Справа № 348/1777/17
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Флоряк Д.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/11808/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Костіва М.В., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківській області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2017 року у справі № 348/1777/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківській області про зобов'язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

07.09.2017р. позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківській області про зобов'язання нарахувати та виплатити пенсію, призначену у зв'язку з інвалідністю на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.06.2015 р.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10.11.2017 р. позов задоволено. Суд зобов'язав Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області нарахувати і виплачувати з 01 червня 2015 р. ОСОБА_2 пенсію, призначену у зв'язку з інвалідністю, на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись із даною постановою, апелянт Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10.11.2017р. скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в позові.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України. Згідно ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Надвірнянському об'єднаному Пенсійному фонду України Івано-Франківської області та отримує пенсію по інвалідності 3 групи загального захворювання. Одночасно, позивач продовжує працювати суддею Галицького районного суду Івано-Франківської області.

З 01.04.2015 р. нарахування та виплата пенсії позивачу призупинена як особі, працюючій на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

28.08.2017 р. ОСОБА_2 звернувся до пенсійного органу із заявою про відновлення виплати пенсії по інвалідності на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.06.2015 р.

Проте, листом № 304/М-15 від 31.08.2017 р. пенсійний орган повідомив позивача про відмову у відновленні виплати пенсії оскільки, з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» законних підстав для відновлення виплати пенсії немає.

Пенсійне забезпечення громадян України, у тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. Виключення з цього положення становлять лише інваліди I та II груп, інваліди війни III групи та учасники бойових дій, особи, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Із змісту пункту 5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII видно, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних на загальних підставах, прийнято не було, тому відповідно із вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, з 01 червня 2015 року особи, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, згідно з Законом України «Про судоустрій і статус суддів» втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного Закону, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії по інвалідності, призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з 01 червня 2015 року виплата пенсії, яка призначена позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати а тому, обґрунтованою є вимога позивача про захист порушеного права позивача шляхом зобов'язання відповідача нарахувати і виплачувати позивачу пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, суд першої інстанції допустив процесуальне порушення оскільки, до спірних правовідносин не застосував наслідки пропущеного позивачем без поважних причин шестимісячного строку звернення з позовом до суду, який передбачений ст.99 КАС України (норма яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 07.09.2017 р. звернувся в суд із позов в якому просив зобов'язати пенсійний орган поновити виплату пенсії починаючи з 01.06.2015 року. Клопотання про поновлення строків звернення з позовом до суду не подавав. Про порушення своїх прав та інтересів, а саме ненарахування та невиплату пенсії позивач дізнався 01.04.2015 р., про що зазначає в позовній заяві.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України (норма яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

ч.1 ст.100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позов в частині вимог за період з 01.04.2015 р. по 06.03.2017 р. слід залишити без розгляду у зв'язку із пропуском позивачем шестимісячного строку звернення з позовом до суду без поважних причин.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що постанову слід скасувати та прийняти нову якою позов задовольнити в частині вимог з 06.03.2017 р. В решті вимог позов залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст.243, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2017 року у справі № 348/1777/17 - скасувати та прийняти нову якою позов задовольнити.

Зобов'язати Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахувати і виплачувати з 06 березня 2017 року ОСОБА_2 пенсію, призначену у зв'язку з інвалідністю, на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Адміністративний позов в частині вимог про зобов'язання Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахувати і виплатити ОСОБА_2 пенсію у зв'язку з інвалідністю на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.04.2015 р. по 06.03.2017 р. - залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів після набрання постановою законної сили.

Строк оскарження постанови, в якій оголошено вступну та резолютивну частину обчислюється з дня складення постанови у повному обсязі.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя М.В. Костіва

Суддя Р.М. Шавель

Постанова складена в повному обсязі 05.02.2018 року.