Справа № 814/1764/17
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

05 лютого 2018 р. № 814/1764/17
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку письмового провадження розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1, 56002
до Головного Управління Держгеокадастру України у Миколаївській області, пр. Миру, 34, Миколаїв, 54034
провизнання протиправними дії, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області з вимогами визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області щодо повернення супровідним листами від 30.06.17 №М-5404/6-16-СГ, №М-5406/6-16-СГ, №М-5410/6-16-СГ заяв (з доданими матеріалами), залишення без розгляду та задоволення клопотань від 09.10.17 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у користування під сінокосіння та випасання худоби орієнтовною площею 4,0 га, 8,0 га та 14,0 га відповідно; зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для сінокосіння та випасання худоби, орієнтовною площею 4,0 га, 8,0 га та 14,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Казанківського району за межами населеного пункту.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що є сільськогосподарьским товаровиробником, зокрема, займається тваринництвом, у його власності та власності членів родини перебуває значна кількість великої рогатої худоби та будівлі ферми (за техпаспортом свинарник). З метою належного утримання та забезпечення кормами свого господарства, встановивши за публічною кадастровою картою та сайтом ГУ Держгеокадастру про наявність вільних земельних ділянок, вирішив звернутися до відповідача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння та випасання худоби, орієнтованою площею 14 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих на території Казанківського району Миколаївської області за межами населеного пункту.

22.05.17 позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області з відповідними клопотанням про надання дозволу на розробку проектів землеустрою, але отримав відповіді лише через 3 місяця, яким йому поверталися подані клопотання з причин відсутності згоди на обробку персональних даних, та відсутності інформації про обґрунтування необхідності відведення зазначених земельних ділянок. 09.10.17 ОСОБА_1 повторно звернувся до відповідача щодо надання дозволів на розробку проекту землеустрою, але листами від 27.11.17 йому було відмовлено в цьому, з тих підстав, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року № 413 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» питання передачі в оренду земельних заявок в оренду для сінокосіння, випасання худоби, городництва вирішується лише за результатами земельних торгів.

Позивач зазначає, що відповідно до ст.122 Земельного кодексу України, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Підставою відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів. Підстав, зазначених у відповідях відповідача, законодавством не передбачено.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію обґрунтував тим, що як вбачається з положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.80, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21.05.13 №21-97а13.

Учасники справи в судове засідання не з'явились.

Відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Як встановлено ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 5 ст. 205 КАС України суд може розглянути справу без позивача (його представника) якщо вважає, що їх відсутність не перешджає розгляду справи. В цьому випадку позивач повно виклав свою позицію по справі, в зв'язку із чим суд вважає, відсутність його (його представника) не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, за ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням наведеного, суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами та встановив наступне.

ОСОБА_1 мешкає у смт. Казанка та займається сільськогосподарським товарним виробництвом (твариництво).

22.05.17 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області з трьома заявами про надання дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння та випасання худобу, орієнтовною площею 4,0 га без кадастрового номеру, земельної ділянки орієнтованої площі 8,0 га з кадастровим номером :28:000:0902, земельної ділянки орієнтовної площі 14,0 га з кадастровим номером :30:000:0953 за рахунок земель сільськогосподарського призначення в межах території Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області.

30.06.17 листами за №М-5404/6-16-СГ, №М-5406/6-16-СГ, №М-5410/6-16-СГ Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області повернуло зазначені заяви ОСОБА_1 з тих підстав, що ним не було долучено згоду на збір та обробку персональних даних, а також відсутня інформація про обґрунтування необхідності відведення на умовах оренди зазначених ділянок землі для використання за вищевказаним цільовим призначенням.

09.10.17 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області з трьома новими клопотанням про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо зазначених земельних ділянок площею 4,0 га, 8,0 га та 14,0 га, додавши до них свою згоду обробку персональних даних та довідки про наявність тварин, як обґрунтування необхідності відведення земельних ділянок.

27.11.17 Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області відмовило ОСОБА_1 у надані дозволів на розробку проектів землеустрою зазначених земельних ділянок площею 4,0 га, 8,0 га та 14,0 га, з підстав того, що відповідно до Стратегії удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження, передача в оренду земельних ділянок для сінокосіння, випасання худоби, городництва здійснюється лише за результатами земельних аукціонів.

Відповідно до ч.1 ст.34 Земельного кодексу України громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби.

Відповідно до ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

В частині другій ст.134 ЗК України зазначено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі - передачі громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

В частині третій ст.134 ЗК України, зазначено, що земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу.

Таким чином, Земельним кодексом України прямо передбачено (ч.2 та ч.3 ст.134 ЗК України), що передача в оренду громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва, здійснюється без земельних торгів.

За таких обставин, враховуючи вимоги ч.3 ст.124 ЗК України, в даному випадку повинен застосовуватися загальний порядок отримання земельної ділянки в оренду передбачений ст.123 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч.2, 3 ст.123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

В цьому випадку, суд вбачає, що відповідач двічі розглядав заяви ОСОБА_1, та двічі відмовив у наданні йому дозволу не з підстав, визначених абзацом першим ч.3 ст.123 Земельного кодексу України.

Посилання на Закон України «Про захист персональних даних» під час розгляду звернення від 22.05.17 було протиправним, оскільки відповідно до ст.11 цього Закону, згода суб'єкта персональних даних на обробку його персональних даних, це лише одна з підстав обробки персональних даних. Але, ця підстава не є єдиною. Відповідно до п.5 ч.1 ст.11 Закону, однієї з підстав оброблення персональних даних є необхідність виконання обов'язку володільця персональних даних, який передбачений законом. У цьому випадку, у Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області був обов'язок, визначений ст.123 ЗК України про розгляд звернення ОСОБА_1, а тому у нього не було необхідності для обробки персональних даних отримувати його згоду.

Обґрунтування необхідності відведення земельних ділянок на умовах оренди, з вищезазначеним цільовим призначенням взагалі не передбачено жодним нормативно-правовим актом, і є свавільною вимогою відповідача.

Щодо посилання відповідача у відповідях від 27.11.17 на Стратегію удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження, то суд вважає з цього приводу висловити наступне.

Зазначена Стратегія затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року № 413 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними».

Так, дійсно у абзаці 17 розділу Система організації процесу виконання Стратегії зазначено, що Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в користування (оренда, емфітевзис) повинні у разі надходження заявок на отримання земельних ділянок для сінокосіння, випасання худоби, городництва передавати в користування (оренда, емфітевзис) лише за результатами земельних торгів.

Разом з тим, Стратегія є лише очікування, бажанням Уряду, напрямком, за яким планується побудувати управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення, а не самим регулятором.

У п.3 постанови від 07.06.17 №413 зазначено, про необхідність у шестимісячний строк внесення проектів відповідних нормативно-правових актів, спрямованих на реалізацію Стратегії, затвердженої цією постановою.

Оскільки, Земельний кодекс України по іншому регулює це питання і прямо вказує на те, що передача в оренду громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва, здійснюється без земельних торгів в порядку, передбаченому ст.123 ЗК України, в цій частині абз.17 розділу Стратегії суперечить вимога ст.ст.124, 134 ЗК України.

Відповідно до ч.3 ст.7 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

За таких обставин, суд застосовує Земельний кодекс України як нормативний акт, який має вищу юридичну силу по відношенню до постанови Кабінету Міністрів України №413 від 07.06.17.

Підстав, визначених абзацом першим ч.3 ст.123 Земельного кодексу України, які є вичерпними для надання відмови у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою, відповідачем у відповідях від 30.06.17 та 27.11.17, не наведено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду орієнтовною площею 4,0 га, 8,0 га та 14,0 га, які викладені у листах від 30.06.17 №М-5404/6-16-СГ, №М-5406/6-16-СГ, №М-5410/6-16-СГ, від 27.11.17 №М-12666/6-17-СГ, №М-12661/6-17-СГ та №М-12662/6-17-СГ, без наявності підстав, визначених ч.3 ст.123 Земельного кодексу України.

В цій частині позов належить задовольнити. При цьому, суд задовольняє позовні вимоги в цій частині з урахуванням вимог ч.2 ст.9 КАС України, з метою надання більш повного ефективного захисту прав громадянина від порушень з боку суб'єкта владних повноважень.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою відповідних земельних ділянок, то відповідно до ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суду не відомо, чи відповідає місце розташування земельних ділянок, на які претендує ОСОБА_1 вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, а тому не може скористатися повноваженням зобов'язати ГУ Держгеокадастр у Миколаївській області саме надати відповідні дозволи на розробку проектів.

У такому випадку, суд вважає за можливе зобов'язати відповідача повторно розглянути звернення ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у користування під сінокосіння та випасання худоби орієнтовною площею 4,0 га, 8,0 га та 14,0 га в межах території Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області.

При цьому, відповідно до вимог ч.4 ст.254 КАС України, відповідач під час розгляду зазначеного питання, повинен врахувати правову оцінку суду, викладену у цьому рішенні щодо того, що відповідно до ч.3 ст.124, ч.2, ч.3 ст.134 ЗК України земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам для сінокосіння і випасання худоби.

Позов задовольнити частково.

Судові витрати відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_3,56002 РНОКПП НОМЕР_1) до Головного Управління Держгеокадастру України у Миколаївській області (пр. Миру, 34,Миколаїв,544) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр. Миру, 34, Миколаїв, 54034, 39825404) щодо відмови ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, 56002, РНОКПП НОМЕР_1) у надані дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду орієнтовною площею 4,0 га, 8,0 га та 14,0 га, які викладені у листах від 30.06.17 №М-5404/6-16-СГ, №М-5406/6-16-СГ, №М-5410/6-16-СГ, від 27.11.17 №М-12666/6-17-СГ, №М-12661/6-17-СГ та №М-12662/6-17-СГ, без наявності підстав, визначених ч.3 ст.123 Земельного кодексу України.

3. Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр. Миру, 34, Миколаїв, 54034, 39825404) повторно розглянути звернення (заяви, клопотання) ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, 56002, РНОКПП НОМЕР_1) від 22.05.17 та від 09.20.27 щодо надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у користування під сінокосіння та випасання худоби орієнтовною площею 4,0 га, 8,0 га та 14,0 га в межах території Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні попереднім відмовам у задоволенні звернень.

4. В задоволенні вимог ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, 56002, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (пр. Миру, 34, Миколаїв, 54034, 39825404) про зобов'язання надати дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у користування під сінокосіння та випасання худоби орієнтовною площею 4,0 га, 8,0 га та 14,0 га в межах території Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області - відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Держгеокадастру України у Миколаївській області (пр. Миру, 34,Миколаїв,54034, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_3,56002 , РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 640,00 (шістсот сорок ) гривень.

6. Апеляційна скарга на це рішення може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя В. В. Біоносенко