Справа № 812/2005/17
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2018-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

14 лютого 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/2005/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Секірської А.Г.,

за участю секретаря судового засідання: Вакуленка А.В.,

представника позивача - Агурбаша О.О., довіреність від 20.12.2017 № 4001/9/12-32-10-00-29;

представника відповідача - ОСОБА_2, довіреність від 23.05.2017;

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Луганській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2017 року на адресу Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДФС у Луганській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що фізична особа - підприємець ОСОБА_3 перебуває на обліку у ДПІ у м. Лисичанську ГУ ДФС у Луганській області. У відповідності до статті 67 Конституції України, статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Сума податкового боргу відповідача становить 1 316 535,49 грн, та складається з податку на додану вартість у сумі 557 633,28 грн (залишок несплачених штрафних санкцій - 486 426,72 грн, пеня - 70 206,66 грн), з адміністративних штрафів та інших санкцій - 17 000,00 грн, з податку на доходи фізичних осіб - 741 902,11 грн (штрафні санкції - 574 589,83 грн, основний борг - 2078,46 грн, пеня - 165 233,82 грн). Сума податкового боргу виникла на підставі податкових повідомлень - рішень від 13.04.2017 № (вручено 10.05.2017), від 19.06.2017 № (вручено 22.06.2017), від 19.06.2017 № (вручено 22.06.2017), від 19.06.2017 № (вручено 22.06.2017), від 19.06.2017 № (вручено 22.06.2017), податкової декларації про майновий стан і доходи (розрахунок податкових зобов'язань від 05.02.2015).

Позивачем у відповідності до вимог статті 59 Податкового кодексу України направлено відповідачу податкову вимогу форми "Ф" від 13.03.2017 № 580-23 (вручено 17.06.2017), тому згідно із пунктом 87.11 статті 87, пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України ГУ ДФС у Луганській області просить суд стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 податковий борг у сумі 1316535,49 грн.

В ході судового розгляду справи позивачем надано заяву від 15.01.2018 вх. № 1387/2018 про зменшення позовних вимог, в якій зазначено, що загальна сума грошового зобов'язання, нарахованого податковим повідомленням - рішенням від 19.06.2017 № фактично становить 467 963,75 грн. Зважаючи на вказаний факт, шляхом перевірки інтегрованої картки платника податку на додану вартість встановлено, що у зв'язку з некоректною роботою АІС «Податковий блок» підсистеми Податковий аудит до ІКП проведено ППР форми «Р» № від 19.06.2017 на загальну суму 559 605,00 грн. Станом на теперішній час інтегровану картку платника ПДВ в частині інформації про суму грошового зобов'язання, нарахованого ППР № від 19.06.2017 приведено у відповідність зазначеному ППР. Враховуючи наведене, податковий борг відповідача з податку на додану вартість становить 465 992,13 грн замість 557 633, 38 грн, тому загальна сума податкового боргу, що підлягає стягненню, становить 1 224 894,24 грн (арк.спр. 64-65).

Ухвалою суду від 18.12.2017 відкрито провадження у даній справі (арк.спр. 1-2).

26.12.2017 за вх. № 32570/2017 відповідачем подано заяву проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження та залишення позову без руху (арк.спр. 37), яку в судовому засіданні 24.01.2018 представником відповідача підтримано в частині залишення без руху. Ухвалою суду від 24.01.2018 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача у залишенні позовної заяви без руху та зобов'язанні ГУДФС у Луганській області виконати вимоги статті 163 КАС України (арк.спр, 172).

10.01.2018 за вх. № 888/2018 відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому також викладено клопотання про закриття провадження у справі (арк.спр. 40-41), у задоволенні якого відмовлено ухвалою суду від 24.01.2018 (арк.спр. 173-174).

12.01.2018 за вх. № 1151/2018 відповідач звернувся з заявою про закриття провадження і залишення без розгляду адміністративного позову (арк.спр. 59-60), у задоволенні якого відмовлено ухвалою суду від 24.01.2018 (арк.спр. 175-176).

01.02.2018 за вх. № 2906/2018 представник позивача звернувся з клопотанням про повернення судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» (арк.спр. 187), яке задоволено ухвалою суду від 08.02.2018, повернуто ГУ ДФС у Луганській області надмірно сплачений судовий збір у розмірі 1 374,61 грн (арк.спр. 201).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному у позовній заяві та заяві про зменшення позовних вимог, просив суд стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 податковий борг у сумі 1 224 894,24 грн, який складається з заборгованості з податку на додану вартість в розмірі 465 992,13 грн, з адміністративних штрафів та інших санкцій - 17 000,00 грн, з податку на доходи фізичних осіб - 741 902,11 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 10.01.2018 вх. № 888/2018 (арк.спр. 40-41), а також письмових поясненнях від 01.02.2018 вх. № 2862/2018 (арк.спр. 180-181), від 14.02.2018 вх. № 3946/2018 (арк.спр. 204-205). Так, зазначив, що ДФС не утворена Кабінетом Міністрів України у порядку, встановленому законом, а її положення не затверджене Кабінетом Міністрів України, ця особа не є центральним органом виконавчої влади і суб'єктом владних повноважень, тому позов подано особою, яка не є суб'єктом владних повноважень. У відповідності до положень Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» територіальні органи центрального органу виконавчої влади створюються у випадках, коли їх створення передбачено положенням про центральний орган виконавчої влади, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Щоб мати повноваження, передбачені Податковим кодексом України, ГУ ДФС у Луганській області повинно бути територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, який, у свою чергу, утворений Кабінетом Міністрів України в порядку, встановленому Законом України «Про Кабінет Міністрів України» за поданням Прем'єр - Міністра України.

З посиланням на відомості з сайту Верховної Ради України, постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 № 236 та № 160, статті 46, 49, 51 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», представник відповідача зазначив, що 21.05.2014 дійсно відбулося засідання Кабінету Міністрів України, яке оформлено офіційним документом - протоколом засідання від 21.05.2014 № 30. Однак 21.05.2014 Кабінет Міністрів України не приймав ні такої постанови, ні жодних інших рішень щодо утворення ДФС. Тобто, на думку представника відповідача, Кабінет Міністрів України ніколи не утворював такого центрального органу виконавчої влади як ДФС України, а отже не може існувати і територіальних органів такої служби.

Також представник відповідача не погоджується з розрахунком суми податкового боргу.

Крім того, представник відповідача зазначив, що акти та повідомлення - рішення видано щодо фізичної особи ОСОБА_3, яким він не є, а має статус громадянина України, і у правовідносинах з передбаченими Конституцією України податковими інспекціями він може виступати виключно у статусі громадянина України. З посиланням на статті 8, 19, 67, 92 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 05.10.2005 № 6-рп/2005, пояснив, що відповідно до статті 1 «Сфера дії Податкового кодексу України» Податковий кодекс України не визначає систему оподаткування, а отже є неконституційним і не має жодного відношення до оподаткування доходів громадян, передбачених статтею 67 Конституції України. Жодним законом України не визначено ні порядку подання, ні форми декларації громадянина України про свій майновий стан та доходи. В Україні не існує податкової інспекції, прямо передбаченої статтею 67 Конституції України. У зв'язку з відсутністю будь-яких законних підстав для подання будь-яких документів до ГУ ДФС у Луганській області, яке не є податковою інспекцією, шляхом подання повідомлення від 18.10.2016 ОСОБА_3 були відкликані неконституційні декларації за 2014 - 2016 роки, які подані відповідачем помилково до непередбаченої Конституцією України організації - структурного підрозділу органу доходів і зборів - ГУ ДФС у Луганській області. Тому всі нарахування, здійснені на підставах неконституційних і відкликаних відповідачем декларацій, є безпідставними і явно незаконними.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

Судом установлено, підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_1 зареєстрований, як фізична особа-підприємець 01.07.2011 Лисичанською міською радою за № 0007337, перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 18.12.2017 № (арк. спр. 33-34).

03.10.2016 ОСОБА_3 направив до ДПІ у м. Лисичанську повідомлення фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (арк.спр.192-193), зареєстроване за № 23 в Журналі обліку повідомлень осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номеру облікової картки платника податків за 2004-2018 роки (арк.спр. 194-196).

Згідно із ст. 70 гл. 7 р. ІІ Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI та р. VIII Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом ДПА України від 17.12.10 №954 облік фізичних осіб - платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України, який набрав чинності з 01 січня 2011 року.

Податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 20.1.18 п.20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов'язань платників податків та згідно п.п. 20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України - звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Отже, з 01 січня 2017 року відповідно до внесених Законом України від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні змін до Податкового кодексу України функція з погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів здійснюється органами Державної фіскальної служби України обласного рівня і у спірних правовідносинах Головне управління ДФС у Луганській області є належним позивачем.

Суд зауважує, що відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно із статтею 16 ПК України платник податків зобов'язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів (п.п. 16.1.2 п. 16.1); подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (п.п. 16.1.3 п. 16.1); сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (п.п. 16.1.4 п. 16.1).

Розділом V ПК України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.

У відповідності із пунктом 202.1 статті 202 ПК України звітним (податковим) періодом по податку на додану вартість є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал, з урахуванням таких особливостей:

а) якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця;

б) якщо податкова реєстрація особи анулюється в інший день, ніж останній день календарного місяця, то останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання.

Податкова декларація з податку на додану вартість згідно з пунктом 203.1 статті 203 ПК України подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Платник податку у відповідності із пунктом 203.2 статті 203 ПК України зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Розділом IV ПК України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та сплатою податку на доходи фізичних осіб.

У період з 10.04.2017 по 24.04.2017 у відношенні ФОП ОСОБА_3 контролюючим органом проведено планову документальну невиїзну перевірка з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства, а також єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 та сплати військового збору за період з 02.08.2014 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт від 03.05.2017 № 120/12-32-13-03/ (арк. спр. 88-166). Акт направлено на адресу відповідача, однак поштове відправлення повернуто на адресу податкового органу із позначкою «за закінченням терміну зберігання» (арк. спр. 165).

На підставі даного акта винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

- № від 19.06.2017, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 467 963,75 грн (арк. спр. 14), отримано податкове повідомлення-рішення 22.06.2017 уповноваженою особою Літовченко (арк. спр. 15 зв.);

- № від 19.06.2017, яким у відношенні ФОП ОСОБА_3 застосовано штрафні санкції у сумі 1020 грн за платежем податок на додану вартість (арк. спр. 16), отримано податкове повідомлення-рішення 22.06.2017 уповноваженою особою Літовченко (акр. спр. 17 зв.);

- № від 19.06.2017, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 574 249,83 грн (арк. спр. 19), отримано податкове повідомлення-рішення 22.06.2017 уповноваженою особою Літовченко (акр. спр. 20 зв.);

- № від 19.06.2017, яким до відповідача застосовано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 340 грн (арк. спр. 21), отримано податкове повідомлення-рішення 22.06.2017 уповноваженою особою Літовченко (акр. спр. 22 зв.).

Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі Закон № 481/95-ВР) визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Згідно з частиною чотирнадцятою статті 15 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до частини шостої статті 15-3 Закону № 481/95-ВР продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно з частиною другою статті 17 Закону № 481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі:

оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень (абзац п'ятий);

порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень (абзац дев'ятий);

виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень (абзац п'ятнадцятий).

Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України (частина четверта статті 17 Закону № 481/95-ВР).

У разі невиконання суб'єктом господарювання рішення органів, зазначених у частині третій цієї статті, сума штрафу стягується на підставі рішення суду (частина п'ята статті 17 Закону № 481/95-ВР).

21.03.2017 ГУ ДФС у Луганській області проведено перевірку за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності торгових патентів і ліцензій, за результатами якої складено акт № 0014/12/32/14/02//60 (арк. спр. 99-102). Від отримання та підпису зазначеного акта відповідач відмовився, про що складений відповідний акт від 22.03.2017 № 38/12-32/14-02/ (арк. спр. 103), тому відповідачем направлено акт перевірки від 21.03.2017 на адресу відповідача засобами поштового зв'язку. Отримано зазначений акт уповноваженим Донченко 31.04.2017 (арк. спр. 105).

На підставі зазначеного акта перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 13.04.2017 № , яким відповідачу нараховано штрафні санкції за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну у сумі 17 000 грн (арк. спр. 12).

Податкове повідомлення-рішення від 13.04.2017 № уповноваженим Донченко 10.05.2017 (арк. спр. 13).

Відповідно до п.п. 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

Згідно п.п. 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

З огляду на наведене, вищезазначені податкові повідомлення - рішення вважаються врученими ФОП ОСОБА_3 належним чином.

Таким чином, станом на теперішній час сума податкового боргу ФОП ОСОБА_3 становить 1 224 894,24 грн та складається з таких видів податків:

- податок на додану вартість у сумі 465 992,13 грн (арк. спр. 68);

- з адміністративних штрафів та інших санкцій у сумі 17000 грн (арк. спр. 23);

- податок на доходи фізичних осіб у сумі 741 902,11 грн (штрафні санкції - 574 589,83 грн, основний борг - 2078,46 грн, пеня - 165 233,82 грн (арк. спр. 25)).

Той факт, що зазначені податкові повідомлення - рішення містять посилання на РНОКПП відповідача, тоді як останній ідентифікується за серією та номером паспорта у звязку з відмовою від отримання РНОКПП через релігійні переконання, не свідчить про протиправність податкових повідомлень - рішень, які ні з цих підстав, ні з будь-яких інших відповідачем не оскаржено у встановленому законом порядку.

За правилами, визначеними п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до п.п. 20.1.34. п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

З метою погашення податкового боргу ДПІ у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області направлено відповідачу податкову вимогу форми «Ф» від 13.03.2017 № 580-23, яка отримана 17.06.2017 уповноваженою особою Литовченко за довіреністю (арк. справи 11). Однак, вжиті заходи не призвели до погашення податкового боргу.

Податковий борг у добровільному порядку не було сплачено, що підтверджується витягами з інтегрованих карток платника податків (арк. спр. 66-67).

Таким чином, суд вважає встановленим, що за відповідачем дійсно існує податковий борг у зазначеній сумі, про яку він повідомлений, яка ним не оспорена, до теперішнього часу не сплачена.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється (пункт 41.2 статті 41 ПК України).

Згідно з підпунктом 19-1.1.22 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.

Головне управління ДФС у Луганській області (ідентифікаційний код 39591445) є органом державної влади та зареєстровано юридичною особою (арк.спр. 73-77).

Згідно з Положенням про Головне управління ДФС у Луганській області, затвердженим наказом Державної фіскальної служби України від 27.03.2017 № 202, Головне управління ДФС у Луганській області є територіальним органом Державної фіскальної служби України, який підпорядковується Державній фіскальній службі України. Головне управління ДФС у Луганській області є органом доходів і зборів. ГУ ДФС може мати у своєму складі відокремлені структурні підрозділи, перелік яких затверджується окремим наказом ДФС. ГУ ДФС забезпечує реалізацію повноважень ДФС на території Луганської області (арк. спр. 78-86).

Щодо посилань відповідача на те, що Кабінет Міністрів України не утворював такого центрального органу виконавчої влади, як ДФС України, а тому не може існувати і територіального органу такої служби ГУ ДФС у Луганській області, суд зазначає, що ДФС України утворено постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 № 160 «Про Державну фіскальну службу України», постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 № 236 затверджено Положення про Державну фіскальну службу України. Зазначені нормативно-правові акти позивачем не оскаржувались, на теперішній час є чинними і їх правомірність не є предметом розгляду у даній адміністративній справі.

З вищевикладеного слідує, що у межах спірних правовідносин контролюючим органом, уповноваженим здійснювати стягнення податкового боргу, є Головне управління ДФС у Луганській області.

Щодо посилань відповідача на неконституційність Податкового кодексу України, суд зазначає, що згідно із статтею 147 Конституції України Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених цією Конституцією випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до цієї Конституції.

На теперішній час Податковий кодекс України не визнано неконституційним у встановленому законом порядку, тому ці твердження відповідача є безпідставними.

Щодо посилань відповідача на те, що повідомленням від 18.10.2017, яке зареєстровано в ДПІ у м. Лисичанську 18.10.2018 за вх. № 14557, ним відкликано податкові декларації за 2014 - 2016 року (арк.спр.183-184), суд вважає їх незмістовними з огляду на таке.

Листом від 27.10.2016 за № 9857/12-09-13 ДПІ у м. Лисичанську надано відповідь ФОП ОСОБА_3 на вказане повідомлення, в якій зазначено про відсутність підстав для визнання наданої податкової звітності не поданою та повернення коштів, які були сплачені як суми податкових та грошових зобовязань, обчислених самостійно. Розяснено, що в разі незгоди з результатами розгляду звернення можна оскаржити відповідь відповідно до статті 17 Закону України «Про звернення громадян» (арк.спр. 208-209).

Зазначену відповідь отримано особисто ОСОБА_3 07.11.2016 (арк.спр. 210), не оскаржено у визначеному законом порядку.

Крім того, Податковим кодексом України визначено право подання платником податків уточнюючих розрахунків до раніше поданої звітності у визначені строки та з визначених підстав, проте не передбачено можливості відкликання поданої податкової звітності.

Щодо решти доводів представника відповідача, суд зазначає, що за практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Оскільки в межах даної адміністративної справи основні (суттєві) аргументи відповідача є необґрунтованими, а позивач як суб'єкт владних повноважень довів обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами відповідно до вимог статті 139 КАС України не проводиться.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДФС у Луганській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 податковий борг у сумі 1 224 894,24 грн (один мільйон двісті двадцять чотири тисячі вісімсот дев'яносто чотири гривні 24 коп.), який складається з заборгованості з податку на додану вартість (код БК 1406100) - 465 992,13 грн, з адміністративних штрафів та інших санкцій (код БК 21081500) - 17 000,00 грн, з податку на доходи фізичних осіб (код БК 11010500) - 741 902,11 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено та підписано 19 лютого 2018 року.

Суддя А.Г. Секірська