Справа № 345/5285/14-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2018
Київ

справа № 345/5285/14-а

провадження К/9901/12500/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Бучик А.Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Середньоугринівська сільська рада Калуського району Івано-Франківської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2

розглянувши у письмовому провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області у складі судді Гавриленко В.Г. від 18 травня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів у складі колегії суддів: Попка Я.С., Хобор Р.В., Обрізка І.М. від 15 березня 2016 року, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Могилів-Подільської міської ради про скасування рішення Середньоугринівської сільської ради від 19.03.1999 року «Про заяву гр. ОСОБА_2 жителя АДРЕСА_1», згідно якого останньому надано земельну ділянку в урочищі «Господарський двір», площею 0,04 га.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 не звертався до сільської ради із заявою про надання йому земельної ділянки в урочищі «Господарський двір», площа наданої земельної ділянки вписана до тексту друкованого рішення від руки та не відповідає жодній із земельних ділянок, зайнятих ним в урочищі «Господарський двір». Крім того, наявна розбіжність в цільовому призначенні виділеної земельної ділянки: в рішенні вказано про виділення ОСОБА_2 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, тоді як Генеральним планом забудови с. Старий Угринів дана територія визначена як землі житлової та громадської забудови. Вказує, що про існування вказаного рішення позивач дізналася, ознайомлюючись 19.11.2014 року з заочним рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області по справі № 0908/2413/2012. Окремо зазначає, що частина земельної ділянки, площею 0,06 га належить їй на праві власності та призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 квітня 2016 року відкрито касаційне провадження за вищевказаною скаргою.

Справу передано до Верховного Суду.

Заслухавши суддю - доповідача, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Рішенням 4-ї сесії Середньоугринівської сільської ради народних депутатів Калуського району Івано-Франківської області 3-го демократичного скликання від 19.03.1999 року «Про заяву гр. ОСОБА_2 жителя АДРЕСА_1» вирішено вилучити земельну ділянку розміром 0,04 га в урочищі «Ріка» у гр. ОСОБА_2 та надати ОСОБА_2 земельну ділянку розміром 0,04 га в урочищі «Господарський двір», а також зобов'язано землевпорядника внести відповідні зміни в по господарську книгу.

Згідно копії договору купівлі-продажу від 09.02.2010 року позивач ОСОБА_1 придбала в ОСОБА_3 земельну ділянку розміром 0,0976 га, місце розташування якої: с. Старий Угринів Середньоугринівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області.

Звертаючись з позовом вказує, що оскаржуване рішення безпосередньо порушує її інтереси щодо використання належних позивачу земельних ділянок, а також претензій з боку ОСОБА_2

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскаржуване рішення прийняте в межах наданих повноважень згідно Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

На час винесення оскаржуваного рішення земельні відносини регулювалися Земельним кодексом 561-12 від 18.12.1990 року.

Згідно ст. 17 вказаного кодексу передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім'ї.

Відповідна Рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) Радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) Ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність.

Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для:

ведення селянського (фермерського) господарства у розмірі згідно з статтею 52 цього Кодексу;

ведення особистого підсобного господарства у розмірі згідно з статтею 56 цього Кодексу;

будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу.

Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо).

Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення.

Проте колегія суддів звертає увагу, що судами не встановлено правового статусу земельної ділянки співвідносно до третьої особи ОСОБА_2 Не встановлено, чи реалізовано рішення Середньоугринівської сільської ради від 19.03.1999 року «Про заяву гр. ОСОБА_2 жителя АДРЕСА_1», чи набув права власності чи будь якого іншого титулу користування ОСОБА_2

Також в ухвалі суду апеляційної інстанції суд дійшов висновку про співпадіння земельних ділянок, проте вказане заперечується позивачем в касаційній скарзі та з матеріалів справи встановити вказане неможливо.

Крім того, потребує з'ясування питання щодо порушення права позивача з боку відповідача, форма вираження порушеного (оспорюваного) права та спосіб правового захисту у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч. 2 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 353 КАС України направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Зважаючи на те, що суд касаційної інстанції не може витребовувати нові докази та встановлювати вищеописані обставини, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 343, 349, 354, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 травня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2016 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Ю. Бучик

судді М.М. Гімон

Л.Л. Мороз