Справа № 810/4255/17
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2018 року м. Київ Справа № 810/4255/17

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Харченко С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження аміністративну справу
за позовомВасильківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області
до профізичної особи-підприємця ОСОБА_1 стягнення заборгованості по сплаті страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування,

ВСТАНОВИВ:

Васильківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області звернулось до суду з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості по сплаті страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 1288 грн. 80 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок несплати фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, яка протягом 2010 року перебувала на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за липень-грудень 2010 року, у відповідача утворилася заборгованість перед Васильківським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області у вказаному вище розмірі.

Територіальні органи Пенсійного фонду України в силу закону здійснюють контроль за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою надходження страхових внесків, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, а також стягнення заборгованості по сплаті страхових внесків, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми вказаної заборгованості.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.12.2017 відкрито скорочене провадження у даній справі.

У зв`язку з тим, що з набранням 15.12.2017 чинності новою редакцією Кодексу адміністративного судочинства України відпали підстави для розгляду даної справи в порядку скороченого провадження, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.12.2017 вирішено питання щодо розгляду адміністративної справи № 810/4255/17 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, про що свідчать наявні у матеріалах справи повідомлення про вручення позивачу рекомендованого поштового відправлення (а.с. 24) та конверт, направлений за адресою відповідача, внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який повернуто до суду підприємством поштового зв'язку із відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання" (а.с. 26).

На час прийняття рішення у даній справі відзив на позовну заяву або заява про визнання позову від відповідача до суду не надходили.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) зареєстрована як фізична особа-підприємець 12.09.2005, що підтверджується відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 14-16).

Як платник страхових внесків відповідач перебуває на обліку в Васильківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області.

Судом встановлено, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 обрано особливий спосіб оподаткування шляхом сплати протягом 2010 року єдиного податку.

У період з липня по грудень 2010 року 42 % сплаченого відповідачем єдиного податку, що становить 84 грн. 00 коп. щомісячно, у відповідності до приписів статті 2 Указу Президента України від 03.07.1998 № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» перераховувались територіальним органом Державного казначейства України до Пенсійного фонду України.

Разом з тим, страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за липень - грудень 2010 року, розмір яких з урахуванням частини єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинен становити не менше мінімального розміру страхового внеску, відповідачем не сплачено.

У зв'язку з порушенням фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 платіжної дисципліни позивачем у відповідності до вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV направлено відповідачу вимогу від 19.08.2016 № Ф-28 про сплату боргу у сумі 1288 грн. 80 коп. (а.с. 9).

Надіслане позивачем на адресу відповідача рекомендоване поштове відправлення із вимогою від 19.08.2016 № Ф-28 повернулось до Васильківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із відміткою відділення поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання" (зворотній бік а.с. 9).

Обов`язок щодо сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1288 грн. 80 коп. у встановлені законодавством строки відповідачем не виконано, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Законодавство України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998 № 16/98-ВР та прийнятих відповідно до них законів, інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до приписів статті 20 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998 № 16/98-ВР, основними джерелами коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до цих Основ є внески роботодавців і застрахованих осіб.

Одним із видів загальнообов'язкового державного соціального страхування є пенсійне страхування, принципи, засади і механізми функціонування якого регулюються Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон України № 1058-IV).

Коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, визначено статтею 11 вказаного Закону, до яких належать, зокрема, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності (пункт 3 частини першої статті 11 Закону України № 1058-ІV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

В силу положень пункту 5 статті 14 Закону України № 1058-ІV, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), є одночасно й страхувальниками.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 17 Закону України № 1058-ІV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), страхувальник зобов`язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Так, страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для страхувальників, зазначених у пункті 5 статті 14 цього Закону, є квартал (частина шоста статті 20 Закону України № 1058-ІV).

Підпунктом 4 пункту 8 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України № 1058-IV (у редакції Закону України від 08.07.2010 № 2461-VI, який набрав чинності 30.07.2010) передбачено, що фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом.

Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески.

Крім того, підпунктом 2 пункту 8 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України № 1058-IV (у редакції, що діяла до 31.12.2010) встановлено, що особи, зазначені в пунктах 3 і 4 статті 11, у статті 12 цього Закону (до яких належать фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування), сплачують страхові внески, що перераховуються до солідарної системи на умовах і в порядку, визначених цим Законом, та в розмірах, передбачених для платників збору (юридичних і фізичних осіб) Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», але не менше мінімального страхового внеску.

При цьому, під мінімальним страховим внеском розуміється сума коштів, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір страхового внеску, встановлених законом на день отримання заробітної плати (доходу) (частина перша статті 1 Закону України № 1058-ІV).

В силу приписів статті 4 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 № 400/97-ВР, для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону (до яких належать фізичні і юридичні особи), ставка збору на обов'язкове державне пенсійне страхування становить 33,2 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного абзацами першим і другим пункту 1 статті 2 цього Закону.

З аналізу положень наведених вище нормативно - правових актів вбачається, що фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), зобов'язані сплачувати страхові внески на загальних підставах, передбачених Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 № 400/97-ВР, але мінімальна сума страхового внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску, встановлений згідно з чинним законодавством.

Мінімальний страховий внесок розраховується виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, визначеної статтею 53 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" від 27.04.2010 № 2154-VI, та становить з 1 липня 2010 року 294,82 грн. на місяць (888,00 грн. х 33,2 % = 294,82 грн.), з 1 жовтня 2010 року - 301,12 грн. на місяць (907,00 грн. х 33,2 % = 301,12 грн. ), з 1 грудня 2010 року - 306,10 грн. на місяць (922,00 грн. х 33,2 % = 306,10 грн.).

Згідно з приписами статті 2 Указу Президента України від 03.07.1998 № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України. Наступного дня після надходження коштів 42 відсотки суми єдиного податку перераховуються відділенням Державного казначейства України до Пенсійного фонду України.

Суд звертає увагу на те, що статтею 5 Закону України № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Це означає, що сплата позивачем у складі єдиного податку коштів, що підлягають перерахуванню до Пенсійного фонду України згідно зі статтею 2 Указу Президента України від 03.07.1998 № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", не звільняє позивача від обов'язку сплачувати (доплачувати) страхові внески в розмірі, передбаченому Законом України № 1058-IV.

З 1 січня 2011 року набрав чинності Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон України № 2464-VI), метою впровадження якого є реформування адміністративної системи загальнообов'язкового державного соціального страхування через створення єдиної системи збору та обліку страхових внесків, запровадження єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та уникнення дублювання функцій фондів соціального страхування, пов'язаних із формуванням страхових коштів.

В силу приписів абзацу 5 пункту 7 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 2464-VI, стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом (абзац 6 пункту 7 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 2464-VI).

Частинами другою та третьою статті 106 Закону України № 1058-IV (у редакції, що діяла до 31.12.2010) встановлено, що суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій. Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до пункту 8.2 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 (далі - Інструкція), органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки, зокрема, якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків. Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників.

Пунктом 8.3 Інструкції встановлено, що вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено особисто такій фізичній особі або її законному представникові чи надіслано листом на її адресу за місцем проживання або останнього відомого місця її знаходження з повідомленням про вручення за порядком оформлення зазначених поштових відправлень, установлених Кабінетом Міністрів України.

Якщо страхувальник на день надсилання йому органом Пенсійного фонду вимоги не повідомив в установленому порядку про зміну місцезнаходження (місця проживання), вимога вважається належним чином врученою навіть у разі її повернення як такої, що не знайшла адресата.

У разі коли неможливо вручити страхувальнику вимогу поштою у зв'язку з його відсутністю за місцезнаходженням (відсутністю службових осіб страхувальника за його місцезнаходженням), відмовою службових осіб страхувальника прийняти вимогу, вимога вважається врученою страхувальнику у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

В силу приписів статті 106 Закону України № 1058-IV, протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.

Страхувальник у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органами Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, а в разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку.

Цією ж статтею передбачено, що у разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, орган Пенсійного фонду України має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки.

Як вже зазначалось судом вище, страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за липень-грудень 2010 року, розмір яких з урахуванням частини єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинен становити не менше мінімального розміру страхового внеску, відповідачем не сплачено. Наявність заборгованості у сумі 1288 грн. 80 коп. підтверджується відомостями, що наведені у картці особового рахунку відповідача (а.с. 8).

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На час винесення рішення по суті заявлених позовних вимог доказів про сплату зазначеної суми або оскарження вимоги Васильківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 19.08.2016 № Ф-28 відповідачем суду надано не було.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги ту обставину, що суму заборгованості до Васильківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області у розмірі 1288 грн. 80 коп. відповідач у встановлені законодавством строки не сплатив, наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується доказами, що містяться у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) на користь Васильківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (ідентифікаційний код 37885812, місцезнаходження: вул. Соборна, 105, м. Васильків, 08600) заборгованість по сплаті страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у сумі 1288 (одна тисяча двісті вісімдесят вісім) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя Харченко С.В.