Справа № 826/16647/13-а
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2018 Київ К/9901/9099/18 826/16647/13-а
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Ханової Р.Ф., Олендера І.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.02.2014 (суддя Соколова О.А.)

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2014 (судді Чаку Є.В., Файдюк В.В., Старова Н.Е.) у справі № 826/16647/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гриф Девелопмент Інвестмент»»

до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ

У жовтні 2013 Товариство з обмеженою відповідальністю «Гриф Девелопмент Інвестмент»» (далі Товариство) звернулось до суду з позовом про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі ДПІ).

Свої вимоги позивач мотивував тим, що ДПІ безпідставно дійшла висновку про неправильне визначення Товариством податкових зобов'язань зі сплати податку на додану вартість, відтак відповідач не мав підстав для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 02.10.2013 та направлення їх позивачу.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.02.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2014, позов задоволено : визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ від 02.10.2013 № та №.

Не погодившись з судовими рішеннями ДПІ звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просила їх скасувати та відмовити в задоволенні позову. При цьому скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог невірно оцінивши залучені до справи докази та неправильно застосувавши при цьому норми матеріального і процесуального права.

22.01.2018 справу, в порядку передбаченому Розділом VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), передано до Верховного Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що за наслідками документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування Товариством від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за червень 2013 відповідачем складено акт від 17.09.2013.

В акті контролюючим органом зроблено висновок про те, що Товариством, в порушення п.198.1, п.198.2, 198.3 ст.198 Податкового кодексу України завищено від'ємне значення у сумі 506 031грн. за червень 2013 та занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за червень 2013 на загальну суму 86 505 грн.

На цій підставі відповідачем 2.10.2014 прийнято податкові повідомлення-рішення :

№, яким збільшено податок на прибуток на суму 108 131, 25 грн., у т.ч. за основним платежем в розмірі 86 505 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 21 626, 25 грн.;

№, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 506 031 грн.

Свої дії щодо прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень ДПІ мотивує тим, що під час перевірки Товариство не надало доказів реальності здійснення господарської операції з ПАТ "Блиц-Інформ" на підставі якої позивачем сформовано податкові зобов'язання.

Задовольнивши адміністративний позов суди попередніх інстанцій послались на те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності з боку Товариства порушень податкового законодавства під час визначення податкових зобов'язань позивача за наслідками виконання господарського договору з вищезазначеним контрагентом, а надані Товариством документи підвереджують факт перерахування грошових коштів на користь ПАТ "Блиц-Інформ".

Відповідно до статті 159 КАС України (в редакції, що діяла до 15.12.2015) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому, судами в порушення вимог частин 4 та 5 статті 11 та статті 138 КАС України (в редакції, що діяла до 15.12.2015), не вжито передбачених законом заходів, необхідних для з'ясування всіх обставин у справі, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення.

Вищенаведені вимоги кореспондуються з приписами статей 9 та 242 КАС України (в редакції, що діє з 15.12.2015р.).

Судові рішення попередніх інстанцій вказаним вимогам не відповідають в зв'язку з наступним.

Спірні правовідносини регламентувались положеннями Податкового Кодексу України , Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та нормативними актами, прийнятими на їх виконання, у відповідних редакціях.

Питання, пов'язані з обчисленням податку на додану вартість, обчислення об'єкту оподаткування, формуванням виникнення податкових зобов'язань у разі постачання товарів та надання послуг внормовувалися статтями 198,201 ПК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкових пільг мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

У зв'язку з наведеним недоведеність фактичного здійснення господарської операції позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв'язку з цим юридично дефектних первинних документів, якщо рух коштів не забезпечений зв'язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.

Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності зобов'язаний суб'єкт владних повноважень, разом з тим відповідно до принципу змагальності суб'єкт господарювання має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

З матеріалів справи вбачається, що у контролюючого органу під час перевірки виникли сумніви щодо можливості реального виконання господарської операції, яку відповідно до наданих позивачем документів було здійснено за наступних обставин :

16.07.2012 між Товариством та ПАТ "Блиц-Інформ" укладено договір на виготовлення поліграфічної продукції. Відповідно до умов договору виготовлення продукції здійснюється на підставі заявок Товариства в яких сторони узгоджують асортимент, кількість, якість паперу та інш.

Відповідно до наданих документів ПАТ "Блиц-Інформ" на протязі серпня-вересня виготовило та поставило позивачу рекламні буклети у кількості 4 530 296 шт., натомість Товариство 16.07.2017 сплатило у якості оплати за виготовлену продукцію на користь ПАТ "Блиц-Інформ" 3 555 213 грн.

На час проведення контролюючим органом перевірки Товариство не надало доказів фактичного виконання умов вищезгаданого договору та реальної можливості його виконати, що дало підстави для обґрунтовано сумніву контролюючого органу щодо реальності цієї операції.

Під час розгляду справи в судах належних доказів, які б свідчили про те, що у зазначені позивачем строки було узгоджено зміст рекламної продукції, здійснено її замовлення, фактично її виготовлено у відповідності до узгодженої специфікації, доставлено Товариству та використано останнім в своїх господарських цілях, також отримано не було.

Надані Товариством докази щодо сплати ним на користь ПАТ "Блиц-Інформ" грошових сум, акти звірки взаємних розрахунків та податкові накладні від 16.07. та 17.07.2012 не можуть, самі по собі, без наявності інших доказів, свідчити про фактичне здійснення господарської операції та позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв'язку з цим юридично дефектних первинних документів, якщо рух коштів не забезпечений зв'язком з господарською діяльністю учасників цих операцій.

Крім того, самим позивачем залучено до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідно до якої 08.08.2012 щодо Товариства судом порушено справу про банкрутство (а.с.29-31).

Обставини порушення справи про банкрутство також повинні враховуватися при вирішенні питання щодо наявності у Товариства можливості та необхідності здійснення господарської операції з виготовлення рекламної продукції.

За таких обставин суди дійшли передчасного висновку про обґрунтованість адміністративного позову, не забезпечивши повного і всебічно з'ясування обставин в адміністративній справі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю і передати справу на новий розгляд.

Частиною 1 статті 353 КАС України обумовлено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Керуючись статтями 345, 349, 353, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.02.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2014 скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова

І.Я. Олендер