони, що в сукупності з вищезазначеними обставинами, на думку Суду, суперечить морально-етичним принципам, встановленим для співробітників органів прокуратури. Крім того, вчинення подібних дій призводить до встановлення негативної суспільної думки населення щодо органів правопорядку, які у відповідності до своїх службових обов'язків повинні неупереджено дотримуватись законодавства України, в тому числі щодо морально-етичних принципів.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 74 КАС України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч. 1 ст. 76 КАС України остатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В матеріалах дисциплінарного провадження, наданих та досліджених Судом, наявні пояснення гр. ОСОБА_7, надані ним в рамках службового розслідування, проведеного прокуратурою Кіровоградської області у відношенні прокурора ОСОБА_4, які підтверджують факт неодноразових зустрічей зазначених осіб. З огляду на приписи КАС України, зазначений документ відповідає вимогам доказу у справі.

Щодо процедури проведення дисциплінарного провадження у відношенні позивача Суд зазначає наступне.

Позивач в якості одного з доводів протиправності спірного рішення відповідача посилається на те, що ані під час перевірки дисциплінарної скарги, ані під час ухвалення спірного рішення не з'ясовано питання наявності підстав відводу будь-кого із членів комісії, взагалі не повідомлено склад цієї комісії, інформацію щодо її членів, що не дало можливості реалізувати позивачеві надані йому права як учаснику дисциплінарного провадження.

Як вже зазначалось судом, статтею 47 Закону №1697-VII встановлений порядок розгляду висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та регламентовані права, надані учасникам дисциплінарного провадження.

З матеріалів дисциплінарного провадження №11/2/4-83дс-21дп-17 вбачається, що листом від 10 жовтня 2017 року №11/2/4-83дс-21дп-17-2294вих-17 позивачу повідомлено про дату та час засідання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, на якому здійснюватиметься розгляд складеного висновку. В даному листі позивачеві роз'яснено надані йому права як учаснику дисциплінарного провадження. Разом із зазначеним листом на адресу позивача направлено копію дисциплінарної скарги на 3 арк. та висновок про наявність дисциплінарного проступку прокурора на 7 арк. Також аналогічний лист направлявся на адресу відповідача 09 листопада 2017 року.

Проте, позивач, посилаючись на приписи ст. 47 Закону України «Про прокуратуру» надіслав на адресу відповідача заяви про згоду на розгляд висновку за його відсутності. При цьому, жодних клопотань стосовно незгоди зі складом Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, наявності підстав для відводів членів комісії, пояснень з приводу обставин, викладених у висновку про наявність дисциплінарного проступку прокурора, та заперечень проти даного висновку позивачем до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів подано не було.

Стосовно посилань позивача на неповноту проведеної під час дисциплінарного провадження перевірки в частині відсутності пояснень посадових осіб ПП «Світлохім» ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суд зазначає, що в матеріалах дисциплінарного провадження №11/2/4-83дс-21дп-17 наявний рапорт прокурора відділу роботи з кадрами прокуратури області, в якому останній в рамках проведення службового розслідування у відношенні ОСОБА_4 повідомляв заступника прокурора Кіровоградської області про неможливість встановлення місцезнаходження вищезазначених осіб та, відповідно, їх опитування з цього приводу.

Таким чином, колегія суддів не вбачає порушень відповідачем процедури винесення спірного рішення.

Також суд вважає необґрунтованими твердження позивача на винесення відповідачем спірного рішення без надання отриманим ним в рамках кримінального провадження відомостям належної правової оцінки судом, тобто до винесення обвинувального вироку.

Суд зазначає, що будь-які свідчення та інші матеріали, зібрані в рамках кримінального провадження, повинні бути оцінені органами слідства і судом. В кожній із стадій процесу оцінка доказів має свої особливості, які пояснюються відмінними умовами і задачами даної стадії. Так, оцінка доказів, здійснена в стадії досудового слідства, носить лише попередній характер.

Вирішення питання кримінального судочинства про винуватість чи невинуватість особи, притягнутої до кримінальної відповідальності, здійснюється тільки судом на основі доказів, досліджених в ході судового розгляду.

Натомість колегія суддів зауважує, що підставою для винесення відповідачем спірного рішення стали обставини допущення позивачем одноразового грубого порушення правил прокурорської етики (п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про прокуратуру», тобто судом в рамках розгляду даної справи не досліджується питання наявності або відсутності вини в діях позивача, а надається правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку в частині порушення норм професійної етики.

Унікальність ознак діяльності органів прокуратури випливає з ролі і місця прокуратури в державному механізмі і юридичній системі, зі специфіки її функцій, особливостей правового статусу прокурора. Опанування засад професійної етики є особливо важливим для молодих фахівців, яким бракує життєвого досвіду, професійних вмінь та навичок етичної поведінки, психологічної стійкості до стресових ситуацій та труднощів у робочому процесі. Значна частина норм Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури має як морально-етичний, так і правовий характер, а їх додержання може забезпечуватися застосуванням засобів як морального, так і юридичного впливу.

Порушення норм Кодексу професійної етики може бути наслідком професійної деформації прокурорів. Результатом деформації є неповноцінне виконання ними своїх професійних обов'язків з об'єктивних причин, або через свідоме несумлінне виконання службових обов'язків.

Позивачем під час позаслужбових зустрічей із гр. ОСОБА_7 порушено норми професійної етики в частині обов'язку уникати особистих зв'язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об'єктивність виконання професійних обов'язків, скомпрометувати високе звання працівника прокуратури, а також в частині обов'язку недопущення дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс.

Суд погоджує позицію відповідача, що факт встановлення наявності особистих зв'язків позивача з адвокатом ОСОБА_7, результатом яких стали обставини відкриття кримінального провадження у відношенні позивача та повідомлення ОСОБА_4 про підозру в одержанні неправомірної вигоди за вчинення певних дій, компрометує звання працівника прокуратури, підриває авторитет органів прокуратури в цілому та викликає негативний громадський резонанс.

Суд зазначає, що у відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Беручи до уваги приписи зазначених норм, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, Суд приходить до висновку, що рішення від 22 листопада 2017 року №282дп-17 "Про накладання дисциплінарного стягнення на прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4" прийнято Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені діючим законодавством.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 не підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись ст.ст. 139, 244-250, 255, 266, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (, 04050, м.Київ, вул. Мельникова, б. 81-Б) про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 01 лютого 2018 року.

Повний текст рішення складено 06 лютого 2018 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Великої Палати Верховного Суду через Верховний Суд як суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч.ч. 4, 5, 6 ст. 250 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді В. М. Бевзенко

В.М. Шарапа

О.В. Білоус

І.Л. Желтобрюх