Справа № 686/16534/17
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/16534/17

Головуючий у 1-й інстанції: Салоїд Н.М.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

06 лютого 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому про визнання дій неправомірними та зобов`язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :
в серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому про визнання дій неправомірними та зобов`язання до вчинення дій.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 28.10.1979 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклала шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , паспортом позивача, копії котрих наявні у справі.

Як вбачається з послужного списку, ОСОБА_2 у період з 01.01.1988 р. по 23.11.1993 р. проходив військову службу в смт.Чаган Семипалатинської області.

Довідка будинкоуправління АДРЕСА_1 від 03.08.1993р. № 3133 свідчить про те, що ОСОБА_1 за період з листопада 1980 року по липень 1992 року проживала в смт. Чаган Семипалатинської області.

18.07.2017 р. ОСОБА_1 звернулась до управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому із заявою про призначення пенсії за віком.

Листом від 27.07.2017 р. вих. № 15655/03 відповідач відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу. Відповідач зазначив, що із необхідних 15 років страхового стажу позивач має 7 років 8 місяців 26 днів. При цьому, до страхового стажу не враховано період проживання ОСОБА_1 у віддаленому гарнізоні по місцю служби чоловіка смт. Чаган Семипалатинської області РФ з листопада 1980 р. по липень 1992 р.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженої постанови виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Згідно з п. 3 ст. 18 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991р. № 2011-XII, положення якої кореспондують п. "г" ч.3 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", дружинам (чоловікам) військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, до загального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за віком, зараховується період проживання разом з чоловіком (дружиною) в місцевостях, де не було можливості працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондують із ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, навчання, також архівних установ.

Пунктом 13 Порядку № 637 встановлено, що періоди проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовці надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками, виданими командирами (начальниками) військових частин, військово-навчальних (навчальних) закладів, підприємств, установ і організацій в порядку, що визначається Міноборони.

Як вбачається з матеріалів справи, до трудової книжки ОСОБА_1 внесено запис за підписом командира військової частини, згідно якого вбачається, що з листопада 1980 року по липень 1992 року позивач проживала в смт. Чаган Семипалатинської області та має право на пільги, передбачені наказом Міністра Оборони СРСР № 27 від 15.01.1990 року "Про порядок зарахування в стаж, що дає право на пенсію, періоду проживання жінок офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю".

У зв`язку з вищенаведеним, судова колегія приходить до висновку, що оскільки запис про право на зарахування до стажу періоду проживання з чоловіком в місцевості, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю внесено в трудову книжку ОСОБА_1 , у відповідача були відсутні підстави для відмови у зарахування даного періоду до страхового стажу.

Відтак, посилання апелянта на необхідність надати відповідну довідку є необґрунтованими.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час ії розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому залишити без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 вересня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 08 лютого 2018 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Совгира Д. І. Драчук Т. О.