Справа № 521/20752/17
Суддя: Поліщук І. О.
Дата ухвалення: 2018-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/521/116/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2018 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Поліщук І.О.,
при секретарі Бєрової А.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 07.09.2017 року № 3683 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язати Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди його перебування на учбових зборах з 13.08.1986 по 11.09.1986 та з 06.09.1989 по 30.09.1989 роки, зобов`язати Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди його роботи водієм автобусу в Одеському автотранспортному підприємстві № 15121 з 10.05.1984 по 16.07.1984, з 12.03.1987 по 07.04.1987 роки та періоди його роботи водієм автобусу в Одеському автотранспортному підприємстві № 15130 з 01.07.1997 по 31.12.1997, з 01.02.1998 по 31.12.1998, з 01.02.1999 по 31.12.1999 та з 04.02.2000 по 29.12.2000 роки, зобов`язати Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 25.04.2017 року.
В адміністративному позові ОСОБА_1 (далі позивач) зазначає, що 08.06.2017 року він звернувся до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (далі відповідач) із заявою про призначення пенсії за віком, як водію міського пасажирського транспорту. Рішенням від 07.09.2017 року № 3683 (далі спірне рішення) відповідач відмовив йому в призначенні пенсії за віком згідно з п. «з» ст. 13 та п. 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) у зв`язку з тим, що на день звернення страховий стаж позивача становить 33 роки, пільговий стаж 10 років 6 місяців. Пільговий стаж позивачу обчислено на підставі рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або вислугу років (протокол від 27.07.2017 р. № 7) та довідки ПАТ «Північтранс» від 27.04.2017 р. № 103. До пільгового стажу роботи позивача не зараховано періоди перебування на учбових зборах з 13.08.1986 р. по 11.09.1986 р., з 06.09.1989 р. по 30.09.1989 р., а також періоди з 01.07.1997 р. по 31.12.1997 р., з 01.02.1998 р. по 31.12.1998 р., з 01.02.1999 р. по 31.12.1999 р. та з 04.02.2000 р. по 29.12.2000 р., оскільки він перебував у відпустках без збереження заробітної плати.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Ураховуючи, що на часи призову позивача на військові збори він працював водієм автобусу, ці періоди відповідач повинен був зарахувати до його страхового стажу саме як водію автобусу, тобто до пільгового стажу.
Незарахування відповідачем до пільгового стажу періодів роботи з 01.07.1997 по 31.12.1997, з 01.02.1998 по 31.12.1998, з 01.02.1999 по 31.12.1999 та з 04.02.2000 по 29.12.2000 роки з причин того, що він перебував у відпустках без збереження заробітної плати позивач вважає необгрунтованим та протиправним, оскільки жодним нормативно-правовим актом України не визначено, що періоди перебування у відпустці без збереження заробітної плати не повинні зараховуватися до пільгового стажу.
Згідно статті 62 Закону № 1788 та пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Згідно із записами в трудовій книжці позивача з 06.08.1994 по 29.12.2000 роки він працював водієм автобусу Одеському автотранспортному підприємстві № 15130 (з подальшим перейменуванням в ВАТ «Північтранс»). Згідно з п. 20 постанови КМУ № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Така довідка ПАТ «Північтранс» від 27.04.2017 № 103 позивачем була надана відповідачу разом із заявою про призначення пенсії. У вказаній довідці зазначено, що в період з 06.08.1994 по 29.12.2000 роки позивач дійсно працював водієм міського пасажирського транспорту (автобусу) та виконував міські пасажирські перевезення.
Відповідач з доводами, аргументами та позовними вимогами, викладеними в адміністративному позові, не погодився та подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Обгрунтовуючи правомірність незарахування до пільгового стажу позивача періодів його перебування у відпустках без збереження заробітної плати, відповідач послався на лист Міністерства праці та соціальної політики № 01-33131-02-6 від 26.12.2000 року, у якому роз`яснюється, що до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, зараховується лише місячний термін відпустки без збереження заробітної плати в календарному році. Незарахування до пільгового стажу періодів проходження військових зборів відповідач обґрунтовує приписами ст. 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно з якою до стажу роботи на пільгових умовах зараховується військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.263 КАС України судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, та одержання пенсійних виплат.
Дослідивши матеріали справи, ознайомившись відзивом відповідача на позовну заяву та з письмовими пояснення позивача до адміністративного позову та відзиву на позовну заяву, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та відзив, перевіривши їх доказами, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 08.06.2017 року позивач звернувся відповідача із заявою про призначення пенсії за віком як водію міського пасажирського транспорту. Рішенням від 07.09.2017 року № 3683 відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком згідно з п. «з» ст. 13 Закону № 1058-IV у зв`язку з тим, що до пільгового стажу роботи не зараховано періоди його перебування на учбових зборах з 13.08.1986 р. по 11.09.1986 р., з 06.09.1989 р. по 30.09.1989 р., а також періоди з 01.07.1997 р. по 31.12.1997 р., з 01.02.1998 р. по 31.12.1998 р., з 01.02.1999 р. по 31.12.1999 р. та з 04.02.2000 р. по 29.12.2000 р., оскільки позивач перебував у відпустках без збереження заробітної плати».
Згідно із записами в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 з 10.05.1984 по 18.02.1992 роки він працював водієм автобусу в Одеському автотранспортному підприємстві № 15121 (з подальшим перейменуванням в ВАТ «Югтранс»), з 06.08.1994 по 29.12.2000 роки водієм автобусу в Одеському автотранспортному підприємстві № 15130 (з подальшим перейменуванням в ВАТ «Північтранс»). Загалом стаж роботи водієм автобусу позивача у вказані періоди складає 14 років 3 місяці 2 дні.
Згідно з довідкою ПАТ «Північтранс» від 27.04.2017 № 103 (уточнююча довідка) позивач в період з 06.08.1994 по 29.12.2000 роки працював водієм міського пасажирського транспорту (автобусу) та виконував міські пасажирські перевезення.
Згідно з паспортом позивача НОМЕР_2 він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву від 25.01.2018 року № 1844/08 з огляду на наступне.
Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах та які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію за віком на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Відповідно до п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) після досягнення 55 років і при стажі роботи для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Відповідно до п. 20 зазначеної постанови КМУ у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Листом № 1/17-09-73 № 02-3 Міністерства соціального забезпечення України від 25.03.1992 року «Про порядок підтвердження стажу роботи водіїв автомобілів для призначення пільгової пенсії» передбачено, що для обчислення стажу роботи водіїв, на підставі якого повинні призначатися пільгові пенсії, можуть бути використані такі документи: записи в трудових книжках; подорожні листи за останні три роки; накази про закріплення водіїв за міськими маршрутами; особливий рахунок форми Т-54 про нараховану заробітну плату; розрахункові листи обчислення заробітної плати; табелі обліку робочого часу; особиста карточка форми Т-2 по обліку особистого складу.
Згідно з ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави. Згідно ч. 10 ст. 1 зазначеного закону громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних. Згідно ч. 1 ст. 2 зазначеного закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Враховуючи, що на часи призову позивача на військові збори він працював водієм автобусу, періоди перебування позивача на військових зборах відповідач повинен був зарахувати позивачу до пільгового стажу як водію автобусу, тобто - до пільгового стажу.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Відповідно статті 162 КАС України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив повинен містити заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права. До відзиву додаються: докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
У відзиві на позовну заяву відповідач, аргументуючи правомірність прийнятого ним спірного рішення, посилається на лист Міністерства праці та соціальної політики № 01-33131-02-6 від 26.12.2000 року. Суд не приймає до уваги цей аргумент відповідача з огляду на наступне. Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України відповідач не може посилатися на зазначений лист, на підставі того, що він не був покладений в основу оскаржуваного рішення.
Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.
Згідно ч. 1. ст. 4 цього Закону законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Згідно ч. 3 ст. 4 Закону виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються умови, норми та порядок пенсійного забезпечення. Питання призначення пенсії регулюється виключно законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цих законів.
Лист Міністерства праці та соціальної політики № 01-33131-02-6 від 26.12.2000 року не є нормативно-правовим актом, а тому не може бути застосований у правовідносинах, що виникли між позивачем та відповідачем.
Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, письмовими доказами.
Згідно ч. 2 ст. 77 в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення. Відповідач не надав суду доказів правомірності прийнятого ним рішення від 07.09.2017 року № 3683 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, свою позицію не обґрунтував.
Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах № 3683 від 07.09.2017 року діяв не порядком та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, у зв`язку із чим вимоги позивача про визнання такого рішення протиправним підлягають задоволенню у заявленій формі на підставі положень ст.245 КАС України.
З врахуванням доводів, викладених вище у мотивувальній частині постанови, суд також приходить до висновку про ґрунтовність позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дій Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.
Конституція України встановлює, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Тому права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України).
Отже, судом встановлено, що на час звернення до відповідача ОСОБА_1 було повних 55 років, він мав загальний стаж 33 роки та пільговий стаж 14 років 3 місяці 2 дні, відповідає документально підтвердженим даним, у тому числі, записам у трудовій книжці та представленим довідкам. Тобто, ОСОБА_1 мав право на призначення пільгової пенсії згідно з п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 8, 9, 12, 22, 72-79, 139, 241-246 КАС України суд,
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 07.09.2017 року № 3683 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язати Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди його перебування на учбових зборах з 13.08.1986 по 11.09.1986 та з 06.09.1989 по 30.09.1989 роки.
Зобов`язати Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди його роботи водієм автобусу в Одеському автотранспортному підприємстві № 15121 з 10.05.1984 по 16.07.1984, з 12.03.1987 по 07.04.1987 роки та періоди його роботи водієм автобусу в Одеському автотранспортному підприємстві № 15130 з 01.07.1997 по 31.12.1997, з 01.02.1998 по 31.12.1998, з 01.02.1999 по 31.12.1999 та з 04.02.2000 по 29.12.2000 роки.
Зобов`язати Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 25.04.2017 року.
Зобов`язати Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі відшкодувати ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 640 грн.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текс рішення складено 16 лютого 2018 року.

Суддя: Поліщук І.О.