Справа № 359/8681/17
Суддя: Журавський В. В.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/359/43/2018
Справа №359/8681/17
РІШЕННЯ

Іменем України

05 лютого 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бориспільського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій неправомірними, скасування рішення, зобов»язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, який обґрунтовує тим, що з 29 серпня 1996 року та до теперішнього часу він працює на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури Луганської області. З метою оформлення пенсії за вислугу років відповідно до вимог ст.50-1 Закону України від 05 листопада 1991 року «Про прокуратуру» 02 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського об'єднаного УПФ Київської області та подав всі необхідні документи. Згідно з наданими документами станом на 01 серпня 2017 року стаж роботи позивача на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури України становить 20 років 11 місяців 04 дні, а загальний стаж роботи що дає право на призначення пенсії за вислугу років, складає 23 роки 11 місяців 25 днів. Незважаючи на це, рішенням Бориспільського об'єднаного УПФ Київської області від 11 серпня 2017 року №2815 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, мотивувавши тим, що пенсії за Законом України «Про прокуратуру» не призначаються з 01 червня 2015 року згідно розділу ІІІ Прикінцевих положень пункту 5 Закону України «Про внесення змін до законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», а також повідомлено, що до страхового стажу та стажу за вислугу років не зарахований період навчання в юридичній академії у зв'язку з навчанням на вечірній та заочній формі навчання. З вказаним рішенням ОСОБА_1 не погоджується та вважає його протиправним. Оскільки, на час призначення його на роботу в органах прокуратури України (1996 рік) був чинним Закон України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року, згідно з нормами якого прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. На даний час діє Закон України «Про прокуратуру», ст.86 якого встановлено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше 23 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років. Таким чином, ст.86 Закону України «Про прокуратуру» збільшено стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, у порівнянні зі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», що є звуженням прав позивача. Тому ОСОБА_1 просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Бориспільського об'єднаного УПФ Київської області №2815 від 11 серпня 2017 року про відмову в призначенні пенсії, а також зобов'язати Бориспільське об'єднане УПФ Київської області призначити йому пенсію за вислугу років у відповідності до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року, починаючи з 02 серпня 2017 року.

В подальшому представник позивача ОСОБА_2 уточнила позовні вимоги та просила: визнати протиправним та скасувати рішення Бориспільського об'єднаного УПФ Київської області від 11 серпня 2017 року №2815 про відмову в призначенні пенсії, а також зобов'язати Бориспільське об'єднане УПФ Київської області зарахувати ОСОБА_1 половину строку навчання у вищому навчальному закладі - Національній юридичній академії ім. Я. Мудрого до стажу роботи в органах прокуратури, який дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року; зобов'язати Бориспільське об'єднане УПФ Київської області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у відповідності до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року, починаючи з 02 серпня 2017 року.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 пред'явлений позов підтримала та просила суд його задовольнити.

Представники Бориспільського об'єднаного УПФ Київської області Головкін Р.В. та Арапова І.О. у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. В обґрунтування своїх заперечень вказали на те, що починаючи з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначеними Законом України «Про прокуратуру» не призначаються, тому позивачу відмовлено у призначенні пенсії. Крім цього, страховий стаж ОСОБА_1 станом на 02 серпня 2017 року становив 23 роки 11 місяців 25 днів, в тому числі за вислугу років - 20 років 11 місяців 04 дні. До страхового стажу не зарахований період навчання ОСОБА_1 в юридичній академії у зв'язку з тим, що позивач навчався на вечірній та заочній формі навчання, а не на денній, як того вимагає ч.6 ст.86 Закону України «Про прокуратуру». Зважаючи на це, представники відповідача вказали на те, що жодних підстав для визнання протиправними дій (бездіяльності) управління Пенсійного фонду та для призначення позивачу пенсії за вислугу років не встановлено, тому просили відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах адміністративної справи, суд дійшов до висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського об'єднаного УПФ Київської області з заявою про призначення пенсії за вислугу років у порядку, передбаченому ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ.

Рішенням Бориспільського об'єднаного УПФ Київської області №2815 від 11 серпня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії у зв'язку з тим, що його страховий стаж станом на 02 серпня 2017 року становить 23 роки 11 місяців 25 днів, в тому числі за вислугу років 20 років 11 місяців 04 дні. До страхового стажу не зарахований період навчання в юридичній академії у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 навчався на вечірній і заочній формі навчання, а не за денною формою навчання як того вимагає ч.6 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» (а.с.15).

Згідно з положенням ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

У відповідності до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Так, умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначались ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XII (надалі - Закон №1789-ХІІ).

За правилами ч.1 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ (в редакції до 08 липня 2011 року) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно із ч.1 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ (в редакції від 08 липня 2011 року) прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років.

За змістом ч.3 ст.3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким п.5 Прикінцевих положень визначено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, зокрема «Про прокуратуру».

Проте, 15 липня 2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (надалі - Закон №1697-VII) згідно Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення Закону №1789-ХІІ, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

У відповідності до ч.1 ст.86 Закону №1697-VII (в редакції, чинній на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії) прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Відповідно до ч.3 ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Отже, з наведеного вбачається, що як відповідно до положень ст.50-1 Закону №1789-XII (в редакції від 08 липня 2011), так і відповідно до положень ст.86 Закону №1697-VII, який чинний на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При цьому, судом також враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, на день звернення ОСОБА_1 до Бориспільського об'єднаного УПФ Київської області з заявою про призначення пенсії, а саме 02 серпня 2017 року, його вислуга років становить менше 23 років, як того вимагають положення ст.86 Закону України «Про прокуратуру».

Крім цього, згідно з вимогами ч.6 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

З копії диплому ОСОБА_1 про закінчення у 1999 році Національної юридичної академії ім. Я. Мудрого за спеціальністю «Правознавство» вбачається, що позивач дійсно навчався в юридичній академії та здобув кваліфікацію юриста (а.с.16).

Водночас, за змістом архівної довідки Національного юридичного університету ім. Я. Мудрого від 19 травня 2017 року встановлено, що з 01 вересня 1992 року ОСОБА_1 був зарахований на 1-й курс вечірнього факультету та в подальшому переведений на 2-й курс заочного факультету (а.с.25).

Вказана обставина виключає можливість зарахування часу навчання ОСОБА_1 у юридичній академії до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугою років.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що Бориспільське об'єднане УПФ України Київської області відмовляючи ОСОБА_1 в призначенні йому пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому у задоволенні пред'явленого адміністративного позову належить відмовити.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

З квитанції від 20 жовтня 2017 року (а.с.1) вбачається, що при пред'явленні позову ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 640 гривень. Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування позивачу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.8, ч.2 ст.19, ч.3 ст.22, ч.1 ст.58 Конституції України ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції до 08 липня 2011 року) ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 08 липня 2011 року), ч.1 та ч.6 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» (ч.6 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» ч.3 ст.3, ч.1 ст.139,п.2 ч.1 ст.241, ч.1-ч.2 ст.243, ст.244-245, ст.246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Бориспільського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій неправомірними, скасування рішення про відмову в призначенні пенсії, зобов»язання призначити пенсію за вислугу років - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 14 лютого 2018 року.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський