Справа № 822/1181/17
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1181/17

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

30 січня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю.

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2017 року прийняту о 16:35 хв. у м. Хмельницькому, повний текст якої виготовлено 11 вересня 2017 року о 16:30 хв. у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (далі - позивач) до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області (далі - відповідач)про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач 25.04.2017 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просив: скасувати податкові повідомлення-рішення: №/1489, №/1485, №/1490, рішення про застосування штрафних санкцій №/1488 та вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 25.11.2016.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 07.09.2017 позов задоволено повністю.

Скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області: №/1489, №/1485, №/1490, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №/1488 та вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 25.11.2016.

Стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судові витрати в сумі 1 707 грн. 99 коп., за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив колегію суддів її задовольнити.

Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що Державною податковою інспекцією у м. Хмельницькому проведена документальна невиїзна перевірка фінансово - господарської діяльності з питань дотримання ФОП ОСОБА_4 вимог щодо укладання трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору до бюджету, правильності нарахування та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2013 по 30.09.2016.

За результатами перевірки відповідачем складений акт №3193/22-25-13-04/НОМЕР_1 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання укладання трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору до бюджету, правильності нарахування та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, за період з 01.10.2013 по 30.09.2016.

Згідно висновків Акту відповідача, ФОП ОСОБА_4 порушив вимоги - п.п.168.1.1, п. 168.1, ст.168 ПК України, в результаті чого не нараховувався, не утримувався та не перераховувався до бюджету податок з доходів найманих працівників в сумі 21457,23 грн. з нарахованої заробітної плати в сумі 139645,28 грн.; - пункту 1 частини 1 статті 4, пункту 1 частини 1 статті 7, частини 5, частини 7, ст.8, частини 2, ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-VI ФОП ОСОБА_4 занижено суму єдиного внеску з сум заробітної плати, на які нараховується єдиний внесок, а також утримання єдиного внеску із сум заробітної плати, нарахованої особам, які працюють на умовах трудового договору на суму 83466,90 грн.; - п.119.2, ст.119 Податкового Кодексу, фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 не подані розрахунки за формою 1-ДФ до ДПІ у м. Хмельницькому; - пп. 168.4.1 п. 168.4 ст. 168 Податкового Кодексу ФОП ОСОБА_4 занижено військовий збір в сумі 1481,41 грн.

На підставі висновків Акту прийняті податкові повідомлення - рішення: - №, згідно з яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 визначено грошове зобов'язання по платежу "податок з доходів фізичних осіб" на загальну суму 42175,45 грн. (з яких: 21457,20 грн. - основний платіж, 15677,70 грн. - штрафні санкції, 5040,46 грн. - пеня); - №, згідно з яким фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4 визначено грошове зобов'язання по платежу "військовий збір" на загальну суму 2912,76 грн. (з яких:1481,45 грн. - основний платіж, 1066,73 грн. - штрафні санкції, 364,62 грн. - пеня); - №, згідно з яким фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4 визначено штрафну санкцію за неподання податкової звітності на загальну суму 510 грн.; - рішення за № про застосування штрафних санкцій за донарахування або несвоєчасне не нарахування єдиного внеску на загальну суму 41733,45 грн.; - вимога № про сплату боргу (недоїмки) для фізичної особи - підприємця на загальну суму 83466,90 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в акті перевірки не відображено належного документального підтвердження використання праці неоформлених найманих працівників в якості водіїв, відповідачем не отримано під час перевірки від фізичних осіб письмових пояснень, які на їх думку здійснювали перевезення без належного оформлення трудових відносин та не досліджено на яких юридичних підставах фізичні особи - водії використовували та користувались належними позивачу транспортними засобами.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Відповідно до п.п. 20.1.4. п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі, після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення, визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов'язань платників податків, застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, що передбачено п.п. 20.1.18, 20.1.19 цього ж Кодексу.

Згідно з п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки; камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно п.п.14.1.180 п.14.1 ст. 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (п.п.168.1.1 п.168.1 ст. 168 ПК України).

Статтею 21 КЗпП України вказано, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно ст. 26 КЗпП України, при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. В період випробування на працівників поширюється законодавство про працю.

У відповідності до вимог ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Частинами 1 та 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Згідно матеріалів справи, в період з 01.10.2013 по 30.09.2016 ФОП ОСОБА_4 надавав пасажирські послуги власним автомобільним транспортом по маршрутах №28 "Гречани - Лезнево", №43 "завод "Катіон" - Лазневе" автобусами VOLKSWAGEN, модель 2DX0AE державний номер НОМЕР_2, VOLKSWAGEN, модель LT35 державний номер НОМЕР_3, BOHDAN, модель А069.21 державний номер НОМЕР_4, BOHDAN, модель А069.00 державний номер НОМЕР_5, використовуючи працю найманих осіб.

Між позивачем та ТОВ "Рембуд-транс" в 2012- 2015 роках укладались договори про спільну діяльність, згідно положень яких сторони здійснювали організацію пасажирських перевезень. На момент розгляду справи в судах вказані договори чинні.

Згідно пп. 3.1.5 п.3.1 розділу 3 вказаних договорів позивач зобов`язаний нести витрати з оплати праці екіпажу (водія), а також витрати на його утримання, сплачувати усі встановленні законодавством України податки та збори; 3.1.9 здійснювати регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв; 3.1.17 для роботи на кожному автобусі прийняти необхідну кількість водіїв відповідно до вимог чинного законодавства і надати про них інформацію Стороні 1 (ТОВ "Рембуд-транс").

За період з 01.10.2013 по 30.09.2016 ФОП ОСОБА_4 не подавав податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а саме не вказував нарахування заробітної плати найманим працівникам, що допущені до виконання обовязків, до робочого місця, проте трудові договори з ними не підписувались.

Так, перевіркою повноти відображення у звітності сум нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", встановлено що за період з 01.10.2013 по 30.09.2016 занижено суми заробітної плати на які нараховується єдиний внесок в розмірі 139645,28 грн. в тому числі за 4 квартал 2013 року на суму 11758,33 грн., за 2014 рік на суму 49111,27грн., за 2015 рік на суму 43051,99грн. та за 1-3 квартал 2016 року на суму 35723,09 грн.

Також перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум заробітної плати, на які нараховується єдиний внесок, а також утримання єдиного внеску із сум заробітної плати, нарахованої особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту) встановлено порушення ч. 5, ч. 7, ст.8, ч. 2, ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування".

За період з 01.10.2013 по 30.09.2016 податковим органом встановлено заниження суми єдиного внеску з сум заробітної плати, на які нараховується єдиний внесок, а також утримання єдиного внеску із сум заробітної плати, нарахованої особам, які працюють на умовах трудового договору в розмірі 83466,90 грн.

Отже, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_4 за перевіряємий період нараховано найманим працівникам не обліковану заробітну плату в сумі 139645,28 грн., чим порушено вимоги податкового законодавства. При цьому, нарахування, утримання та сплата (перерахування) військового збору до бюджету здійснюється у порядку, встановленому ст. 168 ПК України всупереч вимогам якого ФОП ОСОБА_4 занижено військовий збір в сумі 1481,41 грн.

Разом з тим, порушення позивачем вимог податкового законодавства підтверджується актом перевірки, де податковим органом встановлено виконання вимог договорів про спільну діяльність укладених між ТОВ "Рембуд-транс" та ФОП ОСОБА_4 із зазначенням номеру маршруту, реєстраційного номеру КТЗ, дати та часу виїзду та повернення, прізвище водія та механіка який проводив техогляд.

Згідно вказаного акту, фіскальним органом встановлено, що ФОП ОСОБА_4 перераховано ТОВ "Рембуд-транс" кошти в сумі 268920,00 грн., що підтверджується платіжними документами від 07.10.2013 по 09.09.2016. Також актом перевірки вказуються узагальнені відомості про осіб, праця яких використовувалась без належного оформлення трудових відносин, де вказано прізвище, імя та по-батькові водіїв, період роботи, кількість відпрацьованих днів, розмір нарахованої заробітної плати.

Крім того, позивач у позовній заяві вказував, що ним укладалися з водіями не трудові договори, а угоди цивільно-правового характеру. Представником позивача зазначалось про те, що автомобілі, які зазначені у договорах про спільну діяльність надавалися у перевіряємий період відповідно до договорів про безоплатного користування транспортними засобами, та не здійснювали перевезення відповідно до договорів про спільну діяльність.

Згідно ч.1 ст.827 ЦК України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов'язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку.

Частиною 4 ст. 828 ЦК України вказано, що договір позички транспортного засобу (крім наземних самохідних транспортних засобів), в якому хоча б однією стороною є фізична особа, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

У відповідності до ч.1 ст.219 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним.

Разом з тим, надані позивачем суду першої інстанції копії вказаних договорів про безоплатне користування транспортними засобами нотаріально не посвідчені.

Отже, матеріалами справи підтверджується використання позивачем праці неоформлених найманих працівників в якості водіїв, а перевіркою вимог щодо укладання трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору до бюджету, правильності нарахування та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування підтверджується порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що податковим органом доведено правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень №/1489, №/1485, №/1490, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №/1488 та вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 25.11.2016.

Таким чином, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийнята постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2017 року - скасувати та прийняти нову.

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 06 лютого 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6