Справа № 804/7209/16
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2017 р. Справа № 804/7209/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1,
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ШАНС" про стягнення штрафу, -
28 січня 2010 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська до Товариства з обмеженою відповідальністю "ШАНС" про стягнення штрафу за порушення Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» в розмірі 5200000,00 грн. з конфіскацією грального обладнання, а саме: 12 гральних столів та 5 гральних рулеток.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що відповідач допустив порушення вимог Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні», а саме: здійснював діяльність з організації та проведення азартних ігор з метою отримання прибутку. Вказаний факт порушення ТОВ «ШАНС» вимог діючого законодавства підтверджений протоколом огляду місця події від 11.09.2009, складеним співробітниками Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, та поясненнями осіб, що були присутні під час перевірки. Враховуючи те, що фінансові санкції за вказане порушення, у відповідності до статті 3 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні», застосовуються за рішенням суду, позивач на виконання своїх владних повноважень звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом про стягнення з відповідача фінансових санкцій у розмірі 5200000,00 грн., з конфіскацією грального обладнання.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2010 року у справі № 2а/0470/1413/10 в задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2013 року у справі № 2а/0470/1413/10 апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська залишено без задоволення, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2010 року залишено без змін.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06 вересня 2016 року касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області задоволено частково, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2010 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2013 року скасовано, адміністративну справу № 2а/0470/1413/10 направлено на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
В ухвалі від 06.09.2016 суд касаційної інстанції зазначив, що суди попередніх інстанцій не з'ясували обставини щодо фактичної організації та проведення відповідачем азартних ігор, не встановили джерела та підстави отримання виручки від азартних ігор. Окрім того, для повного та всебічного дослідження обставин у справі судом першої інстанції були викликані свідки ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які у судове засідання не з'явились та не були допитані, але суд постановив рішення у адміністративній справі, обмежившись лише письмовими доказами.
Також, слід враховувати, що санкція у вигляді конфіскації грального обладнання полягає в примусовому позбавленні суб'єкта правопорушення права власності на таке обладнання.
А відтак, за правопорушення, вчинене однією особою, не може притягатись до відповідальності інша особа. Відповідно, конфіскованим може бути лише те гральне обладнання, яке належить на праві власності суб'єкту правопорушення.
Враховуючи наведене, не підлягає конфіскації на підставі частини 1 статті 3 Закону № 1334-VI гральне обладнання, яке, хоча і використане суб'єктом господарської діяльності під час вчинення ним порушення заборони на ведення грального бізнесу в Україні, але при цьому належить на праві власності іншій особі.
Отже, для правильного вирішення питання щодо конфіскації грального обладнання необхідно перевірити належність відповідного обладнання на праві власності саме Товариству, а не іншим особам.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року адміністративну справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду в судовому засіданні (суддя Ляшко О.Б.).
За результатами повторного розподілу справи автоматизованою системою документообігу, вказана справа передана на розгляд судді Царікової О.В..
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 березня 2017 року адміністративну справу № 804/7209/16 прийнято до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 06.04.2017. Останнє судове засідання відбулося 22 травня 2017 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2017 року у цій справі суд здійснив заміну позивача - Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на його правонаступника - Державну податкову інспекцію у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області; змінено найменування позивача - Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на Державну податкову інспекцію у Центральному районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
У судове засідання 22.05.2017 представник позивача не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами. Від представника позивача надійшло клопотання про здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача в судове засідання 22.05.2017 не зявився, від нього повернувся конверт із відміткою поштового відправлення про повернення, у звязку із закінченням терміну зберігання.
З урахуванням приписів ч.11 ст.35 Кодексу адміністративного судочинства України позивач вважається таким, що повідомлений належним чином про дату, місце та час слухання справи.
Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом, Товариство з обмеженою відповідальністю «ШАНС» зареєстровано Виконкомом Дніпропетровської міської ради 04.06.1996 та на момент проведення перевірки перебувало на обліку в Державній податковій інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська як платник податків.
Згідно з відомостями Інформаційного ресурсу (www.usr.minjust.gov.ua) Товариство з обмеженою відповідальністю «ШАНС» перебуває в процесі припинення з 02.04.2013 року.
Відповідачем у 2005 році були придбані патенти на здійснення діяльності в гральному закладі за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Леніна, 33а.
Відповідно до ст. 238 Господарського кодексу України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, до субєктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення субєкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.
Відповідно до змісту ст. 239 Господарського кодексу України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до субєктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції, як, зокрема, вилучення прибутку (доходу), та адміністративно-господарський штраф.
Згідно з ч. 2 ст. 241 Господарського кодексу України, перелік порушень, за які з субєкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.
Згідно статті 2 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні»від 15.05.2009 року № 1334-VI, в Україні забороняється гральний бізнес та участь в азартних іграх.
Статтею 3 зазначеного Закону встановлено, що до суб'єктів господарювання, які організовують і проводять на території України азартні ігри, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі вісім тисяч мінімальних заробітних плат з конфіскацією грального обладнання, а прибуток (дохід) від проведення такої азартної гри підлягає перерахуванню до Державного бюджету України. Застосування санкцій, зазначених у частині першій цієї статті, здійснюється за рішенням суду, ухваленого за позовом органів державної податкової служби.
Частиною 2 ст. 5 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»від 23.03.1996 року № 98/96-ВР встановлено, що під гральним бізнесом слід розуміти діяльність, повязану з влаштуванням казино, інших гральних місць (домів), гральних автоматів з грошовим або майновим виграшем, проведенням лотерей (крім державних) та розіграшів з видачею грошових виграшів у готівковій або майновій формі.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні», під гральним бізнесом слід розуміти діяльність з організації та проведення азартних ігор у казино, на гральних автоматах, у букмекерських конторах та в електронному (віртуальному) казино, що здійснюють організатори азартних ігор з метою отримання прибутку, а під азартною грою - будь-яку гру, умовою участі в якій є внесення гравцем ставки, що дає змогу отримати виграш (приз), і результат якої повністю або частково залежить від випадковості.
З системного аналізу статті 3 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» в контексті статті 1 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» та частини 2 статті 5 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» вбачається, що підставою для накладення адміністративно-господарської санкції у вигляді штрафу та вилучення прибутку (доходу) є адміністративне правопорушення, що вчиняється шляхом організації та проведення на території України азартних ігор, умовою участі в яких є внесення гравцем ставки, що дає змогу отримати виграш (приз).
Абзацем 4 частини 4 Прикінцевих положень Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» Кабінет Міністрів України було зобовязано прийняти нормативно-правові акти, необхідні для реалізації цього Закону.
Оскільки на час розгляду справи нормативно-правових актів, які б забезпечували реалізацію норм вищезазначеного Закону, зокрема визначали б порядок здійснення перевірки, порядок доведення обставин здійснення організації та проведення азартних ігор, не було прийнято, суд доходить висновку, що застосуванню підлягають загальні норми глави шостої Кодексу адміністративного судочинства України щодо доказів.
Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Зазначеною правовою нормою встановлено перелік засобів доказування, які можуть застосовуватися у адміністративному процесі, за допомогою яких суд може встановити наявність чи відсутність певних обставин.
Відповідно до ст. 190 КПК України, з метою виявлення слідів злочину та інших речових доказів, з'ясування обстановки злочину, а також інших обставин, які мають значення для справи, слідчий проводить огляд місцевості, приміщення, предметів та документів. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до порушення кримінальної справи. В цих випадках, при наявності для того підстав, кримінальна справа порушується негайно після огляду місця події.
Відповідно до ст. 195 КПК України, в протоколі про огляд місця події зазначають підстави для проведення цих дій, описують все, що було виявлено, в тій послідовності, в якій це відбувалося, і в тому саме вигляді, в якому спостерігалось під час проведення дії. До протоколу додають відповідні схеми, фотознімки, плани, документи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 11.09.2009 співробітниками Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області було здійснено перевірку грального закладу, що належить ТОВ «ШАНС», в результаті якої виявлено факт здійснення діяльності з організації та проведення азартних ігор з метою отримання прибутку.
За результатами проведених заходів складено протокол огляду місця події від 11.09.2009, яким встановлено, що в приміщенні зали грального закладу знаходилось 12 гральних столів та 5 гральних рулеток, які перебували в працюючому стані.
З ксерокопії рапорту оперуповноваженого ВЗБГЕ ВПМ ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ОСОБА_7 від 11.09.2009 вбачається, що вказані матеріали (протокол огляду місця події та вилучення обладнання на суму 660 тис. грн.) направлені для розгляду в порядку статті 97 КПК України до Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області.
Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться лише незасвідчені ксерокопії документів, на які позивач посилається як на докази в обґрунтування необхідності застосування до відповідача санкцій за порушення вимог Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні», а також той факт, що позивачем під час розгляду справи не надано жодних пояснень та додаткових доказів по справі, суд ставить під сумнів дії посадових осіб ВПМ ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська та Жовтневого РВ ДМУ щодо проведення вказаного огляду.
Відповідно до ч. 3 ст. 70 КАС України, докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.
В матеріалах справи містяться ксерокопії пояснень громадян ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6Р, які були надані 11.09.2009 на імя начальника Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС в Дніпропетровській області, з яких вбачається, що вищезгадані громадяни 11.09.2009 року знаходились у казино «Білий Рояль», розташованому в м. Дніпропетровську, вул. Набережна Леніна, 33а, де проходили стажування на курсах крупє з клубного покеру.
Позивач зазначає, що дані обставини також підтверджують факт здійснення відповідачем незаконної діяльності в сфері грального бізнесу.
Проте, в матеріалах справи відсутні пояснення осіб, які б приймали безпосередню участь у проведенні азартних ігор та робили ставки.
Окрім наведеного вище, суд зазначає, що з часу набрання законної сили Законом України "Про заборону грального бізнесу в Україні", гральний бізнес є видом господарської діяльності, відносно якої є спеціальна заборона, відповідальність за зайняття якою передбачена ст. 203 КК України.
Проте, позивачем не надано до матеріалів справи вироку суду або постанови про порушення кримінальної справи за ст. 203 КК України на підтвердження факту організації та проведення відповідачем азартних ігор з метою отримання прибутку 11.09.2009. Не надано також постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.181 КУпАП, якою передбачена відповідальність за участь в організованих без дозволу азартних іграх, відносно будь-якої особи-гравця у зв'язку з отриманням ним 11.09.2009 року виграшу або призу внаслідок створення відповідачем умов для здійснення азартних ігор.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 3 Закону України "Про заборону грального бізнесу в Україні", якою встановлюється відповідальність суб'єктів господарювання, що організовують і проводять на території України азартні ігри, така відповідальність застосовується у вигляді фінансових санкцій (штрафу у розмірі восьми тисяч мінімальних заробітних плат з конфіскацією грального обладнання), та стягнення доходу (прибутку) від проведення такої азартної гри в дохід Державного бюджету України.
Таким чином, жодних відомостей про одержання доходу відповідачем від проведення азартних ігор матеріали справи не містять, позивачем відомостей про їх існування заявлено не було, доводи позивача не підтверджені жодним доказом по справі.
Враховуючи вищезазначені обставини, а також те, що позивач під час розгляду справи не надав жодних документів та доказів на підтвердження позовних вимог, не довів належними доказами факту організації та здійснення відповідачем азартної гри, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимогиє необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.
Що стосується вимоги про конфіскацію грального обладнання, то за змістом частини першої статті 3 Закону України "Про заборону грального бізнесу в Україні", санкція у вигляді конфіскації грального обладнання є обов'язковим додатковим покаранням, яке застосовується у всіх випадках поряд із штрафом за порушення суб'єктом господарювання заборони на організацію та проведення азартних ігор.
Враховуючи, що такі порушення з боку відповідача не встановлені, підстави для застосування до нього додаткового покарання у вигляді конфіскації грального обладнання також відсутні.
Таким чином, позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.
Керуючись ст. ст. 94, 122, 128, 160 - 162, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ШАНС" про стягнення штрафу відмовити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1