Справа № 805/3703/17-а
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року справа №805/3703/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Сухарька М.Г., Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2017 року в справі № 805/3703/17-а (головуючий І інстанції Голуб В.А.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області внести відомості щодо залучення до списків осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції з 21 липня 2014 року по 28 жовтня 2014 року, та надати довідку про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що з 21.07.2014 до 19.08.2014 наказом № 1558 від 26.08.2014 начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області позивач разом з іншими працівниками Макіївського міськуправління ГУ МВС України в Донецькій області був відряджений на 30 діб для подальшого проходження служби до Дружківського міського відділу ГУ МВС України в Донецькій області.

З 19.08.2014 термін відрядження було продовжено ще на 30 діб наказом № 1651 від 23.09.2014 начальника Головного управління МВС України в Донецькій області.

Згідно з розпорядженням КМУ від 02 грудня 2015 № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» м. Дружківка (Дружківська міська рада) входить до переліку населених пунктів, де здійснювалася АТО.

Таким чином, ОСОБА_1 наголошує на протиправності не включення його до списків особового складу, який залучався до складу сил та засобів АТО в 2014 році та в подальшому був затверджений наказом Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 02.02.2015.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, а постанову суду залишити без змін з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 (далі позивач) з 23 березня 1995 року по 28 жовтня 2014 року проходив службу на різних посадах в органах внутрішніх справ МВС України. На момент звільнення позивач обіймав посаду начальника Червоногвардійського РВ Макіївського міського управління Головного управління МВС України в Донецькій області.

Наказом начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області № 1558 від 26.08.2014 ОСОБА_1 був відряджений у звязку зі службовою необхідністю до Дружківського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області в період з 21.07.2014 по 19.08.2014. Наказом начальника Головного управління МВС України в Донецькій області № 1651 від 23.09.2014 термін відрядження було продовжено ще на 30 діб з 19.08.2014 до 17.09.2014.

Відповідно до вимог Закону України «Про очищення влади» наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.10.2014 № 2253 о/с позивача було звільнено зі служби в органах внутрішніх справ за п. 62 «а» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

16 травня 2017 року ОСОБА_1 письмово звернувся до керівництва Головного управління Національної поліції в Донецькій області з проханням розяснити, чи має він право на отримання статусу учасника бойових дій як такий, що брав безпосередню участь в антитерористичній операції.

Головне управління Національної поліції в Донецькій області листом № 113зі/12/01-2017 від 30.05.2017 надало відповідь, в якій зазначено, що за обліками ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області та перевіркою наказів Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України відсутні відомості щодо залучення позивача до списків осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області та відсутні відомості щодо його безпосередньої участі в АТО.

Вважаючи, що Головним управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області протиправно не включено його до списків осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту ветеранів війни визначені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 (далі Закон № 3551-XII).

Статтею 5 Закону № 3551-XII регламентовано, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з'єднань, об'єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно з п. 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) учасниками бойових дій визнаються: військовослужбовці (резервісти, військовозобов'язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, а також працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення у порядку, встановленому законодавством.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 (далі Порядок № 413 в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 2 Порядку № 413 статус учасника бойових дій надається:

- військовослужбовцям (резервістам, військовозобовязаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, особам рядового і начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзвязку, ДСНС, ДПтС, військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції;

- працівникам підприємств, установ та організацій, які залучалися і брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення.

Пунктом 4 Порядку № 413 визначено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є: документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень); документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення або направлення (прибуття) у відрядження для безпосередньої участі в антитерористичній операції в районах її проведення (витяги з наказів, розпоряджень, посвідчень про відрядження, книг нарядів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень), а також документи, що були підставою для прийняття керівниками підприємств, установ, організацій рішення про направлення осіб у таке відрядження.

З огляду на вказані законодавчі положення вбачається, що статус учасника бойових дій у відповідності до приписів Порядку № 413 надається особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, що підтверджується відповідними документами, перелік яких наведено у пункті 4 Порядку № 413.

Матеріали, які засвідчують безпосередню участь у боротьбі з тероризмом та бойових діях на території Донецької області ОСОБА_1 у ГУ НП та ГУМВС України в Донецькій області відсутні, що підтверджується відповіддю на запит представника відповідача від 02.11.2017 № 2055. У цій відповіді, зазначено, що позивача було звільнено з органів внутрішніх справ 28.10.2014, а перший наказ Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України щодо залучення особового складу ГУМВС України в Донецькій області до складу сил та засобів АТО датований 02.02.2015.

Також, на підтвердження цього факту заступником начальника Управління режиму та технічного захисту інформації Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_2 видано довідку, в якій зазначено, що згідно з витягами з наказів Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) у період з 21.07.2014 по 28.10.2014 колишній працівник Червоногвардійського районного відділу Макіївського міського управління ГУ МВС України в Донецькій області ОСОБА_1 у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганських областей з метою виконання службових (бойових) завдань, не значиться.

У довідці № 22л.к. від 06.11.2017, виданій членом ліквідаційної комісії Дружківського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області ОСОБА_3 зазначено, що під час проходження служби в Дружківському міському відділі полковник міліції ОСОБА_1 виконував свої функціональні обовязки, однак у відрядження за межі м. Дружківка Донецької області не виїжджав.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що станом на день надання відповіді Головним Управлінням Національної поліції, а саме 30.05.2017, за обліковими даними ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Донецькій області та перевіркою наказів Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України відсутні відомості, щодо залучення позивача до списку осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області та відсутні відомості щодо безпосередньої його участі в АТО.

Таким чином, доводи апелянта щодо перебування у відрядженні на території м. Дружківки Донецької області в період з 21.07.2014 по 28.10.2014 не є достатнім доказом залучення позивача до безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Враховуючи, що ОСОБА_1 у спірний період виконував лише свої посадові обовязки, суд апеляційної інстанції погоджує викладений в оскаржуваному судовому рішенні висновок щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 139, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2017 року в справі № 805/3703/17-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про зобовязання вчинити дії залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2017 року в справі № 805/3703/17-а залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту її складення в порядку, визначеному ст.ст. 328-329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

ОСОБА_4

ОСОБА_5