Справа № 804/548/18
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2018-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2018 р. Справа № 804/548/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді:ОСОБА_1,
при секретарі:ОСОБА_2,
позивача: представника позивача: представника відповідача: представника третьої особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа Первинна професійна спілка Правозахисники країни про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності № 1799 від 28.11.2017 року,-
02.0.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3, позивач) із позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа Первинна професійна спілка Правозахисники країни, у якому позивач просить:
- визнати незаконним та скасувати наказ № 1799 від 28.11.2017 року Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора роти № 5 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в місті Дніпро Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_3.
В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначив, що відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 28.11.2017 року №1799 на нього накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні вимог ч.1 ст.7, ч.ч. 1,3 ст.8, п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.18, ч.2 ст.31, ч.ч.1,2 ст.43, п.3 ч.3 ст.45 Закону України «Про Національну поліцію», а саме: неправомірне застосування превентивного поліцейського заходу, у вигляді поверхневої перевірки, без попередження та повідомлення причин застосування даного заходу, застосування спеціального засобу без відповідних підстав та попередження спорядженого речовинами сльозогінної та дратівливої дії - «Терен-4» стосовно громадянина ОСОБА_6 Позивач вважає наказ від 28.11.2017 року №1799 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників УПП в м.Дніпрі ДПП" незаконним, оскільки в його діях відсутній склад дисциплінарного порушення, а застосовані позивачем заходи були законними, необхідними, пропорційними та ефективними.
Позивач та його представник в судових засіданнях заявлені позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, посилаючись на обґрунтування викладені в запереченнях.
Представник відповідача, щодо задоволення позову заперечив, заначив, що відповідно до ч.1, 2 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини. При винесені оскаржуваного наказу № 1799 від 28.11.2017 року Департаменту патрульної поліції Національної поліції України останній діяв у межах та у спосіб, передбачених нормами чинного законодавства, та всебічно дослідив всі зібрані матеріали на позивача в ході службового розслідування.
Представник третьої особи підтримав адміністративний позов, просив його задовольнити. Зазначив, що напад на поліцейського є недопустимим, цей напад створив загрозу здоровю лейтенанта поліції ОСОБА_3, в звязку з чим, у позивача були всі підстави для застосування речовини сльозогінної та дратівливої дії - «Терен-4» для відбиття нападу на поліцейського.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (ч. 1 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію»).
У відповідності з пп. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобовязаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обовязки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обовязків, наказів керівництва.
За приписами статті 19 Закону України «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Пунктом 9 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у звязку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23.12.2015 року № 901-VIII визначено, що до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».
Судом встановлено, що притягненню позивача до дисциплінарної відповідальності передували наступні обставини.
26.09.2017 року до Управління патрульної поліції у м. Дніпрі ДПП НПУ, надійшли заяви громадянина ОСОБА_7 (за вх. УПП № Г-182 від 02.10.2017, Г-183 від 02.10. 2017, Г-184 від 02.10,2017), в яких повідомлено про те, що працівником лейтенантом поліції ОСОБА_3 неправомірно застосовані превентивні поліцейські заходи, а саме проведена поверхнева перевірка, без попередження та повідомлення причини застосування даного заходу та застосовано спеціальний засіб споряджений речовинами сльозогінної та дратівної дії, стосовного громадянина ОСОБА_7Я, а також застосовано вказаний захід примусу без відповідних підстав та попередження.
За вказаним фактом, наказом Національної поліції ДПП від 23.10.2017 року № 5186 призначено службове розслідування.
23 листопада 2017 року начальником Департаменту патрульної поліції ОСОБА_9 затверджено Висновок службового розслідування щодо встановлення причин та обставин застосування спеціальних поліцейських засобів під час виконання службових обовязків 26.09.2017 року інспектором роти №5 батальйону №2 Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_3.
Відповідно до матеріалів справи та висновку службового розслідування, встановлено, що гр. ОСОБА_7 викликав екіпаж патрульної поліції, оскільки йому погрожували фізичною розправою. На місце події прибув лейтенант поліції ОСОБА_3 та капрал поліції ОСОБА_8, лейтенант поліції ОСОБА_3 запитав, які в заявника є заборонені предмети, чому ним ведеться відео фіксація, вимагав викласти все, що є в кишенях та припинити відео зйомку. Поліцейський взяв до рук мобільний телефон гр. ОСОБА_7 та в цей час ОСОБА_7, почав чинити опір поліцейському. Після цього, поліцейськими було застосовано відносно гр. ОСОБА_7 фізичну силу та спеціальні засоби, а саме лейтенантом поліції ОСОБА_3 застосовано спеціальний засіб, споряджений речовинами сльозогінної та дратівливої дії «Терен 4м», капралом поліції ОСОБА_8 - кайданки.
З цих підстав, у висновку службового розслідування стосовно ОСОБА_3 наведено наступний висновок: за вчинення дисциплінарного проступку в частині порушення вимог ч. 1 ст. 7, ч. ч. 1, 3 ст. 8, п.п. 1, 2, 3 ч. 1, ч. З ст. 18, ч. 2 ст. 31, ч. ч. 1, 2 ст. 43, п. 3 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, п.п. 1, 2, 3, 4, 6 ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2016 № 3460-ІV, пп. 1 п. 3.1 розділу III «Обов'язки поліцейського патрульної поліції» Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом ДПП від 05.01.2016 № 4/1, що виразилося в неправомірному застосуванні превентивного поліцейського заходу, а саме поверхнева перевірка, без попередження та повідомлення причини застосування даного заходу, вихоплення з рук мобільного телефону гр. ОСОБА_7, застосування спеціального засобу, що споряджений речовинами сльозогінної та дратівної дії, а саме «Терен 4-м» лейтенантом поліції ОСОБА_3 відносно громадянина ОСОБА_7, а також застосування вказаного заходу примусу без відповідних підстав та попередження, на підставі п.5 ч.1 ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» інспектору роти № 2 батальйону №2 УПП в м.Дніпрі ДП лейтенанта поліції ОСОБА_3 попередити про неповну посадову відповідальність.
На підставі викладеного, пунктом 1 наказу начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 28 листопада 2017 року №1799, на інспектора роти №5 батальйону № 2 УПП в м. Дніпрі ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_3 було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність. Підставою накладення дисциплінарного стягнення, відповідно до проведеного службового розслідування, стало порушення вимог вимог ч. 1 ст. 7, ч. ч. 1, 3 ст. 8, п.п. 1, 2, 3 ч. 1, ч. З ст. 18, ч. 2 ст. 31, ч. ч. 1, 2 ст. 43, п. 3 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, п.п. 1, 2, 3, 4, 6 ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.
Надаючи оцінку наведеним обставинам справи, суд зазначає про таке.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України "Про Національну поліцію", Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 року №3460-IV та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29.07.1991 року.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Згідно зі статтею 60 Закону України "Про Національну поліцію" проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Статтею 77 Закону України "Про Національну поліцію" визначено вичерпний перелік підстав для звільнення поліцейського, пунктом 6 частини 1 вказаної статті передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Пунктами 10, 23 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, яке затверджене Постановою Кабінету Міністрів від 29.07.1991 року № 114, визначено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням. Особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.
Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).
Відповідно до п. 9 Закону України від 23.12.2015 року № 901-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.04.2006 року № 3460-ІV (із наступними змінами).
На момент прийняття оскаржуваних рішень Дисциплінарний статут Національної поліції ще не затверджено, тому, керуючись аналогією закону, до оскаржуваних відносин застосовуються норми Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ.
Так, ст. 1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.
Згідно зі ст. 2 Статуту, Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
Відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
За змістом ст. 7 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.
Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.
Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.
Враховуючи вищезазначені приписи, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.
Статтею 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України унормовано порядок накладання дисциплінарних стягнень.
За змістом вказаної статті, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
Таким чином, службове розслідування в органах внутрішніх справ - це комплекс заходів, які здійснюються в межах відомчої компетенції з метою уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного проступку, встановлення ступеня вини особи, яка його вчинила.
Мета службового розслідування полягає в тому, щоб повністю, об'єктивно та всебічно встановити: обставини (час, місце) і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали загрозу їх спричинення; наявність причинного зв'язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов'язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки працівника і його ставлення до вчиненого.
Отже, з урахуванням правової позиції, викладеній у постанови колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 11.03.2014 року у справі № 21-13а14, суд при розгляді кожної справи про застосовування дисциплінарних стягнень повинен враховувати фактичні обставини, що мали місце і передували накладенню такого стягнення.
Так, наказом МВС України від 12.03.2013 р. № 230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (надалі - Інструкція), яка визначає порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні.
Підпунктом 2.1 Інструкції визначено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.
У той же час, суд звертає увагу на те, що підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни.
Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Відповідно до п. 8.1. Інструкції підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.
Згідно з п. 8.7. Інструкції висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування, або вищим прямим начальником.
Абзац 1 п. 5.4. Інструкції передбачає, якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Згідно висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 3320 від 02.10.2017 року, щодо проведення судово-медичного обстеження громадянина ОСОБА_7, у останнього виявлено тілесні ушкодження у вигляді: садини та підшкірної гематоми у правій тьмяно-скроневій області, синця в проекції гребня правої клубової кістки, садин кінцівок, що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), частина при ударі об такий (такі), можливо в термін, на який вказує обстежений.
У висновку службового розслідування від 23.11.2017 зафіксовано, що екіпаж патрульної поліції у складі ОСОБА_3 та ОСОБА_8 прибув на виклик за адресою вул. Пастера, 2, м. Дніпро, де заявник ОСОБА_7 здійснював фіксацію за допомогою мобільного телефону дії працівників поліції на свій мобільний телефон.
Заявник роз'яснював поліцейським причину, за якою було викликано поліцію, на що лейтенант поліції ОСОБА_3 почав проводити поверхневу перевірку заявника, запитував, які є при собі заборонені предмети та запропонував заявнику викласти речі на капот службового автомобіля. Після того, як заявник виклав речі на капот, лейтенант поліції ОСОБА_3 запропонував дістати речі, які знаходились в кишені, та запропонував залишити кишеню вивернутою. У цей час гр. ОСОБА_7 дістав другий мобільний телефон та почав телефонувати і одночасно знімати відео. Громадянин ОСОБА_7 говорив поліцейському не чіпати його, на що лейтенант поліції ОСОБА_3 просив залишатись на місці та намагався взяти до рук мобільний телефон, яким ОСОБА_7 проводив відеозйомку, з рук заявника. Після цього гр. ОСОБА_7 здійснив напад на поліцейського, спільними діями з напарником, поліцейські повалили ОСОБА_7 на землю.
У тексті висновку службового розслідування від 23.11.2017 року зазначено, що з нагрудної камери капрала поліції ОСОБА_8 видно, як гр. ОСОБА_7 знаходився на землі та опору не чинив, простягнувши руки перед собою, лейтенант поліції ОСОБА_3 застосував спеціальний засіб, споряджений речовинами сльозогінної та дратівної дії. Після чого капралом поліції ОСОБА_8 було застосовано спеціальний засіб, а саме кайданки до гр. ОСОБА_7 та потім останнього посадили до службового автомобіля і доставили до Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровські області.
У висновку зазначено, що лейтенант поліції ОСОБА_3 біля відділу поліції повідомив напарнику ОСОБА_8 про те, щоб він відвів ОСОБА_7 до відділу поліції, а йому потрібно видалити відео з мобільного телефону, який залишився на задньому сидінні, де сидів громадянин ОСОБА_7
У судовому засіданні, за встановленими фактами проведення лейтенантом поліції ОСОБА_3 без попередження поверхневої перевірки та застосування без попередження спеціального засобу сльозогінної та дратівної дії «Терен 4-м» стосовно громадянина ОСОБА_7 позивач повідомив, що ним застосовано превентивний захід у вигляді поверхневої перевірки, оскільки напарник ОСОБА_8 повідомив, що раніше зустрічався з даним громадянином та оформлював на нього протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП та тоді ОСОБА_7 мав при собі, балон сльозогінної дії Терен, ніж та склобій. В звязку з чим, лейтенантом поліції ОСОБА_3 було прийнято рішення провести поверхневу перевірку даного громадянина, оскільки були підстави вважати, що гр. ОСОБА_7 може мати при собі речі, які можуть загрожувати життю та здоров'ю людей.
Стосовно застосування без попередження засобу спорядженого речовинами сльозогінної та дратівної дії, а саме «Терен-4», лейтенант поліції ОСОБА_3 зазначив, що в нього були підстави такого застосування, через те, що ОСОБА_7 почав душити його, а момент застосування спеціального засобу був під час того як він також знаходився на підлозі та підводився з неї.
У судовому засіданні капрал ОСОБА_8 був допитаний як свідок, який повідомив суду, що 26.09.2017 близько о 16.00 під час несення служби спільно з лейтенантом поліції ОСОБА_3-А. на службовий планшет надійшов виклик «Погроза фізичною розправою». Заявником виявися ОСОБА_7, в якого неодноразово виникали конфлікти з водіями маршрутно-транспортних засобів № 77, та який раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173 та ст. 183 КУпАП. За ст. 173 КУпАП сержант поліції ОСОБА_8 оформлював адміністративний матеріал особисто приблизно місяцем раніше, та на той момент у гр. ОСОБА_7 вилучав складний ніж, предмет, схожий на склобій, та балон сльозогінної дії, яким заявник погрожував водіям маршрутно-транспортних засобів № 77. Тому задля забезпечення особистої та публічної безпеки екіпажем було прийнято рішення провести поверхневу перевірку у гр. ОСОБА_7 згідно з ч. 2 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію». Поверхневу перевірку проводив лейтенант поліції ОСОБА_3, на що чоловік реагував обурливо, вороже та почав перешкоджати поверхневій перевірці, а також знімав усі дії поліцейських на мобільний телефон. Та коли напарник ОСОБА_3 взяв до рук мобільний телефон громадянина ОСОБА_7, то останній відреагував вкрай агресивно та вхопив за шию лейтенанта поліції ОСОБА_3 Поліцейський ОСОБА_8 прийняв рішення затримати даного заявника, застосувавши фізичну силу до останнього. Капралу поліції ОСОБА_8 вдалось відтягнути гр. ОСОБА_7 від напарника, після чого лейтенант поліції ОСОБА_3 застосував спеціальний засіб, споряджений речовинами сльозогінної та дратівної дії. Після чого капрал поліції ОСОБА_8 застосував спеціальний засіб кайданки, оскільки громадянина ОСОБА_7 було затримано за злісну непокору законній вимозі поліцейського, а саме перешкоджання проведення поверхневої перевірки.
Аналогічні пояснення ОСОБА_8 надав і під час допиту в ході службового розслідування, що відображено у висновку службового розслідування від 23.11.2017 року.
Відповідно до пп. 5 п. 4.1 розділу ІV Посадових інструкцій поліцейського патрульної поліції, затверджених наказом ДПП від 05 січня 2016 року №4/1 (далі - Посадові інструкції), поліцейський патрульної служби, під час несення служби, з метою виконання завдань має право застосовувати заходи фізичного впливу, спеціальні засоби та вогнепальну зброю у випадках і в порядку, передбачених законодавством.
Частина 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" та пп. 1 п. 3.1 розділу III Посадових інструкцій, вимагають від поліцейських неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
Статтею 29 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень. Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним. Обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України. Обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам. Застосований поліцейський захід є пропорційним, якщо шкода, заподіяна охоронюваним законом правам і свободам людини або інтересам суспільства чи держави, не перевищує блага, для захисту якого він застосований, або створеної загрози заподіяння шкоди. Обраний поліцейський захід є ефективним, якщо його застосування забезпечує виконання повноважень поліції. Поліцейський захід припиняється, якщо досягнуто мети його застосування, якщо неможливість досягнення мети заходу є очевидною або якщо немає необхідності у подальшому застосуванні такого заходу.
Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України "Про Національну поліцію", поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу: фізичний вплив (сила); застосування спеціальних засобів; застосування вогнепальної зброї.
Згідно зі ст. 43 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов'язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров'я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.
Попередження може бути зроблено голосом, а за значної відстані або звернення до великої групи людей - через гучномовні установки, підсилювачі звуку.
Вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення.
Поліцейські зобов'язані надавати невідкладну медичну допомогу особам, які постраждали в результаті застосування заходів примусу.
Судом взято до уваги факт, встановлений з дослідженого судом відео, що позивач дотримався зазначеного припису та запропонував громадянину ОСОБА_7 серветки та змити водою залишки речовини дратівної дії.
Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський для забезпечення публічної безпеки і порядку застосовує спеціальні засоби, визначені цим Законом.
Частинами 1,2 статті 34 Закону України «Про Національну поліцію», встановлено, що поверхнева перевірка як превентивний поліцейський захід є здійсненням візуального огляду особи, проведенням по поверхні вбрання особи рукою, спеціальним приладом або засобом, візуальним оглядом речі або транспортного засобу.
Поліцейський для здійснення поверхневої перевірки особи може зупиняти осіб та/або оглядати їх, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа має при собі річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю чи здоровю такої особи або інших осіб.
У ч. 1 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу як фізичний вплив (сила), застосування спеціальних засобів.
Згідно з п. п. 3, 4 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію» для виконання своїх повноважень поліцейські можуть використовувати, зокрема, засоби обмеження рухомості (кайданки) та засоби, споряджені речовинами сльозогінної та дратівної дії.
У ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію» вказано, що поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом. Поліцейський зобов'язаний письмово повідомити свого керівника, а той зобов'язаний повідомити прокурора про завдання особі тілесних ушкоджень унаслідок застосування фізичної сили.
Відповідно до п. п. 1, 3 ч. З ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може застосовувати кайданки до особи, яка чинить опір поліцейському або намагається втекти, під час затримання особи, під час конвоювання затриманого або заарештованого, якщо особа своїми діями може завдати шкоду собі або оточуючим; засоби, споряджені речовинами сльозогінної та дратівної дії, застосовуються для відбиття нападу на поліцейського, іншу особу та/або об'єкт, що перебуває під охороною, припинення групового порушення громадського порядку чи масових заворушень.
Згідно з пп. 1, 10, 11 п. 3.1 розділу III Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом ДПП від 05.01.2016 № 4/1 встановлено, що поліцейський патрульної поліції під час несення служби зобов'язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність патрульної поліції, а також Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов'язки і накази керівництва, постійно і наполегливо самовдосконалюватись. У разі отримання інформації про вчинення дисциплінарного правопорушення негайно інформувати безпосереднього керівника та (або) служби моніторингу патрульної поліції, і вжити заходів щодо його запобігання та припинення.
У абзацах 1, 2, 8 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 передбачено, що під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов'язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами, контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.
Позивач як особа, яка перебуває на службі в УПП, повинен постійно виконувати вимоги Статуту, підтримувати авторитет поліції як у службовому, так і повсякденному житті, його беззаперечна правова поведінка та правова культура повинні викликати довіру та повагу до органів поліції.
У судовому засіданні представник відповідача повідомила, що факт нападу на лейтенанта поліції ОСОБА_3 було враховано, однак застосування спеціального засобу «Терен 4-м» відбулося вже після того, як напад було відбито, а ОСОБА_7Я, знаходився на землі. Отже, фізичної сили вистачило, щоб відвернути напад на поліцейського, а тому необхідності в застосування спорядженого речовинами сльозогінної та дратівної дії («Терен 4-м») не було.
Отже, лейтенантом поліції ОСОБА_3 відносно громадянина ОСОБА_7 26.09.2017 року було застосовано превентивні поліцейські заходи та заходи примусу, передбачені ч. 1 ст. 31 та ч. 1 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію», а саме: поверхнева перевірка та засіб, споряджений речовинами сльозогінної та дратівної дії («Терен 4-м»), з недотриманням норм чинного законодавства.
Доводи позивача та його представника, представника третьої особи стосовно того, що оскаржуваний наказ виданий на підставі висновку службового розслідування, сформований без врахування всіх обставин події та всупереч нормам чинного законодавства спростовані наявними в матеріалах справи доказами. Також судом враховано, що хід подій фіксувався за допомогою нагрудного відеореєстратора та мобільним телефоном ОСОБА_7, у комісії зі службового розслідування було достатньо відеоматеріалів про обставини та перебіг подій, необхідних для прийняття об'єктивного рішення за результатами службового розслідування. Право позивача на надання пояснень під час проведення службового розслідування порушене не було.
Судом встановлено, що передбачена вищевказаними Законами процедура перевірки обставин порушення службової дисципліни та накладення дисциплінарного стягнення відповідачем дотримана.
З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов до висновку про правомірність та обґрунтованість застосування відповідачем до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до чч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_3, про визнання незаконним та скасування наказу № 1799 від 28.11.2017 року Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора роти № 5 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в місті Дніпро Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_3 не підлягають задоволенню.
Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень.
Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 11, 23, 69, 71, 86, 94, 122, 128, 158-163, 254 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа Первинна професійна спілка Правозахисники країни про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності - відмовити у повному обсязі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 02 лютого 2018 року

Суддя В.В ОСОБА_1