Справа № 607/14794/17
Суддя: Вийванко О. М.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2018 Справа №607/14794/17

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Вийванко О. М.

за участю секретарі секретаря судового засідання Стрілкової М. С. учасників справи

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Михальчук О. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління державної казначейської служби України у місті Тернополі про визнання незаконним та скасування рішення, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Тернопільської міської ради, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління державної казначейської служби України у місті Тернополі про визнання незаконним та скасування рішення Тернопільської міської ради від 04 квітня 2017 року № 7/14/206 «Про розгляд звернення громадянина ОСОБА_1», стягнення матеріальної шкоди у розмірі 400 000,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 224 000,00 грн.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що 06 листопада 2015 року в Тернопільській міській раді було зареєстровано заяву позивача про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку. Оскільки, Тернопільська міська рада не розглянула дану заяву, позивач подав позов проти міської ради. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2016 року у справі №607/19334/15-а, залишеним, без змін Львівським апеляційним адміністративним судом від 14 грудня 2016 року, позов ОСОБА_1 було задоволено та зобов'язано Тернопільську міську раду розглянути його звернення та прийняти за його наслідками відповідне рішення. Позивач звернувся із заявою від 17 січня 2017 року за Вих. № ВСВ/1961-09-28/05/2017-«К» на ім'я Тернопільського міського голови Надала С.В., яка була зареєстрована в Тернопільській міській раді 17 січня 2017 року за №6440/1/020/17, в якій просив вжити заходів до розгляду його заяви від 06.11.2015 р. з урахуванням постанови Тернопільського міськрайонного суду від 26 січня 2016 року у справі № 607/19334/15-а та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду 14 грудня 2016 року у справі №876/1197/16. Тернопільська міська рада винесла рішення Тернопільської міської ради від 04 квітня 2017 року № 7/14/206 «Про розгляд звернення громадянина ОСОБА_1» за його відсутності і відмовила йому в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею до 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, у зв'язку із неподанням документів.

А тому, позивач вважає дане рішення незаконним та просить його скасувати, з тих підстав, що при розгляді даного питання було грубо порушено його права, зокрема, право бути присутнім при розгляді заяви чи скарги, оскільки, незважаючи на його численні заяви про те, що він бажає особисто бути присутнім, як на засіданні комісії, так і на сесії міської ради, де розглядатиметься його питання, позивача так і не було запрошено для особистої участі при розгляді його питання. Також, відповідачем були проігноровані клопотання позивача про те, щоб при розгляді даного питання був представник Тернопільського міського відділу Держгеодкадастру, представник ДП «Тернопільський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» із графічними матеріалами стосовно вільних земельних ділянок, призначених для житлової забудови для узгодження питання розташування земельної ділянки , відносно якої буде вирішуватись питання про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку. Підставою для відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою для будівництва та обслуговування житлового будинку стало те, що він не подав графічних документів на земельну ділянку. Однак, дана підстава відмови є неправомірною. Таким діями з боку Тернопільської міської ради, позивачу завдані значні матеріальні та моральні збитки. Матеріальні збитки полягають у тому, що він не може використати своє право на безоплатне отримання земельної ділянки, яка є досить вартісною у грошовому еквіваленті, а тому просить стягнути 400 000,00 грн. матерільної шкоди. Моральна шкода полягає у порушенні його нормально ритму життя, оскільки, доволі тривалий час він з вини відповідача не може використати своє законне право отримати у власність земельну ділянку, а тому, завдану позивачу моральну шкоду оцінює в розмірі 224 000,00 грн.

У судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, викладених у позовній заві, просить його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, попередньо подавши до суду заперечення, в якому зазначив, що доказів подання викопіювання з кадастрового плану, графічних матеріалів місця розташування земельної ділянки, при необхідності нотаріально засвідченої згоди землекористувача, позивач не надав. У своїй заяві ОСОБА_1 зазначає, що погодився на будь-яку земельну ділянку в межах міста Тернополя, у зв'язку з чим залишив на розсуд міської ради питання визначення (підготовки) графічних матеріалів на земельну ділянку. Проте, чинним законодавством не передбачено обов'язку органу місцевого самоврядування проводити пошуки, земельних ділянок для громадян та замовляти графічні матеріали на земельну ділянку у ліцензованих організацій. Тим більше, що дані послуги платні, а у видатках місцевого бюджету не передбачено коштів на такі цілі. Чинним законодавством не передбачено обов'язку Тернопільської міської ради запрошувати на сесію відділ Держгеокадастру, представника ДП «Тернопільський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» для пошуку вільної земельної ділянки.

На звернення позивача від 06.11.2015 р. стосовно виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку було надано відповідь за підписом заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Остапчук В.О., що згідно ст.39 Земельного кодексу України, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Також, зазначено, що адміністративні послуги надаються згідно реєстру, затвердженого рішенням від 17.04.2013 року № 410. Тому, у відповідності до чинного законодавства, для отримання адміністративної послуги (рішення міської ради «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки») необхідно подати клопотання із пакетом документів у Центр надання адміністративних послуг. Одночасно було повідомлено ОСОБА_1, що станом на даний час розроблена схема генплану використання території кварталу садибної житлової забудови по АДРЕСА_1 для вирішення питання забезпечення земельними ділянками учасників АТО, які проживають в м. Тернополі, ветеранів праці, багатодітних сімей та інших осіб, які мають пільги на отримання земельних ділянок та потребують поліпшення житлових умов. Враховуючи вищенаведене, за умови наявності пільг та подання клопотання із пакетом документів, зазначених у п.2 Інформаційної картки А-25-01 у згаданий Центр, питання стосовно виділення земельної ділянки було розглянуто згідно вимог чинного законодавства. ОСОБА_1 не звернувся у встановленому законом порядку до Центру надання адміністративних послуг із необхідним пакетом документів.

Таким чином, без подання заявником графічних матеріалів земельної ділянки орган місцевого самоврядування не може зробити висновок про відповідність чи невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

На твердження ОСОБА_1, що проект спірного рішення підготували невідомі особи, а не депутати, відповідач зазначив, що відповідно до Положення про відділ земельних ресурсів, затвердженого рішенням Тернопільської міської ради від 17.05.2012 року № 6/21/24 відділ готує та подає в установленому порядку проекти рішень міської ради, розпоряджень міського голови та рішень виконавчого комітету, а також подає свої висновки з питань: розпорядження землями в межах міста Тернополя; передачі земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб; надання земельних ділянок в користування; викупу земельних ділянок для суспільних потреб міста; вилучення земельних ділянок у випадках і порядку, передбачених земельним законодавством; звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок; встановлення та зміни межі міста Тернополя в порядку, встановленому законодавством України. Відтак, відсутні підстави для визнання незаконним та скасування рішення Тернопільської міської ради від 04.04.2017 року № 7/14/206 та відсутні правові підстави для стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Суд, заслухавши стислий виклад позиції позивача та заперечення представника відповідача, дослідивши та оцінивши зібранні у справі докази по справі, прийшов до наступного переконання.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 листопада 2015 року позивач звернувся до Тернопільської міської ради з заявою, в якій вказував, що має намір отримати земельну ділянку з земель державної чи комунальної власності, у зв'язку з чим просив надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку орієнтовним розміром, 0,10 га в межах міста Тернополя, цільовим призначенням земельної ділянки будівництво та обслуговування житлового будинку.

Із зазначеної заяви слідує, що ОСОБА_1 погодився на будь-яку земельну ділянку в межах міста Тернополя, у зв'язку з чим залишив на розсуд міської ради питання визначення (підготовки) графічних матеріалів на земельну ділянку.

11 червня 2015 року виконавчим комітетом Тернопільської міської ради ОСОБА_1 надано відповідь № 9790/08.

З зазначеної відповіді слідує, що за умови наявності пільг та подання клопотання із пакетом документів у Центр надання адміністративних послуг питання стосовно виділення земельної ділянки буде розглянуто згідно вимог чинного законодавства.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2016 року у справі №607/19334/15-а, залишеним, без змін Львівським апеляційним адміністративним судом від 14 грудня 2016 року, позов ОСОБА_1 задоволено та зобов'язано Тернопільську міську раду розглянути звернення ОСОБА_1 від 06 листопада 2015 року про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та прийняти за його наслідками відповідне рішення.

Позивач звернувся до Тернопільського міського голови Надала С.В. із запитом від 05 вересня 2016 року, в якому просив надати йому повний перелік земельних ділянок у місті Тернополі, що пропонуються для індивідуальної забудови, і які ще не передані для індивідуального будівництва з вказанням місця розташування таких земельних ділянок. При цьому позивач вказував, що дана інформація необхідна йому для вибору земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Згідно відповіді від 09.09.2016 року за № 8876/08 Тернопільська міська рада відмовила позивачу у наданні запитуваної інформації по причині того, що станом на даний час інвентаризацію земель міста Тернополя не проведено, у зв'язку із цим реєстр земельних ділянок не наданих у користування та не переданих у власність для індивідуального будівництва жилого будинку, господарських будівель та споруд відсутній, а тому, надати перелік земельних ділянок міста Тернополя немає можливості.

Позивач звернувся із заявою від 17 січня 2017 року за Вих. № ВСВ/1961-09-28/05/2017-«К» на ім'я Тернопільського міського голови Надала С.В., яка була зареєстрована в Тернопільській міській раді 17 січня 2017 року за №6440/1/020/17, в якій просив вжити заходів до розгляду його заяви від 06.11.2015 р. з урахуванням постанови Тернопільського міськрайонного суду від 26 січня 2016 року у справі № 607/19334/15-а та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду 14 грудня 2016 року у справі №876/1197/16.

Як вбачається з рішень постійних комісій Тернопільської міської ради з питань містобудування № 63 від 23.02.2017 р. та з питань природокористування, приватизації, продажу та оренди землі № 3259 від 21.02.2017 р., вирішили: відмовити громадянину ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) в надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власності площею до 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у зв'язку із неподанням документів.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Частиною другою статті 123 ЗК України передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина третя статті 123 ЗК України).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України.

Тернопільська міська рада прийняла рішення від 04 квітня 2017 року № 7/14/206 «Про розгляд звернення громадянина ОСОБА_1», яким керуючись ст. 12, 40, 118, 121 Земельного кодексу України, враховуючи висновки постійних комісій міської ради з питань містобудування, з питань природокористування, приватизації, продажу та оренди землі, вирішила: Відмовити громадянину ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) в надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власності площею до 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у зв'язку із неподанням документів зазначених в пункті 6 ст. 118 Земельного кодексу України та в пункті 2 Інформаційної картки А-25-01.

У частині треті статті 123 ЗК України, зазначено, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У судову засіданні з'ясовано, що позивач не зазначив місця розташування земельної ділянки і залишив право відповідачу самостійно визначити (підготувати) графічні матеріали на земельну ділянку.

Також, позивач не подав необхідний пакет документів у Центр надання адміністративних послуг, який надає адміністративні послуги згідно реєстру, затвердженого рішенням Тернопільської міської ради від 17.04.2013 р. № 410.

Суд погоджується з відповідачем, що без подання заявником графічних матеріалів земельної ділянки орган місцевого самоврядування не може зробити висновок про відповідність чи невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Суд зазначає, що позивач повинен подати до Тернопільської міської ради графічні матеріали, на яких зазначити бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, оскільки пошук такої земельної ділянки та підготовка графічних матеріалів на ділянку до повноважень ради не віднесено.

В свою чергу, не зазначення місця розташування земельної ділянки є порушенням порядку звернення із згаданою заявою, що не відповідає вимогам статті 123 ЗК України через відсутність графічних матеріалів із позначеним бажаним місцем розташування земельної ділянки з її орієнтовними розмірами та, відповідно є підставою для відмови в наданні земельної ділянки через її фактичну відсутність.

Таким чином, відповідач правомірно відмовив позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

При цьому суд погоджується з позивачем, що відповідач у своєму рішення неправильно зазначив правову норму, яка регулює дані правовідносини.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача в користь позивача майнової та моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку.

За правилом передбаченим ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови).

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, судом визнається, що позивачем у позовній заяві не були наведені обставини, які б підтверджувались достатніми доказами, які б свідчили про обґрунтованість позовних вимог в частині заподіяння йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Таким чином суд приходить до переконання, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що з вини відповідача йому було завдано майнової чи моральної шкоди, та, що внаслідок дій відповідача він отримав душевні переживання та страждання.

З огляду на зазначене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача майнової та моральної шкоди.

Судові витрати компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2 - 10, 14, 139, 241-246, 255, 292 - 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління державної казначейської служби України у місті Тернополі про визнання незаконним та скасування рішення, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Судові витрати компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: Тернопільська міська рада, місцезнаходження: вул. Листопадова, буд. 5, місто Тернопіль, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 34334305.

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Управління державної казначейської служби України у місті Тернополі, бульвар Тараса Шевченка, буд. 3, місто Тернопіль, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 37977726.

Повний текст рішення суду складено 09 лютого 2018 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко