Справа № 826/8724/17
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2018-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

08 лютого 2018 року № 826/8724/17

Окружний адміністративний суд м.Києва у складі: судді Добрянської Я.І., розглянувши матеріали адміністративної справи

за позовом ОСОБА_1

до Північного Київського територіального управління Національної гвардії України

(військова частина НОМЕР_1 )

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Північного Київського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) в якому просив стягнути з Північного Київського територіального управління Національної гвардії України (військова частина) на мою користь 45 108, 37 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при нарахуванні йому одноразової грошової допомоги до грошового забезпечення при звільненні безпідставно не включена щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі 50%, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010р. №889, яку отримував позивач.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку щодо можливості перейти до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України.

15.12.2017 набрав чинності Закон України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до КАС України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII Перехідні положення КАС України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно з частиною третьою статті 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, суд дослідив матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надав їм юридичну оцінку та встановив наступне.

ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас Збройних Сил України наказом командувача Національної гвардії України від 24.03.2017р. № 36 о/с за п. «а» ч. 6, п.п. «ї» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з закінченням строку контракту).

На підставі наказу начальника Північного Київського територіального управління Національної гвардії України від 13.05.2017р. № 102 (по стройовій частині) позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 13.05.2017р. та 13.05.2017р. направлено на військовий облік до Печерського РВК міста Києва. На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. № 393 зазначено про необхідність виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні у розміі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, що підтверджується копією витягу з наказу. (а.с. 10)

Відповідно до довідки Північного Київського територіального управління Національної гвардії України від 16.05.2017р. № 59 позивачу було нараховано та виплачено одноразову грошову винагороду при звільненні з військової служби у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 13 років військової служби, що складає 45 108, 38 грн. при обрахунку якої було враховано: посадовий оклад 9300, 0 грн., оклад за військове звання 125, 0 грн., надбавка за вислугу років 316, 5 грн., НВОВЗ 685, 75 грн., премія 4882, 5 грн. Разом місячне грошове забезпечення 6939, 75 грн. Вихідна допомога 6939, 75 грн. * 50%*13= 45108, 38 грн. (а.с. 11)

Позивач вважаючи, що відповідачем протиправно не включено до складу грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, яку отримував позивач у період служби на підставі п. 38. 6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом МОУ від 11.06.2008р. № 260, звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, суд зазначає таке.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військо службовців та членів їх сімей» (далі Закон) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 15 Закону військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Приписи ч. ч. 1, 2, 4 ст. 9 Закону визначають, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій врегулювано постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 (далі Постанова №889).

Так, згідно пп. 1 п. 1 даної Постанови установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

При цьому, пунктом 2 Постанови №889 передбачено, що граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Так, до 16.12.2016 року порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці), які займають посади в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагорода) визначала затверджена наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 року №595 Інструкція про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (далі Інструкція №595).

Згідно п. 2 Інструкції №595 виплата винагороди здійснюється в таких розмірах на місяць: до 100 відсотків місячного грошового забезпечення: військовослужбовцям, які займають посади у військових частинах, підрозділах, закладах, установах та організаціях Збройних Сил України відповідно до переліку, наведеного в додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби надзвичайних ситуацій» (із змінами); військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 2.1 цього пункту): з 01 січня 2014 року - до 60 відсотків місячного грошового забезпечення.

Приписи п. 5 Інструкції №595 визначають, що винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Аналогічне правове регулювання порядку виплати додаткової щомісячної грошової винагороди містить затверджена наказом Міністра оборони України від 24.10.2016 року № 550 Інструкція про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, яка набрала чинності 16.12.2016 року.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена Постановою № 889 та інструкціями №595 та №550, має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.

Наведену правову позицію неодноразово висловлював Верховний Суд України у постановах від 15.10.2013 року у справі №21-368а13, від 04.11.2014 року у справі №21-473а14, від 19.05.2015 року у справі №21-466а15, від 16.06.2015 року у справі №21-621а14.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для включення щомісячної додаткової грошової винагороди до грошового забезпечення позивача при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні, а отже, відповідач при обрахуванні такої грошової допомоги діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, передбачених законодавством.

Отже, проаналізувавши наявні матеріали справи та норми наведеного вище законодавства України, суд вважає позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст. 77, 122, 123, 242, 243, 246, 250, 251, 255 КАС України,

В И Р І Ш И В :
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Я.І. Добрянська