Справа № 454/2006/17
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/12463/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

з участю секретаря Федчук М.Р.,

законного представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 08 вересня 2017 року про відмову в забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Сілецької сільської ради Сокальського району Львівської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання до вчинення дій, стягнення судових витрат,-

суддя в 1-й інстанції Веремчук О.А.,

час ухвалення рішення - 08.09.2017 року,

місце ухвалення рішення - м. Сокаль,

дата складання повного тексту рішення - не вказано,

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом Сілецької сільської ради Сокальського району Львівської області (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,5040 га, кадастровий номер НОМЕР_1 та надання її у власність; зобов'язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

У вересні 2017 року позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони до закінчення розгляду адміністративної справи відповідачу вчиняти будь-які дії щодо передачі у власність або оренду інших осіб земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,5040 га, кадастровий номер НОМЕР_1; зупинення дію рішення відповідача № 213 від 17.11.2016 року про замовлення виготовлення проекту детального плану території в АДРЕСА_1; заборони відповідачу вчиняти будь-які дії що полягають у плануванні в генеральному плану с. Сілець в межах земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, резервних ділянок розміщення об'єктів обслуговування громадського призначення або інших земельних ділянок, крім ділянок сільськогосподарського призначення; заборони відповідачу вчиняти дії що полягають у скасуванні рішення № 535 від 20.11.2013 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в с. Сілець.

Подане клопотання позивач мотивує тим, що без вжиття таких заходів для відновлення його порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 08 вересня 2017 року в задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, зазначивши, що ухвала винесена з порушенням норм процесуального права, неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, а тому підлягає скасуванню.

Законний представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 09.09.2017 року скасувати а прийняти ухвалу про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_2 згідно поданого клопотання.

Інші учасники справи в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу у їхній відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення законного представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави і межі апеляційних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звернення з адміністративним позовом до суду за захистом порушених прав, інтересів фізичних осіб та юридичних осіб, а також свобод фізичних осіб є одним із способів судового захисту від незаконних рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Інститут забезпечення позову при цьому дає можливість суду до ухвалення рішення по суті вжити заходів щодо забезпечення заявленого позову у певних визначених випадках, враховуючи чітко визначені підстави.

Відповідно до ч.1,2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до вимог ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення по адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу; співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Позивач наголошує, що незабезпечення позову порушить його права, оскільки відповідач на протязі тривалого часу не затверджує проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Вказане може привести до того, що відповідач змінить цільове призначення земельної ділянки та відчужить її.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до чинних нормативно-правових актів право на розпорядження землями територіальних громад на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, зокрема, передача їх у власність та надання у користування належить до виключних повноважень відповідних рад. Забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії та виконувати обов'язки, прямо передбачені чинним законодавством, не є допустимим способом забезпечення позову. Крім того, надання дозволу на розробку проекту землеустрою не означає автоматичну передачу земельної ділянки у власність.

Варто звернути увагу на те, що предметом позову не є ні рішення відповідача № 213 від 17.11.2016 року, дію якого позивач вимагає зупинити, ні № 535 від 20.11.2013 року, яке позивач вимагає не скасовувати, тому відсутні підстави для задоволення клопотання щодо забезпечення позовних вимог.

Аналіз наведених нормативних приписів та огляд матеріалів справи дає можливість колегії суддів зробити висновок про те, що позивачем не надано достатніх доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі або того, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, а для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а тому, підстави для задоволення клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову відсутні.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 08 вересня 2017 року про відмову в забезпеченні позову у справі № 454/2006/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді М. П. Кушнерик
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 08 лютого 2018 року.