Справа № 368/88/18
Суддя: Шевченко І. І.
Дата ухвалення: 2018-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 368/88/18
провадження № 2-а/368/11/18
Рішення

Іменем України

"15" лютого 2018 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Шевченко І.І.

при секретарі Гребеневич А.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кагарлик справу в скороченому провадженні за позовом ОСОБА_2 до поліцейського Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративного правопорушення, -

встановив:

представник позивача просить суд визнати дії відповідача при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 457789 від 09.01.2018 р. протиправними, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 457789 від 09.01.2018 р.- визнати протиправною та скасувати та провадження по адміністративній справі - закрити, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП в зв'язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, мотивуючи наступним.

09.01.2018р. відносно ОСОБА_2 поліцейським Кагарлицького ВП інспектором поліції ОСОБА_3 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 457789.

Відповідно до даної постанови, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ст. 122-1 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 255 грн. 00 коп.

Як вбачається зі змісту постанови, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що останній керуючи автомобілем НОМЕР_1 09.01.2018р. о 15:00 по вул. Незалежності, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку "Зупинка заборонена", п.п. 3.34 п.3 розділу 33 ПДР.

Проте, він вважає вказану постанову незаконною, оскільки остання винесена всупереч вимог чинного законодавства, виходячи з наступного.

За приписами частин 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Однак при винесенні оскаржуваної постанови, цього додержано не було.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідальність передбачена у тому числі за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Як вбачається зі змісту постанови, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення дорожнього знаку "Зупинка заборонена", п.п. 3.34 п.3 розділу 33 ПДР.

Згідно визначення дорожнього знаку 3.34 п.3 розділу 33 ПДР "Заборонні знаки", зазначено наступне: "Зупинку заборонено". Забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Тобто виходячи із вказаної норми, все нібито зрозуміло. Проте в п. 8.2-1 є певне застереження, наступного змісту: Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Разом із цим для систематизації установки дорожніх знаків, приведення їх до єдиного зразка та доведення основних вимог, в Україні існує ДСТУ 4100-2002, в р.1 якого зазначено, що цей стандарт поширюється на дорожні знаки, призначені для інформування учасників дорожнього руху щодо умов і режимів руху на дорогах і вулицях, а також правила їх застосування на усіх дорогах, що експлуатуються та будуються. Вимоги цього стандарту е обов'язковими.

Згідно п.10.5.30 ДСТУ 4100-2002, у населених пунктах дорожні знаки 3.343.37 повинні застосовуватись з табличками 7.2.27.2.6, 7.4.1 7.4.7,7.5.1-7.5.6,7.18.

Згідно наданої до даного позову фотокопії, під дорожнім знаком 3.34 "Зупинка заборонена", за порушення якого позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, розміщена таблична 7.4.1 "Час дії"- суботні, недільні та святкові дні, що в повній мірі відповідає ДСТУ 4100-2002.

Таким чином, дія вищевказаного знаку 3.34 з урахуванням таблички 7.4.1, розповсюджується лише на суботні, недільні та святкові дні.

Як було зазначено вище, зупинка позивача в зоні дії знаку 3.34, відбулась 09.01.2018 р. в день тижня вівторок та який не був святковим днем.

Таким чином, 09.01.2018 року дорожній знак 3.34 по вул. Незалежності не діяв.

В свою чергу, вирішуючи справу по суті та притягуючи позивача до адміністративної відповідальності, відповідач не здобув жодних належних доказів, які б вказували на те, що позивач порушив п.п. 3.34 п. 3 розділу 33 ПДР.

В свою чергу, відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката, що не було зроблено відповідачем.

Враховуючі вищевикладене вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 457789 від 09.01.2018р. винесена з порушеннями прав позивача та чинного законодавства, є необгрунтованою, протиправною, незаконною та підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав і просив задовольнити.

Відповідач в особі поліцейського Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Суд, вислухавши представника позивача та перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 457789 від 09.01.2018 року, винесеної поліцейським Кагарлицького РП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3, позивача ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.

В оскаржуваній постанові вказується, що позивач ОСОБА_2, керуючи автомобілем ГАЗ 2410, державний номерний знак НОМЕР_2, 09.01.2018 р. о 15:00 по вул. Незалежності, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку "Зупинка заборонена", п.п. 3.34 п.3 розділу 33 ПДР, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП відповідальність настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно вимог статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Розділом 33 ПДР , зокрема у підрозділі 3 закріплено такий заборонний дорожній знак, як знак 3.34 «Зупинку заборонено».

Згідно пп. в п.8.4 Правил дорожнього руху дорожні знаки поділяються на групи, зокрема на: заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до вимог пункту 3.34 п. 3 Розділу 33 Правил дорожнього руху до заборонних дорожніх знаків відноситься дорожній знак - «Зупинку заборонено», яким забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Згідно Національного стандарту «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» ДСТУ 4100-2014, пункт 10.5.30, у населених пунктах дорожні знаки 3.34 - 3.37 повинні застосовуватись із табличками 7.2.2 - 7.2.6, 7.4.1 - 7.4.7, 7.5.1 - 7.5.6, 7.18.

Тобто, в п. 8.2-1 є певне застереження, наступного змісту: дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Разом із цим для систематизації установки дорожніх знаків, приведення їх до єдиного зразка та доведення основних вимог, в Україні існує ДСТУ 4100-2002, в р.1 якого зазначено, що цей стандарт поширюється на дорожні знаки, призначені для інформування учасників дорожнього руху щодо умов і режимів руху на дорогах і вулицях, а також правила їх застосування на усіх дорогах, що експлуатуються та будуються. Вимоги цього стандарту є обов'язковими.

Згідно наданої до даного позову фотокопії, під дорожнім знаком 3.34 "Зупинка заборонена", за порушення якого позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, розміщена таблична 7.4.1 "Час дії"- суботні, недільні та святкові дні, що в повній мірі відповідає ДСТУ 4100-2002.

Таким чином, дія вищевказаного знаку 3.34 з урахуванням таблички 7.4.1, розповсюджується лише на суботні, недільні та святкові дні.

Як було зазначено вище, зупинка позивача в зоні дії знаку 3.34, відбулась 09.01.2018 р. в день тижня вівторок та який не був святковим днем.

Таким чином, 09.01.2018 року дорожній знак 3.34 по вул. Незалежності не діяв.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу на службову адресу направлена копія позовної заяви з додатками, яку уповноважена особа отримала, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки та копії документів, але відповідач будь-яких доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові не надав, не спростував вказане твердження позивача.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що відповідачем не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що позивач порушив вимог п. .п. 3.34 п.3 розділу 33 ПДР - відсутні.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем правил дорожнього руху тощо.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин , вказаних в оскаржуваній постанові.

Будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Таким чином, оскаржувана постанова від 09.01.2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3. п.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

Керуючись ст. ст. 4-14, 77, 241-246, 250, 286 КАС України, ст.ст. 251, 280 КУпАП , п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до поліцейського Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративного правопорушення задовольнити.

Визнати дії поліцейського Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 457789 від 09.01.2018 р. - протиправними.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 457789 від 09.01.2018 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_2 .

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду через Кагарлицький районний суд Київської області (пп.15.5 п.15 ч.1 Перехідні положення КАС України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року) протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 15.02.2018 року.

Позивач: ОСОБА_2 (09246, Київська область, Кагарлицький район, с. Переселення, вул.. Кільцева, 10, РНОКПП НОМЕР_3)

Відповідач: інспектор поліції Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 (09201, Київська область, м. Кагарлик, вул.. Ярослава Мудрого, 13).

Суддя І.І. Шевченко