Справа № 521/19986/17
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2018 р.м.ОдесаСправа № 521/19986/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Михайлюк О.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2017 року постанову у справі за позовом ОСОБА_2 до інспектора патрульної служби 4-го батальйону 1-ї роти Управління патрульної поліції м. Одеси Національної поліції ОСОБА_3, Управління патрульної поліції м. Одеси Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

В листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із адміністративним позовом, в якому просив суд:

- постанову по справі про адміністративне правопорушення БР № 492476 від 12.11.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн. скасувати;

- провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП від 12.11.2017 року закрити;

- присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора патрульної служби Управління патрульної служби МВС в місті Одесі ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення повернутий позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та направлення справи до суду 1-ї інстанції для продовження розгляду.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА :

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

01 грудня 2017 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси адміністративний позов ОСОБА_2 був залишений без руху, позивачу запропоновано усунути недоліки вказані в мотивувальній частині ухвали не пізніше пяти днів з дня її отримання. Залишаючи без руху вищезазначений адміністративний позов суддя зазначав, що позивачем в обґрунтування позовних вимог додано до позову копії документів, які виготовлені неякісним чином, у звязку з чим неможливо встановити їх зміст.

Відповідно до супровідного листа Малиновського районного суду м. Одеси 06.12.2017 року вищезазначена ухвала суду була направлена позивачу.

13.12.2017 року від захисника ОСОБА_2 ОСОБА_4 на виконання Малиновського районного суду м. Одеси до суду подано уточнений адміністративний позов.

У звязку з невиконанням у визначений ухвалою суду термін недоліків 14 грудня 2017 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси адміністративний позов ОСОБА_2 був повернутий позивачу.

ОСОБА_5 ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.

Згідно до вимог ч.1 ст.108 КАС України, в редакції на час звернення із позовом до суду, передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом, з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання. В ухвалі зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Як встановлено судом апеляційної інстанції захисник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 у своєму клопотанні від 13.12.2017 року просила суд прийняти уточнений адміністративний позов на виконання ухвали суду першої інстанції про залишення без руху. Як вбачається з матеріалів справи, поданий уточнений адміністративний позов за змістом фактично є аналогічним раніше поданому та не усунув недоліки вказані в ухвалі суду від 01 грудня 2017 року.

Частиною 3 статті 108 КАС України, в редакції на час звернення із позовом до суду, передбачено, визначено вичерпний перелік підстав за яких позовна заява повертається позивачеві, зокрема, позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Повернення позовної заяви це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви на стадії відкриття провадження без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті особою, яка звернулася до суду.

Колегія суддів критично сприймає доводи апеляційної скарги про те, що зазначені недоліки було усунуто шляхом подачі уточненого адміністративного позову, який повністю усунув ті недоліки, які були встановлені судом, а саме в якості відповідачів зазначено інспектора патрульної служби 4-го батальйону 1-ї роти Управління патрульної поліції м. Одеси Національної поліції України рядового ОСОБА_3 та Управління патрульної поліції м. Одеси Національної поліції орган в якому працює інспектор, постанова якого є предметом оскарження. Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що при винесенні ухвали про залишення без руху адміністративного позову ОСОБА_2 судом були зазначені зовсім інші підстави, а саме: надані позивачем документи, які додані на підставу обґрунтування позову виготовлені неякісним чином. Крім цього, апелянт зазначає на численні помилки в ухвалі суду першої інстанції від 23.10.2017 року, що, на його думку, свідчить про поверхневість суду щодо вивчення матеріалів справи. Проте, як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду 30.11.2017 року, що унеможливлює постановлення ухвали суду про залишення позовної заяви 23.10.2017 року. Більш того, апелянт зазначає, що судом в ухвалі від 24 жовтня 2017 року було значено, що невірно зазначено номер справи, а саме 521/17642/17, замість 521/19986/17. Однак, як вбачається з матеріалів справи, судом було вірно зазначено в ухвалах суду номер справи, а вказаний апелянтом недолік, є таким, що не знайшов свого підтвердження матеріалами справи.

Аналізуючи обставини справи в контексті поданого позову та апеляційної скарги суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суддею суду першої інстанції при прийняття оскаржуваної ухвали надано належної оцінки доданим до позовної заяви документам на підтвердження змісту позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та те, що позивач не виконав вимог ухвали судді суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, колегія суддів вважає, що суддя суду першої інстанції прийшов до правильного висновку про її повернення.

Відповідно до вимог ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, адміністративний суд керуючись принципом верховенства права, має розглядати право не як закон чи систему нормативних актів, а як втілення справедливості. Суд має спрямовувати своє провадження на досягнення справедливості, що і є правосуддям.

Принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні.

Так, у п.35 Рішенні Європейського суду з прав людини від 12 березня 2009 року Справа «Плахтєєв та Плахтєєва проти України» (Заява № 20347/03) Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом (див. рішення у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року, серія A, № 18, сс. 17-18, пп. 35-36). Якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, Суд має з'ясувати, чи не порушило встановлене обмеження саму суть цього права і, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Отже, відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Водночас, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції приходить висновку, що постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суддя суду першої інстанції надав належну оцінку доданим до позовної заяви документам, врахував вимоги процесуального законодавства та прийшов до правильного висновку щодо повернення позовної заяви.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 312; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2017 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складений та підписаний колегією суддів 07 лютого 2018 року.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: Н.В.Вербицька

Суддя: К.В. Кравченко