Справа № 586/1166/17
Суддя: Теміров Ч. М.
Дата ухвалення: 2017-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕРЕДИНО-БУДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Справа № 586/1166/17
Номер провадження по справі 2-а/586/1453/17
Р І Ш Е Н Н Я І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 грудня 2017 року м. Середина-Буда
Середино-Будський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Темірова Ч.М.,
за участі секретаря: Д`яченко Д.А.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Страшок О.В.,
представника відповідача Малетіної О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу №586/1166/17 за позовом ОСОБА_1 до Середино-Будського районного військового комісаріату про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
22 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить визнати протиправним дії відповідача Середино-Будського районного військового комісаріату, щодо відмови у наданні йому одноразової грошової допомоги та зобов`язати відповідача прийняти та направити через Середино-Будський районний військовий комісаріат до Міністерства оборони України документи про призначення одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІ групи, відповідно до ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", встановленому Порядком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".
В обґрунтування вказаних вимог позивач посилається на те, що у 2003 році йому встановили ІІІ групу інвалідності пов`язану із захворюванням, отриманим під час проходження військової служби. В подальшому, 03.02.2014 йому була встановлена ІІ група інвалідності, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Позивач на початку осені 2017 року звернувся до відповідача з заявою про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України, однак йому було відмовлено. Свою відмову відповідач мотивував тим, що у Центральному архіві Міністерства оборони Російської Федерації відсутні будь-які документи, які могли б підтвердити факт отримання контузій бо інших поранень позивача, а тому він не має права на одноразову виплату грошової допомоги.
Представник позивача та позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, оскільки вважають, що вони є законними, повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню з обставин викладених в позовній заяві.
Представник відповідача Середино-Будського районного військового комісаріату у судовому засіданні повідомив, що відмова позивачу у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги є правомірною та такою, що відповідає чинному законодавству в сфері соціального захисту військовослужбовців і звільнених з військової служби осіб, а тому просив у задоволенні позовних вимог відмовити.
Суд, заслухавши пояснення сторін по справі та вивчивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно п.2 Постанови КМУ №975 від 25.12.2013, (яку було видано на заміну раніше діючої постанови КМУ №499 від 28.05.2008, зазначено, що допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги. Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, у разі встановлення інвалідності, або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності до п.3 постанови КМУ №975, є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії. Тобто в даному випадку зазначеною датою є 03.02.2014.
У судовому засіданні встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, та даний факт не заперечувався жодним учасником справи, що на початку осені 2017 року позивач звернувся із заявою до відповідача, в якій просив вирішити питання про призначення йому одноразової грошової допомоги відповідно до ст.16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України у зв`язку з встановленням йому інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби. До вказаної заяви позивач додав усі необхідні документи, передбачені п. 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги встановлені у Порядку, затвердженому Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі ст. 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", дія цього закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Згідно з ч.1 ст. 16 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим законом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.
Отже, наведеними вище положеннями чинного законодавства чітко розмежовані повноваження уповноваженого органу (військового комісаріату) та головного розпорядника бюджетних коштів, тобто Міністерства оборони України.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у ньому.
Згідно ч. 2 ст. 16 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Відповідно до наявних у справі матеріалів, зокрема витягу із акту огляду МСЕК серії СУ
№ 009712 від 09.01.1998 зазначено причину другої групи інвалідності загальне захворювання, наслідки тяжкої закритої черепно-мозкової травми. Також згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1901, встановлено, що під час служби в 1987 році переніс закриту черепно-мозкову травму, контузію головного мозку. А тому причиною інвалідності є ЗЧМТ-контузієя головного мозку і захворюваннями, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби.
Враховуючи те, що позивачу встановлено ІІ групу інвалідності «безтерміново» 03.02.2014, то до спірних правовідносин слід застосовувати Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.
Позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно ст.. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 975, оскільки інвалідність настала внаслідок захворювання, отриманого ним під час виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Згідно ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.
Відповідно до ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у п.п. 5-9 ч. 2 ст. 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 3 Порядку № 975).
Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, пов`язаного з її проходженням, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто, в даному випадку, саме з моменту настання інвалідності, а не з моменту звільнення з військової служби.
Оскільки позивач отримав інвалідність внаслідок захворювання, отриманого ним під час виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, то він має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 975.
Така правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року №21-446а14, від 21 квітня 2015 року №21-135а15, від 10 березня 2015 року №21-563а14.
Пунктом 13 Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» затвердженого постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-ти денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У постанові від 18.11.2014 в справі №21-446а14, Верховний Суд України висловив правову позицію, згідно якої, виходячи з буквального тлумачення статті 16 Закону № 2011-ХІІ колегія суддів Судової плати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.
Суд зауважує, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи. Судом встановлено факт бездіяльності відповідача, що полягав у невиконанні свого визначеного нормативно-правовими актами обов`язку прийняти у місячний строк після надходження документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги та надіслати його разом з документами уповноваженому органові для видачі наказу про виплату допомоги особі, яка звернулася за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.
Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що належним способом відновлення порушеного права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є зобов`язання Середино-Будського районного військового комісаріату прийняти та направити через Сумський обласний військовий комісаріат до Міністерства оборони України заяву та додані до неї документи позивача, щодо розгляду та призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».
Суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог із застосуванням правового акта, який діяв на час отримання інвалідності.
За приписами ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Таким чином, суд зобов`язує Середино-Будський районний військовий комісаріат направити на адресу Міністерства оборони України, заяву ОСОБА_1 та додані документи щодо вирішення питання про призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи звільняються інваліди ІІ групи.
Керуючись п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору, оскільки є інвалідом ІІ групи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 6, 139, 241, 245 КАС України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Середино-Будського районного військового комісаріату про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.
Зобов`язати Середино-Будський районний військовий комісаріат направити на адресу Міністерства оборони України, заяву ОСОБА_1 та додані документи щодо вирішення питання про призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду виготовлено 29 грудня 2017 року.

Головуючий: суддя Ч.М.Теміров