Справа № 210/244/18
Суддя: Сільченко В. Є.
Дата ухвалення: 2018-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/244/18
Провадження № 2-а/210/124/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"16" лютого 2018 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

Головуючого судді Сільченко В. Є.

секретаря судового засідання Семко Н. А.

за участю

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача Куртасова Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради про оскарження рішення суб'єкта владних повноважень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради про оскарження рішень суб'єкта владних повноважень при притягненні до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування зазначеного позову зазначив, що постановою заступника начальника відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради Лаба Тетяни Миколаївни № 20-КР по справі про адміністративне правопорушення від 24 травня 2017 року, визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 12 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ч. 8 ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Зважаючи на той факт, що вказана постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства, позивач просив суд скасувати постанову про адміністративне правопорушення та припис відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради №28 від 15.05.2017 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, зокрема, пояснив, що згідно правовстановлюючих документів, у власності підприємства перебувають «будівлі», а не «павільйони». Вони були придбані за договором купівлі-продажу саме як «будівлі» та зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Крім того, позивач не є та ніколи не був щодо вказаних об'єктів ані забудовником, ані замовником, а тому не є суб'єктом вказаного адміністративного правопорушення.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала. Надалавідзив на позовну заявуіз заперечення по суті вимог та пояснила, що перевірку відповідачем проведено у відповідності до листа - вимоги Криворізької місцевої прокуратури. У вказаному листі були зазначені назви об'єктів, які необхідно було перевірити. Тому вони перевіряли об'єкти використовуючи такі їх назви, які були зазначені у вимозі прокуратури.

Крім того зазначає, що позивач помилково дійшов висновку, що об'єктом перевірки був торгівельний павільйон, оскільки об'єкт будівництва - це будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення.

При перевірці було виявлено порушення. За результатами було складено акт, а потім-протокол про адміністративне правопорушення, постановата припис про усунення порушень.

Просила у позовних вимогах відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши документи та матеріали, що містяться у справі, доходить до наступних висновків:

Постановою №20-КР від 24.05.2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 12 ст. 96 КУпАП та накладено штраф в розмірі 8500 гривень (а.с. 3).

Як встановлено в ході судового засідання, відповідачем проведено перевіркудотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 15.05.2017 року за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 6-7).

При цьому, як зазначено у Акті, складеного за результатами вказаної перевірки, об'єктом перевірки є «реконструкція торгівельного павільйону під магазин продовольчих та непродовольчих товарів» за відповідною адресою.

Така ж інформація зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення, за яким винесено оскаржувану постанову.

Крім того, в Акті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил зазначено, що позивач є замовником тапроводив відповідну реконструкцію об'єкта, а саме - здійснював демонтаж стін між приміщеннями, внаслідок чого змінилася кількість та площа торгових залів, тощо.

Згідно п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Таким чином, Законом України, як нормативно-правовим актом, що має вищу юридичну силу, прямо встановлено, що обов'язковою умовою визнання юридичної особи (зокрема) замовником є (окрім іншого) факт подання заяви у встановленому законом порядку. В ході судового засідання встановлено, що позивач не подавав щодо цього жодних заяв, і, отже, відповідно до вказаних вимог закону, не є замовником.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 вказаного Закону, державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

У відповідності до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того, як встановлено з пояснень учасників процесу та наданих відповідачем документів, за вказаною вище адресою проведення перевірки розташовано не торгівельний павільйон, а об'єкт нерухомого майна - будівля магазину продовольчих та непродовольчих товарів, що, зокрема, підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та договором купівлі - продажу нерухомого майна - будівлю (а.с. 9, 10-13).

З цих же підстав суд доходить до висновку про безпідставність зазначення інформації щодо перевірених об'єктів, як «павільйонів» у протоколі про адміністративне правопорушення, за якими винесено оскаржувану постанову, і, отже, про невідповідність вимогам Закону вказаного протоколу.

Суд також вважає необхідним зазначити, що різниця між правовим статусом «павільйону» та «будівлі» є очевидною, так само як очевидною є відмінність вимог нормативно-правових актів щодо їх проектування, спорудження, введення в експлуатацію, тощо.

Таким чином, неприпустимим є застосування при проведенні перевірок об'єктів «павільйон» вимог та норм, які застосовуються до об'єктів нерухомого майна (будівель), та навпаки.

Як встановлено з пояснень та відзиву сторони відповідача, перевірка вищевказаних об'єктів здійснювалася у відповідності з нормами саме для «будівель», при цьому у акті зазначено, що перевірялися «павільйони».

Так, (зокрема) у Акті перевірки зазначаються (окрім інших) порушення п.4.3, 4.5, 5.10, п.6.1.2 ДБНВ.2.2-17:2006 «Доступність будинків і споруд для маломобільних груп населення» (а.с. 7).

Таким чином, в ході судового засідання встановлено, що при складанні актів, за якими винесено оскаржуване рішення суб'єкта владних повноважень, застосовано норми права, які не підлягають застосування, оскільки вони застосовані до об'єктів, що не підпадають під їх дію.

Пояснення сторони відповідача, що вони перевіряли об'єкти з назвами, вказаними у листі Криворізької місцевої прокуратури №2, суд не приймає до уваги, оскільки вони не спростовують наведених вище обставин та не знімають з відповідача обов'язку згідно ч.2 ст.19 Конституції України діяти суворо в межах та у спосіб, передбачений законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пояснення сторони відповідача про помилковість сприйняття позивачем об'єктів будівництва, як «павільйонів», у той час як перевірялися «об'єкти будівництва» суд не приймає до уваги, оскільки в оскаржуваних актах прямо зазначено назви саме «павільонів» та не зазначено, що вказані «павільйони» є «об'єктами будівництва».

Зазначення ж слова «об'єкт» у вищевказаних документах суд не ототожнює з поняттям «об'єкт будівництва», оскільки очевидно, що саме по собі поняття «об'єкт» є набагато ширшим, аніж поняття «об'єкт будівництва» і може застосовуватися до будь-якого предмету матеріального світу, правовідносин, тощо.

За таких обставин на думку суду, вина ОСОБА_4 у скоєнні виявленої в ході перевірки порушення та зазначених у оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення є недоведеною.

На підставі викладеного, суд доходить до висновку, що при складанні Акту перевірки від 15.05.2017 року та припису за наслідками проведення перевірки № 28 від 15.05.2017 року відповідачем порушено вимоги чинного законодавства, і, отже, вказані документи є такими, що не відповідають вимогам Закону і не можуть бути покладені в основу рішень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

У зв'язку з викладеним, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.96 КУпАП, 77, 78, 139, 268, 286 КАСУ, ст.19 Конституції України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради про оскарження рішень суб'єкта владних повноважень- задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради Лаби Тетяни Миколаївни №20-КР про накладення штрафу по справі про адміністративне правопорушення від 21 травня 2017 року, у розмірі 8500,00 гривень, відносно ОСОБА_4.

Визнати протиправним та скасувати Припис відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради №28 від 15.05.2017 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради на користь держави судовий збір у сумі 1409,60 (одна тисяча чотириста дев'ять гривень шістдесят копійок) гривень.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в десятиденний термін з дня його проголошення.

Суддя: В. Є. Сільченко