Справа № 826/11250/16
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 січня 2018 року 13:40 № 826/11250/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Васильченко І.П., при секретарі судового засідання Ксендзові А.С. розглянув у судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДержавної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.06.2015 р. № 6726-17, зобов'язання вчинити дії,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2;

від відповідача: Сірик А.О.

На підставі ч. 1 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 31 січня 2018 року проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві, в якому просить, з урахуванням уточнених позовних вимог:

1. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві від 12.06.2015 р. № 6726-17.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві від 17.08.2016 р. № .

3. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання судового рішення (постанови) в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.06.2015 р. № 6726-17 підготувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у Дарницькому районі м.Києва висновок про повернення з бюджету 33 534,92 грн. ОСОБА_1 за наступними платіжними реквізитами: ФОП ОСОБА_1, код НОМЕР_2, п/р НОМЕР_3 в ПАТ «Укрсоцбанк» в м.Києві, МФО 300023.

4. Стягнути з місцевого бюджету міста Києва та повернути ОСОБА_1 33 534,92 грн. за наступними платіжними реквізитами: ФОП ОСОБА_1, код НОМЕР_2, п/р НОМЕР_3 в ПАТ «Укрсоцбанк» в м.Києві, МФО 300023.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оскаржуваного рішення, що обумовлено тим, що рішення Київської міської ради, яким установлений транспортний податок з фізичних осіб, може бути застосовано не раніше 2016 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в їх задоволенні. Вважає, що оскаржуване рішення винесено відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ДПІ У Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві 12.06.2015 р. винесено податкове повідомлення-рішення № 6726-17, яким ОСОБА_1 визначено грошове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб на загальну суму 25 000,00 грн.

Нарахування транспортного податку відбулося на підставі того, що позивач є власником транспортного засобу LEXUSRS 450Н з об'ємом двигуна 3456 куб.см., 2010 року випуску, який є об'єктом оподаткування транспортного податку з фізичних осіб.

Актом перевірки своєчасності сплати податкових зобов'язань з транспортного податку з фізичних осіб № 7173 від 10.08.2016 р. встановлено порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з транспортного податку, визначених в пп. 267.8.1 п. 267.8 ст. 267 Податкового кодексу України.

На підставі вказаного акту ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 17.08.2016 р. № , яким на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за затримку на 287 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 25 000,00 грн. позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20 % в сумі 5000,00 грн.

Не погоджуючись із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (надалі - ПК України).

Статтею 4 ПК України визначені основні засади, на яких ґрунтується податкове законодавство України. Зокрема, до основоположних принципів податкового законодавства належать:

- визначений в п.п. 4.1.2. п. 4.1. ст. 4 ПК України принцип рівності усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації, яким передбачено забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу;

- визначений в п.п. 4.1.4. п. 4.1. ст. 4 ПК України принцип презумпції правомірності рішень платника податку, згідно якого в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу;

- визначений в п.п. 4.1.6. п. 4.1. ст. 4 ПК України принцип соціальної справедливості, яким передбачено установлення податків та зборів відповідно до платоспроможності платників податків;

- визначений в п.п. 4.1.9. п. 4.1. ст. 4 ПК України принцип стабільності, відповідно до якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року, тощо.

Суд зазначає, що будь-які нормативні акти в сфері оподаткування та зміни до них мають ґрунтуватись на вказаних вище принципах та не суперечити їм.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII внесено зміни до ПК України, які набрали чинності з 01.01.2015. Зокрема, введено новий транспортний податок.

Відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1. ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до п.п. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування. Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Визначено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (п.п. 267.5.1. п. 267.5 ст. 267 ПК України).

Відповідно до п.п. 10.1.1. п. 10.1 ст. 10 та ст. 265 ПК України транспортний податок у складі податку на майно віднесений до місцевих податків.

Питання щодо встановлення податку на майно відповідно до вимог ПК України вирішують місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом.

Особливістю місцевих податків та зборів є те, що вони установлюються конкретною сільською, селищною, міською радою, але в межах тих податків та зборів, що передбачені ПК України (п.п. 4.2, 4.4, 10.4 ПК України).

Відповідно до п. 12.3. ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Пунктами 12.3.1. - 12.3.4. п. 12.3. ст. 12 ПК України визначено, що встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні ст. 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Повноваження сільських, селищних, міських рад щодо податків та зборів визначені в п.12.4. ст. 12 ПК України.

Зокрема, до повноважень місцевих рад належить до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об'єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов'язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду (п. 12.4.3. ПК України).

Відповідно до п. 12.5 ст. 12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених п.п. 12.3.4 цієї статті.

В ч. 5 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» зазначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Рішенням Київської міської ради від 28.01.2015 № 58/923 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629» установлений транспортний податок та затверджене Положення про транспортний податок, яке містить норми, аналогічні тим, що викладені в ПК України.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується Відповідачем, вказане вище рішення Київської міської ради, було опубліковане у газеті «Хрещатик» 06.03.2015 р.

Отже, рішення, яким введено транспортний податок на території міста Києва, набирає законної сили та застосовується з початку бюджетного періоду, що настає після його оприлюднення, що відбулось 06.03.2015 р.

Відтак, враховуючи закріплений в ПК України принцип стабільності податкового законодавства, визначені в п. 12.3. ст. 12, п. 12.4.3. п. 12.4. ст. 12 ПК України межі повноважень міських рад щодо податків та зборів, а також з огляду на норму ч. 2 ст. 19 Конституції України, рішення Київської міської ради, яким установлений новий місцевий податок, може бути застосоване не раніше 2016 року.

При цьому, норми п.п. 4.1.4. п. 4.1. ст. 4 та п.п. 56.21 ст. 56 ПК України зобов'язують суд, у разі коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, приймати рішення на користь платника податків.

Суд наголошує на тому, що відповідно до ПК України та Положення про транспортний податок транспортний податок сплачується за базовий період (рік), але пропорційно кількості місяців, на протязі яких особа володіє легковим автомобілем, що є об'єктом оподаткування. Оскільки нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, (ст. 58 Конституції України), то визначення позивачу податкового зобов'язання з транспортного податку за повний 2015 рік, враховуючи, що рішення місцевої ради про введення на території міста цього податку було оприлюднене лише в березні 2015 року, є передчасним та неправомірним.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, керуючись п.п. 56.21 ст. 56 ПК України, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві від 12.06.2015 р. № 6726-17, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку в сумі 25 000,00 грн. є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Оскільки судом визнано протиправним нарахування транспортного податку, відповідно нарахування штрафних санкцій є також протиправним, а тому податкове повідомлення-рішення від 17.08.2016 р. № підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання судового рішення (постанови) в даній адміністративній справі подати до Управління Державної казначейської служби України у Дарницькому районі м.Києва висновок про повернення з бюджету 33 534,92 грн. ОСОБА_1 за наступними платіжними реквізитами: ФОП ОСОБА_1, код НОМЕР_2, п/р НОМЕР_3 в ПАТ «Укрсоцбанк» в м.Києві, МФО 300023, стягнути з місцевого бюджету міста Києва та повернути ОСОБА_1 33 534,92 грн. за наступними платіжними реквізитами: ФОП ОСОБА_1, код НОМЕР_2, п/р НОМЕР_3 в ПАТ «Укрсоцбанк» в м.Києві, МФО 300023, з огляду на наступне.

Умови повернення помилково сплачених грошових зобов'язань врегульовані статті 43 ПК України та Порядком взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого 15.12.2015 р. наказом Міністерства фінансів України №1146.

Відповідно до п. 8 зазначеного Порядку орган ДФС готує висновок на повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання у разі, якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачені.

Відповідно до п.43.3 ст.43 ПК України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатила транспортний податок у сумі 30000,00 грн. відповідно до платіжного доручення № 108 від 05.07.2016 р. та штрафні санкції у сумі 3 534,92 грн. відповідно до платіжного доручення № 110 від 07.07.2016 р.

В той же час, в даній справі оскаржується податкове повідомлення-рішення від 12.06.2015 р. № 6726-17, яким позивачу визначено транспортний податок у сумі 25 000,00 грн. та податкове повідомлення-рішення від 17.08.2016 р. № , яким позивача зобов'язано сплатити штрафні санкції у розмірі 5000,00 грн.

Таким чином, позивачем було сплачено штрафні санкції лише в розмірі 3 534,92 грн. Суму переплати податку на суму 5 000,00 грн. слід вважати добровільно сплаченими коштами.

Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (стаття 38 ПК України).

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву про повернення помилково сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Таким чином, позивач поза межами процедури, встановленої ст. 43 Податкового кодексу України, намагається повернути суми погашеного податкового зобов'язання, заявляючи про помилковість добровільного погашення податкового боргу.

Наведене підтверджується тим, що доказів звернення позивача із заявою до відповідача щодо надання висновку про помилковість перерахування коштів та скерування його до відповідного управління Державної казначейської служби України матеріали справи не містять.

Таким чином, позовні вимоги про зобов'язання Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання судового рішення (постанови) в даній адміністративній справі подати до Управління Державної казначейської служби України у Дарницькому районі м.Києва висновок про повернення з бюджету 33 534,92 грн. ОСОБА_1, стягнення з місцевого бюджету міста Києва та повернення ОСОБА_1 33 534,92 грн., суд вважає передчасними та необґрунтованими, оскільки грошове зобов'язання в розмірі 25 000,00 грн. та 3 534,92 грн. сплачене позивачем може мати статус помилково та/або надміру сплаченого тільки після скасування податкових повідомлень-рішень за яким воно було сплачено та набрання чинності рішенням суду про їх скасування, а решта коштів є добровільно сплаченими позивачем.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість доводів позивача, що дає суду підстави дійти висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у зв'язку із частковим задоволенням позову підлягають відшкодуванню пропорційно до задоволених позовних вимог за рахунок суб'єкт владних повноважень.

Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242- 243, 245-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (02068, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві від 12.06.2015 р. № 6726-17 та від 17.08.2016 р. № .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 (02068, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) судові витрати в сумі 551,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві (02068, м.Київ, вул. Кошиця, буд. 3, ).

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П.Васильченко

Повний текст судового рішення складено та підписано 31.01.2018 року