Справа № 713/19/18
Суддя: Пилип'юк І. В.
Дата ухвалення: 2018-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 713/19/18
Провадження №2-а/713/4/18
РІШЕННЯ

іменем України

08.02.2018 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді Пилип'юка І.В., з участю секретаря судового засідання Паучек Є.В., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №4 батальйону №1 УПП у м. Хмельницький Задорожного Вячеслава Петровича, третя особа - Управління патрульної поліції у м. Хмельницький, про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора роти №4 батальйону №1 УПП у м. Хмельницький Задорожного В.П., третя особа - Управління патрульної поліції у м. Хмельницький, про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

У позові вказував, що 26.12.2017 року інспектором 1 батальйону 4 роти УПП у м. Хмельницький Задорожним В.П. винесено постанову серії ЕАА №248206 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Відповідно до постанови він, 26.12.2017 року, біля 20.53 год. на автодорозі М-12 в смт. Війтівці 213 км. 700 м. керував автомобілем марки «МЕRСЕDЕS ВЕNZ SРRINTER 312 D», номерний знак НОМЕР_1, без проходження обов'язкового технічного контролю, чим порушив вимоги ч.3 ст.121 КУпАП.

Постанову вважає незаконною, необґрунтованою та безпідставною, яка повністю не відповідає обставинам справи, а обставини вказані в ній, не відповідають дійсності, є надуманими та неправдивими, а також під час її винесення були допущенні грубі порушення норм матеріального та процесуального права.

Стверджував, що 26.12.2017 року не порушував ПДР України, керував автомобілем марки «МЕRСЕDЕS ВЕNZ SРRINTER 312 D», номерний знак НОМЕР_1 рухався по автодорозі М-12 в населеному пункті смт. Війтівці 213 км. 700 м. в напрямку м. Хмельницький. Біля поста був зупинений працівниками патрульної поліції. До нього підійшов відповідач, перевіривши документи на автомобіль повідомив, що він порушив вимоги п.31.3 «Б» ПДР України, тобто керує транспортним засобом, який не пройшов обов'язковий технічний контроль. Після чого відповідач забрав посвідчення водія та свідоцтво на реєстрацію транспортного засобу та пішов до службового автомобіля. Через деякий час відповідач прийшов з вже заповненою постановою в електронному виді та повідомив, що його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Пояснював відповідачу, що згідно п.1 Порядку проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 року №137 використовує автомобіль марки «МЕRСЕDЕS ВЕNZ SРRINTER 312 D», д.н.з. НОМЕР_1 для особистих потреб, а не як таксі чи для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Крім того відповідно до свідоцтва про реєстрацію даний транспортний засіб є вантажним автомобілем з вантажопідйомністю до 3,5 тон, а отже, не підлягає проходженню обов'язковому технічному контролю. Інспектор Задорожний В.П. не прийняв до уваги, та сказав, що він може оскаржити його рішення в суді.

Крім того, заявляв клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, з доказами, які встановлюють його вину у вчиненому адміністративного правопорушення, на що відповідач категорично відмовив, та сказав, що виніс постанову ґрунтуючись лише на своїх власних припущеннях, що повністю суперечить Конституції України та чинному українському законодавству.

Фактично ніякого розгляду справи не було, що також порушило його права на захист. Розгляд справи мав би відбуватись в Управлінні патрульної поліції у м. Хмельницький ДПП НП України за адресою: 29008, м. Хмельницький, провулок Коцюбинського, 35/2, а не на місці зупинки автомобіля. Відповідач спрощено підійшов до розгляду справи про адміністративне правопорушення, не з'ясувавши всіх обставин, перелічених у ст.ст.247, 280 КУпАП. Справа про адміністративне правопорушення була розглянута без вирішення питань, які наведені в ст.278 КУпАП. Відповідач позбавив можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст.278, 279 КУпАП.

Просив визнати дії службової особи інспектора роти №4 батальйону №-1 УПП у місті Хмельницький Задорожного В.П. з притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 26.12.2017 року серії ЕАА №248206 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявлений позов підтримав, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, просив позов задовольнити.

Відповідач - інспектор роти №4 батальйону №1 УПП у м. Хмельницький Задорожний В.П. у судове засідання не з'явився, належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи 30.01.2018 року в порядку ст.268 КАС України (всі матеріали надіслані на електронну адресу), причини неявки суду не повідомив. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.162 КАС України і всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Представник третьої особи - Управління патрульної поліції у м. Хмельницький у судове засідання не з'явився, належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи 30.01.2018 року в порядку ст.268 КАС України (всі матеріали надіслані на електронну адресу), причини неявки суду не повідомив, пояснення щодо позову у встановлений судом строк не надав. В адресованому суду клопотанні просив відкласти розгляд справи на іншу дату, надавши достатній (розумний) строк для підготовки відповідних матеріалів, оскільки матеріали отримав 07.02.2018 року.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У зв'язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, що відповідає вимогам ч.6 ст.162 КАС України.

Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_1, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають з таких підстав.

Згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №248206 від 26.12.2017 року, винесеної інспектором роти №4 батальйону №1 УПП у м. Хмельницький Задорожним В.П. позивача ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за те, що 26.12.2017 року, біля 20.53 год. на автодорозі М-12 в смт. Війтівці 213 км. 700 м. керував автомобілем марки «МЕRСЕDЕS ВЕNZ SРRINTER 312 D», д.н.з. НОМЕР_1, без проходження обов'язкового технічного контролю, чим порушив п.31.3 «б» ПДР України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.121 КУпАП.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ 323353, виданого 28.09.2013 року Косівським ВРЕР при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області встановлено, що власником транспортного засобу марки «МЕRСЕDЕS-ВЕNZ», модель - SРRINTER 312 D, тип - фургон малотонажний-В, повна маса - 3500 кг, маса без навантаження - 2445 кг, рік випуску - 1999, реєстраційний номер НОМЕР_1, є ОСОБА_4.

Позивач не заперечує, що саме він керував автомобілем марки «МЕRСЕDЕS ВЕNZ SРRINTER 312 D», номерний знак НОМЕР_1 під час зупинки відповідачем, а тому дані обставини не підлягають доказуванню.

У частині 3 ст.121 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.31.3 «б» Правил дорожнього руху України - забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Статтею 35 ЗУ «Про дорожній рух» передбачено, що обов'язковому технічному контролю не підлягають: легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи, (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 року №137 «Про затвердження Порядку проведення обов'язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу» та ст.35 ЗУ «Про дорожній рух» передбачена періодичність проходження обов'язкового технічного контролю вантажних автомобілів, вантажопідйомністю до 3,5 т. із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

Як встановлено з наданих позивачем та досліджених судом доказів транспортного засобу марки «МЕRСЕDЕS-ВЕNZ», модель - SРRINTER 312 D, тип - фургон малотонажний-В, реєстраційний номер НОМЕР_1, повна маса - 3500 кг, маса без навантаження - 2445 кг, рік випуску - 1999, а тому, з огляду на положення ст.35 ЗУ «Про дорожній рух» та Порядку проведення обов'язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 року №137 - належить до транспортних засобів, які підлягають обов'язковому технічному контролю.

Таким чином, оскільки транспортний засіб, яким керував позивач є вантажним автомобілем, вантажопідйомністю до 3,5 т. та експлуатується більше двох років, відповідно до зазначених положень законодавства він підлягає обов'язковому технічному контролю кожні два роки.

Оскільки позивач ОСОБА_2 керував транспортним способом, який не пройшов вчасно обов'язковий технічний контроль, відповідно в його діях є порушення п.31.3 «б» Правил дорожнього руху України та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що керований ним транспортний засіб не підлягав технічному огляду, оскільки його пояснення суперечать положенням вищезазначених нормативних актів.

За таких обставин дії інспектора роти №4 батальйону №1 УПП у м. Хмельницький Задорожного В.П. щодо винесення оскаржуваної постанови є правомірними, а позовні вимоги у даній частині безпідставними.

Щодо доводів позивача про порушення інспектором роти №4 батальйону №1 УПП у м. Хмельницький Задорожним В.П. вимог ст.ст.245, 257, 258, 268, 276, 278-280 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству, шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст.3 ЗУ «Про Національну поліцію»).

Відповідно до ст.23 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно п.11 ст.23 ЗУ «Про Національну поліцію» до основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Поліцейський, відповідно до ч.1 ст. 62 ст.3 ЗУ «Про Національну поліцію» під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. В свою чергу, інспектор є працівником Управління, тобто посадовою особою органів Національної поліції. Таким чином, інспектор має законні підстави здійснювати провадження у справі про адміністративне правопорушення та приймати рішення про застосування адміністративного стягнення за місцем його вчинення.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до вимог ч.3 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених ст.258 цього кодексу.

При цьому ст.258 КУпАП містить вичерпний перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема частиною другою визначено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, і правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі №25-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Крім того, в тексті даного Рішення Конституційного Суду України зазначено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року, який був прийнятий після винесення Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015, внесено зміни до ст.258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Крім того, положеннями ч.5 даної статті передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається навіть у разі, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені положення чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що за наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП не передбачено складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення, надання особі строку для підготовки до розгляду справи, розгляд будь-яких клопотань, у т.ч. щодо забезпечення участі захисника під час винесення постанови.

Можливість реалізації особою своїх прав у разі оспорення нею постанови про притягнення до адміністративної відповідальності передбачена шляхом її оскарження до суду.

Крім того, позивачем під час судового розгляду не було доведено суду належними та допустимими доказами обставину заявлення ним будь-яких клопотань під час винесення оскаржуваної постанови, у т.ч. щодо необхідності забезпечення участі захисника.

При цьому, адміністративне стягнення було накладено на позивача у передбаченому ч.3 ст.121 КУпАП безальтернативному розмірі, відповідно врахування чи не врахування будь-яких обставин щодо його особи не могло будь-яким чином зменшити розмір накладеного стягнення.

Виходячи із вищенаведеного, суд не приймає до уваги зазначені в позовній заяві пояснення позивача щодо порушення відповідачем процесуальних правил розгляду справи, оскільки такі пояснення суперечать наведеним вище вимогам нормативних актів.

Суд враховує, що положеннями ст.283 КУпАП передбачено структуру постанови у справі про адміністративне правопорушення, до якої, зокрема, не включено зазначення доказів, на підставі яких прийнято рішення.

У зв'язку з наведеним, враховуючи, що позивач зупинений відповідачем на місці вчинення правопорушення, суд не приймає до уваги твердження позивача в позовній заяві про те, що правопорушення він не вчиняв.

Суд вважає, що доводи позивача у підтвердження неправомірності дій відповідача спрямовані на уникнення відповідальності, не знайшли свого підтвердження і повністю спростовані матеріалами справи.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскільки оскаржувана постанова винесена повноважною особою та з дотриманням положень чинного законодавства, відповідно у задоволенні позовних вимоги слід відмовити у зв'язку з їх безпідставністю.

На підставі ч.2 ст.19 Конституції України, ст.ст.1, 3, 23, 62 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року, ст.35 ЗУ «Про дорожній рух», Порядком проведення обов'язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 року №137, ст.ст.268, 280, 287-289, 291 КУпАП та керуючись ст.ст.5, 20, 72, 79, 159, 162, 165, 241-246, 250, 251, 255, 268, 269, 286, 293 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

Постанову інспектора роти №4 батальйону №1 УПП у м. Хмельницький Задорожного Вячеслава Петровича серія ЕАА №248206 від 26.12.2017 року про накладення відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.121 ч.3 КУпАП у виді штрафу в сумі 340,00 грн. - залишити без змін.

Позовну заяву ОСОБА_2 до інспектора роти №4 батальйону №1 УПП у м. Хмельницький Задорожного Вячеслава Петровича, третя особа - Управління патрульної поліції у м. Хмельницький, про визнання дій протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Складання повного тексту рішення відкладено до 18.00 год. 08.02.2018 року.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. В. Пилип'юк