Справа № 534/2001/17
Суддя: Солоха О. В.
Дата ухвалення: 2018-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 534/2001/17
№ 2-а/534/16/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 лютого 2018 року м. Горішні Плавні
Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі головуючого судді Солохи О.В.

з участю секретаря судового засідання Жукової Н.А.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, третя особа - приватне акціонерне товариство «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат» про визначення дій та рішень неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом в якому просить суд визнати дії Кременчуцького ОУПФ України в Полтавській області та рішення про призначення і перерахунок пенсії ОСОБА_1 в частині неврахування заробітної плати ОСОБА_1 за період грудень 1994 року березень 1996 року для обчислення пенсії неправомірними, скасувати зазначені рішення та зобов`язати Кременчуцьке ОУПФ України в Полтавській області з 10.03.2017 здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії, включивши до складу заробітної плати, що була обрахована для призначення пенсії, розміри заробітної плати за період грудень 1994 року березень 1996 року згідно довідки №13 від 23.02.2017 про заробітну плату для обчислення пенсії, виданої ПрАТ «Полтавський ГЗК», та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму пенсійних виплат за період з 10.03.2017 по день проведення остаточних розрахунків з урахуванням фактично виплачених сум пенсій за цей же період.
Заявлені вимоги мотивує тим, що він перебуває на обліку в Кременчуцькому ОУПФУ в Полтавській області та з 10.03.2017 йому призначено пенсію за віком по списку №1 пропорційно відпрацьованого пільгового стажу. ОСОБА_1 на підставі п.18 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» звільнений від сплати податків, тому із його заробітної плати протягом періоду грудень 1994 року по березень 1996 року не проводились відрахування страхових внесків в розмірі 1%, але нарахування страхових внесків на його заробітну плату в розмірі 37% та сплата їх до Пенсійного фонду України проводились роботодавцем ПрАТ «Полтавський ГЗК». Проте, відповідачем до розрахунку заробітної плати ОСОБА_1 для обчислення пенсії було зараховано період грудень 1994 року по березень 1996 року з показниками 0,00%, що призвело до заниження коефіцієнта заробітної плати і зменшення розміру пенсійних виплат. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду із відповідним позовом для захисту своїх прав та інтересів.
Від відповідача по справі 08.02.2018 до суду надійшов відзив на позовну заяву про визначення дій та рішень неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, в якому зазначено, що оскільки на суми заробітку ОСОБА_1 не нараховувались внески на державне соціальне страхування та внески до Пенсійного фонду України не утримувались, то суми заробітку за період з 02.1994 року по 03.1996 року не підлягають врахуванню для розрахунку пенсійної виплати позивача.
Третя особа по справі не скористалась правом надання пояснень щодо відзиву на позовну заяву.
На відзив на позовну заяву відповідача 14.02.2018 представник позивача надіслала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що на її адвокатський запит роботодавець ОСОБА_1 ПрАТ «Полтавський ГЗК» надало відповідь від 14.02.2018, де вказано, що у період з 1994 року по 1999 року підприємство нараховувало та перераховувало внески на державне соціальне страхування відповідно до законодавства України. Нарахування внесків проводились на фонд оплати праці в рамках чинного на той час законодавства та перераховувались до органів Пенсійного фонду України. Оскільки заробітна плата ОСОБА_1 відноситься до фонду оплати праці, нарахування та перерахування на неї проводились підприємством в тому числі.
Справа розглядається Комсомольським міським судом Полтавської області як адміністративним судом на підставі п.12 розділу VII перехідних положень КАС України де передбачено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, встановив наступні обставини справи та прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Кременчуцькому ОУПФУ в Полтавській області та з 10.03.2017 йому призначено пенсію за віком по списку №1 пропорційно відпрацьованого пільгового стажу (а.с.12).
Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них та їхніх сімей.

Відповідно до п.1 ст.41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отриманих застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із цим Законом були фактично обчислені і сплачені страхові внески до Пенсійного фонду в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески.
Для призначення пенсії ОСОБА_1 було надано довідку №13 від 23.02.2017 про заробітну плату для обчислення пенсії за період грудень 1994 року грудень 1999 року, видану ПрАТ «Полтавський ГЗК» (а.с.5). Відповідачем було проведено перевірку згаданої раніше довідки та за результатами перевірки було складено акт №138 від 18.05.2017, в якому зазначено, що при перевірці заробітної плати ОСОБА_1 встановлено завищення в сумі 3 909,567 грн., чим порушено ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та що протягом періоду з грудня 1994 року по березень 1996 року не проводилось утримання із заробітної плати останнього внесків до Пенсійного фонду України у розмірі 1% (зворотній бік а.с.5, а.с.6). Відповідачем було замінено довідку №13 від 23.02.2017 про заробітну плату для обчислення пенсії за період грудень 1994 року грудень 1999 року, видану ПрАТ «Полтавський ГЗК» на довідку № 70 про заробітну плату для обчислення пенсії за період грудень 1994 року грудень 1999 року, видану ПрАТ «Полтавський ГЗК» від 09.06.2017 (а.с.7), яку також було перевірено та складено відповідний акт №331 від 22.06.2017, в якому зазначено, що при перевірці порушень не встановлено (а.с.8).
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що відповідачем для обчислення пенсії ОСОБА_1 було зараховано період його роботи на ПрАТ «Полтавський ГЗК» з грудня 1994 року по березень 1996 року з показниками 0,00 грн. заробітку та 0,00 грн. коефіцієнт заробітку, що призвело до зменшення пенсійних виплат (а.с.11).
Як убачається із довідки від 14.03.2017, виданої Горішньоплавнівським об`єднаним міським військовим комісаріатом, ОСОБА_1 визнаний учасником бойових дій згідно п.2 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», період проходження військової служби в Збройних силах з 10.11.1983 по 28.12.1985, період участі у бойових діях на території Демократичної республіки Афганістан з 12.03.1984 по 11.11.1984 в складі військової частини польова пошта НОМЕР_1 (а.с.13), що також підтверджується посвідченням учасника бойових дій, виданим Комсомольським міським військовим комісаріатом 21.02.1996 (а.с.32).
Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.6 п.2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються: учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).
Пунктом 18 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства.
На підставі викладеного та як убачається із наданих позивачем доказів протягом періоду з грудня 1994 року по березень 1996 року не проводилось утримання із заробітної плати ОСОБА_1 внесків до Пенсійного фонду України у розмірі 1% на підставі чого відповідачем при призначенні ОСОБА_1 пенсії не було зараховано до страхового стажу роботу у ПрАТ «Полтавський ГЗК» за період з грудня 1994 року по березень 1996 року, що призвело до заниження його пенсії.
Дані обставини не заперечуються представником відповідача Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.
Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.
У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд, вважає неправомірною відмову відповідача у не зарахуванні до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 у ПрАТ «Полтавський ГЗК» з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Законом, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам є Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV.
Стаття 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає такі терміни: страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
За змістом.п.1 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Суд встановлено, що позивачу пенсію призначено за віком по списку №1 з 10.03.2017 (зворотній бік а.с.15).
Законом, що гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій; спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки є Закон України «Про пенсійне забезпечення» 5 листопада 1991 року № 1788-XII
Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Згідно ст.16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейські, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Статтею 2 Постанови ВРУ «Про порядок введення в дію Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про пенсійне забезпечення" установлено на 1993 рік починаючи з 2 липня: а) тарифи обов`язкових внесків на державне соціальне страхування: для підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання, виду діяльності та галузевої належності, об`єднань громадян, громадян-підприємців за найманих працівників - 37 відсотків фонду оплати праці, включаючи всі витрати на оплату праці незалежно від джерела фінансування, які визначаються згідно з нормативними актами про склад коштів, що спрямовуються на зазначені цілі, а також інших виплат, у тому числі в натуральній формі, які підлягають обкладенню прибутковим податком з громадян (крім винагород, що виплачуються за договорами цивільно-правового характеру, а також виплат відповідно до переліку видів оплати праці та інших виплат, на які не нараховуються страхові внески та які не враховуються при визначенні середньомісячного заробітку для обчислення пенсій, що затверджується Кабінетом Міністрів України); б) обов`язкові страхові внески до Пенсійного фонду України в розмірі: для працюючих громадян - 1 відсоток розміру оплати праці.

Згідно ст.2 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових зборів до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів» затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України, Інструкції, затвердженої, ст.1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» платниками зборів на пенсійне страхування є підприємства, установи та організації усіх форм власності, які також несуть відповідальність за своєчасну сплату страхових внесків. Сама, застрахована особа не сплачує зборів та не несе відповідальності за несвоєчасну сплату страхових внесків підприємством, на якому вона працювала.

Відповідно до ч.1 ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Як убачається із довідки №4618/1402 від 14.02.2018, наданої ПрАТ «Полтавський ГЗК» (а.с.47), у період з 1994 року по 1999 року підприємство нараховувало та перераховувало внески на державне соціальне страхування відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Нарахування внесків проводилися на фонд оплати праці в рамках чинного на той час законодавства та перераховувались до органів Пенсійного фонду України. Оскільки заробітна плата ОСОБА_1 відноситься до фонду оплати праці, нарахування та перерахування на неї проводилися підприємством у тому числі.

Як було встановлено судом, з усіх сум, що були нараховані та виплачені ОСОБА_1 за спірний період роботи на ПрАТ «Полтавський ГЗК», було сплачено страхові внески до пенсійного фонду підприємством у розмірі, відповідному до чинного законодавства України. Разом з тим, із заробітної плати ОСОБА_1 у період з 1994 року по 1996 року не проводились відрахування страхових внесків в розмірі 1 %, оскільки останній скористався правом на пільгу зі сплати страхового внеску у відповідності до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оскільки відповідач по справі в силу норм ст.4 КАС України є суб`єктом владних повноважень, то застосуванню при розв`язанні спору підлягають норми ч.2 ст.77 КАС України.
У силу вимог ст.ст.73, 74 ЦПК України інших належних і допустимих доказів відповідач суду не надав.

Суд, згідно ст.90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Здійснюючи адміністративне судочинство на засадах змагальності сторін, суд, проаналізувавши надані письмові докази, з урахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 до Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визначення дій та рішень неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.
Питання про судові витрати по справі вирішено судом відповідно до вимог ч.5 ст.139 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 9, 10, 21, 73-77, 139, 241-246, 292-293, 295, 297 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати дії Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та рішення про призначення і перерахунок пенсії ОСОБА_1 в частині неврахування заробітної плати ОСОБА_1 за період грудень 1994 року березень 1996 року для обчислення пенсії неправомірними, та скасувати зазначені рішення
Зобов`язати Кременчуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з 10.03.2017 здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії, включивши до складу заробітної плати, що була обрахована для призначення пенсії, розміри заробітної плати за період грудень 1994 року березень 1996 року згідно довідки №13 від 23.02.2017 про заробітну плату для обчислення пенсії, виданої ПрАТ «Полтавський ГЗК».
Виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму пенсійних виплат за період з 10.03.2017 по день проведення остаточних розрахунків з урахуванням фактично виплачених сум пенсій за цей же період.
Стягнути з Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави витрати на сплату судового збору в сумі 640 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Повне найменування відповідача: Кременчуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, 39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Велика набережна, 9, .

Повне найменування третьої особи: приватне акціонерне товариство «Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат», 39800, Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Будівельників, 16, .

Суддя підпис О.В. Солоха

Згідно з оригіналом.

Суддя О.В. Солоха