Справа № 826/14749/17
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року м.Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Борейка Д.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2017 року (повний текст складено 16 листопада 2017 року, у м.Києві) про залишення позовної заяви без розгляду у справі за адміністративним позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.07.2017 року ВП №54222133.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2017 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Зокрема апелянт зазначає, що строк звернення із позовом до суду пропущено з поважних причин.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем пропущено встановлений ч.2 ст.181 КАС України (у редакції, чинній на момент подання адміністративного позову) десятиденний строк для оскарження рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Також суд зазначив, що клопотання про поновлення строку не підлягає задоволенню, оскільки на момент звернення строк оскарження вже минув. На думку суду, не є поважною причиною пропуску звернення до суду з адміністративним позовом, подання Позивачем органу державної виконавчої служби заяви від 15.09.2017 року про закриття виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що предметом оскарження є постанова державного виконавця від 04.07.2017 року про відкриття виконавчого провадження ВП №54222133 за виконавчим листом №824/234/16-а, виданим Чернівецьким окружним адміністративним судом 15.02.2017 року.

Колегія суддів зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Зокрема, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі, і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа «Стаббігс та інші проти Великобританії» (рішення від 22.10.1996 року), «Девеер проти Бельгії» (рішення від 27.02.1980 року).

Положеннями статті 122 КАС України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року) визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначено ст.287 КАС України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року).

Частиною 1 цієї статті передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.287 КАС України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року) позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Такі ж положення містила стаття 181 КАС України (в редакції чинній на момент звернення до суду), згідно вимог якої позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Крім того, частиною 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Позивачем у адміністративному позові вказано, що про порушення свого права він дізнався 10.07.2017 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції від 10.07.2017 року №6905 на супровідному листі Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві.

Також, Позивач просить визнати строк звернення із позовом до адміністративного суду пропущеним з поважних причин та поновити, встановлений статтею 181 КАС України (у редакції, чинній на момент подання адміністративного позову) строк, мотивуючи тим, що 15.09.2017 року ним подано заяву Відповідачу про закінчення виконавчого провадження відповідно до ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Адміністративний позов був пред'явлений до суду лише 13.11.2017 року, тобто з пропуском десятиденного строку звернення до адміністративного суду, встановленого ч.2 ст.181 КАС України (у редакції, чинній на момент подання адміністративного позову).

Відповідно до ч.3 ст.123 КАС України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року) якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За приписами ч.2 ст.100 КАС України (у редакції, чинній на момент подання адміністративного позову) позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Отже, висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для поновлення Позивачу строку на звернення до суду є вірним.

Посилання суду першої інстанції щодо відсутності права у боржника на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження не впливає на вирішення питання про залишення позову без розгляду з підстав пропуску строку без поважних причин на звернення до адміністративного суду.

Також, колегії суддів не приймає до уваги, як підставу для скасування оскаржуваної ухвали, посилання апелянта на те, що фактично боржником у виконавчому провадженні визначено юридичну особу, оскільки державним виконавцем, на підставі виконавчого листа №824/234/16, виданого 15.02.2017 року Чернівецьким окружним адміністративним судом, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, у якій боржником зазначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

За приписами частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до частини 8 статті 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду у своїй діяльності підзвітна Фонду, який несе відповідальність за дії уповноваженої особи Фонду щодо процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку.

Таким чином, зміна уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» не впливає на обов'язок щодо виконання рішення суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 287, 315, 316, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений ст.329 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Постанова складена в повному обсязі 06 лютого 2018 року.