Справа № 428/12332/17
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року справа №428/12332/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючогосудді: ОСОБА_1

суддів: Блохіна А.А.

ОСОБА_2

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області (суддя Баронін Д.Б.) від 15 листопада 2017 року (повний текст складено 15 листопада 2017 року у м.Сєвєродонецьк) у справі № 428/12332/17 за позовом ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії -,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 15 листопада 2017 року звернувся до суду першої інстанції з позовом до Управління пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправними та дискримінаційними дії щодо не виплати пенсії за віком; зобовязання відновити виплату пенсії за віком з квітня 2017 року.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15 листопада 2017 року позовні вимоги 01 квітня 2017 року по 30 квітня 2017 року залишено без розгляду на підставі ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки поданий після закінчення строків, встановлених ч.2 ст.99 КАС України.

Позивачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати ухвалу суду та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Позивач вважає, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, повязаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Частиною першою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини другої цієї статті для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 3 цієї статті для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені у статті 100 цього Кодексу, за приписами частини першої якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що залишення позову без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду, може мати місце тільки при встановленні обставин щодо початку перебігу строку звернення до суду, зокрема, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, та зясування причин пропуску цього строку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є внутрішньо-переміщеною особою, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

З 22.11.2014р. набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII, яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Зокрема, відповідно до статті 7 цього закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача взято на облік до відповідача та розпорядженням №78301 від 30.01.2015р. призначено виплату пенсії з 01.08.2014р. .

З 01 квітня 2017р. виплату пенсії позивачеві було припинено у звязку із надходженням інформації про відсутність за місцем проживання. Тобто, позивачеві було припинено виплату нарахованої суми пенсії.

Частиною другою статті 46 Закону України від 9 липня 2003 року N 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що нараховані суми пенсії не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наведені положення ст.46 Закону №1058 судом першої інстанції помилково не були застосовані до спірних правовідносин.

Колегія суддів також зазначає, що у рішеннях по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000року та по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при постановлені ухвали були порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15 листопада 2017 року у справі № 428/12332/17 - задовольнити.

Скасувати ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15 листопада 2017 року та направити справу № 428/12332/17 до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 07 лютого 2018 року та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Гаврищук Т.Г.

Судді: Блохін А.А.

ОСОБА_2