Справа № 804/2474/17
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2018-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2018 року Справа № 804/2474/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1,
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2,
представників позивача: представника відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевихтруб "ЮТіСТ" до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -
Товариство з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТіСТ" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.03.2017 року за № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 769713,00 грн, з яких за податковим зобовязанням 513142,00 грн. та за штрафними фінансовими санкціями 256571,00 гривень.
В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що викладені в акті перевірки висновки податкового органу є необґрунтованими та безпідставними, оскільки нарахування підприємством податкового зобовязання з ПДВ, по операціям з реалізації продукції та виконанню робіт нижче собівартості зроблено вірно. Щодо висновку податкового органу зазначено, що ТОВ «НЗСТ "ЮТіСТ" занижено податкове зобовязання на суму 358527,00 грн., то в звязку з тим, що ТМЦ, які списані товариством протягом 2015 року, були придбані у ЗАТ «НЗСТ «ЮТісСТ» згідно укладеного договору №01-4242 від 31.12.2012 року без ПДВ та податковий кредит з ПДВ не відображався позивачем, керувався нормами п.198.5 ст.198 ПК України та Листами ДФС, у висновках яких зазначено таке, що якщо товари/послуги, необоротні активи придбані без податку на додану вартість (придбані у неплатників ПДВ, звільнені від оподаткування тощо), то в разі їх призначення для використання до/або початку використання в операціях, що не є господарською діяльністю, нарахування податкових зобовязань не здійснюється незалежно від дати їх придбання», тому підприємство правомірно не нарахувало податкове зобовязання з ПДВ. Таким чином, на думку позивача застосування контролюючим органом порушення п.188.1 ст. 188 ПК України з висновками про те, що підприємством занижено податкове зобовязання на суму 358527,00 грн., є безпідставним та неправомірним.
Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача, щодо задоволення адміністративного позову заперечував, посилаючись на обставини викладені у відзиві.
29.01.2018 р. відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, в якому ГУ ДФС у Дніпропетровській області просило суд відмовити у задоволенні адміністративного позову ТОВ «НЗСТ «ЮТіСТ», в звязку з тим, що відповідно до результатів перевірки встановлено заниження ТОВ «НЗСТ «ЮТіСТ» показників у колонці Б рядку 1 податкових декларацій «Операції на митній території України, що оподатковуються за ставкою 20 %, крім імпорту товарів» всього у сумі 513142 гривень. Собівартість реалізованих товарів (робіт, послуг) може бути складовою звичайної ціни і не завжди відповідати її розміру. У випадку реалізації товарів (робіт, послуг) по ціні нижче собівартості їх виготовлення, базою оподаткування ПДВ являється договірна ціна, яка не може бути нижчою звичайної ціни. ТОВ «НЗСТ «ЮТіСТ» при реалізації продукції власного виробництва за ціною нижчою за собівартість не нарахувало ПДВ на факт реалізації продукції по цінам, нижче собівартості в загальній сумі 104819,00 гривень (в одиницях податкової звітності). У звязку з наведеним, відповідач вважає, що податкове повідомлення-рішення від 30.03.2017 року за № НОМЕР_1 відповідно до норм чинного законодавства.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.
Судом встановлено, що з 23.01.2017 року по 16.02.2017 року Нікопольською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ Нікопольський завод сталевих труб ЮТІСТ з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 30.09.2016 року.
На підставі вказаної перевірки було складено акт № 1970/04-36-14-03/37837198 від 13.03.2017 року, яким встановлено порушення ТОВ НЗСТ ЮТІСТ, а саме:
- п.2.2, п. 2.6 гл. 2 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні» із змінами та доповненнями, затвердженими постановою Правління Національного банку України від 15,12.2004 року № 637 (із змінами та доповненнями) неоприбуткування (несвоєчасне) готівки в касі підприємства у сумі 2796,56 грн.;
- п.3.5, п.3.7 гр.3, п.5.1, п. 5.8 гл. 5 «Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні» із змінами та доповненнями» перевищення ліміту залишку готівки в касі підприємства у сумі 6700,00 гривень.
30 березня 2017 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 769713,00 грн.: за основним платежем 513142 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 256571,00 гривень.
Правомірність винесення податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 30.03.2017 року є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Судом встановлено, що сума донарахувань з податку на додану вартість в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні складається з виявлених під час перевірки таких порушень:
- за висновками контролюючого органу позивачем при реалізації у 2015 році продукції власного виробництва по Україні за ціною нижчою за собівартість не нарахувало ПДВ на факт реалізації продукції по цінам, нижче собівартості в загальній сумі 104819,00грн.;
- у період з червня 2015 по лютий 2016 року ТОВ «НЗСТ «ЮТіСТ» здійснило списання та реалізацію активів у вигляді металобрухту. Списані активи 31.12.2012 року були придбані ТОВ «НЗСТ «ЮТіСТ» у ЗАТ «НЗСТ «ЮТіСТ» на підставі договору №01-4242. Вищезазначені активи були придбані без ПДВ та фактично не використовувались у господарській діяльності позивача через зупинку ТПЦ та частини виробничих підрозділів підприємства з 11.03.2013 року. Непридатність активів для подальшого використання або реалізації на ТОВ «НЗСТ «ЮТіСТ» була виявлена інвентаризаційною комісією підприємства не в ході планової щорічної інвентаризації, а в ході низки інвентаризацій, які мали раптовий та спонтанний характер. На думку податкового органу, це свідчить про те, що дії підприємства були обумовлені необхідністю отримання додаткових обігових коштів для вирішення виробничих питань шляхом реалізації надлишків активів, які утворилися на підприємстві. А отже, реалізація активів на підприємстві викликана не псуванням останніх, а лише необхідністю їх реалізації. Таким чином, податковий орган дійшов висновку, що реалізація активів не може вважатися реалізацією металобрухту в розумінні п.23 підрозділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, а є реалізацією товарно-матеріальних цінностей у відповідності до п.188.1 ст.188 ПК України. Отже необхідно здійснити збільшення податкових зобовязань за перевіряємий період на суму 349310,00 гривень.
Згідно п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями в редакції, що діяла в момент вчинення правопорушення) обєктом оподаткування є операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі обєкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю:
У відповідності з пп.14.1.191 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.
Постачанням товарів також вважаються:
а) фактична передача матеріальних активів іншій особі на підставі договору про фінансовий лізинг (повернення матеріальних активів згідно з договором про фінансовий лізинг)
чи іншої домовленості, відповідно до якої оплата відстрочена, але право власності на матеріальні активи передається не пізніше дати здійснення останнього платежу;
б) передача права власності на матеріальні активи за рішенням органу державної влади або органу місцевого самоврядування чи відповідно до законодавства;
в) будь-яка із зазначених дій платника податку щодо матеріальних активів, якщо платник податку мав право на віднесення сум податку до податкового кредиту у разі придбання зазначеного майна чи його частини (безоплатна передача майна іншій особі; передача майна у межах балансу платника податку, що використовується у господарській діяльності платника податку для його подальшого використання з метою, не пов'язаною із господарською діяльністю такого платника податку; передача у межах балансу платника податку майна, що планувалося для використання в оподатковуваних операціях, для його використання в операціях, що звільняються від оподаткування або не підлягають оподаткуванню.
Відповідно до пп.14.1.244 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України товари матеріальні та нематеріальні активи, у тому числі земельні ділянки, земельні частки (паї), а також цінні папери та деривативи, що використовуються у будь-яких операціях, крім операцій з їх випуску (емісії) та погашення.
Згідно п. 188.1 ст.188 Податкового кодексу України в редакції, що діяла з 01.01.2015 року база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їхдоговірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів ( крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів ( крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів /послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.
Згідно економічних навчальних посібників ціноутворення залежить виключно від волі контрагентів за договором, тобто є вільним, а з іншого - не завжди є таким, оскільки підпадає під державне регулювання.
Ціна, як економічне явище, є результатом взаємодії попиту й пропозиції на певний товар (послугу), зумовленим об'єктивними економічними причинами (затрати на виробництво і його технологія, інші фактори, що впливають на собівартість продукту, економічна конюнктура тощо). Суть ціни в економічному розумінні полягає в підрахунку собівартості продукт; за кошти вище собівартості з метою отримання прибутку.
Згідно п.189.1 ст.189 Податкового кодексу України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.
У відповідності з пп.14.1.219 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України ринкова ціна - ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах;
Отже, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, яка відповідає рівню справедливих ринкових цін, тобто та, яка склалася на ринку ідентичних товарів (робіт, послуг).
Згідно п.23 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово до 1 січня 2017 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання відходів та брухту чорних і кольорових металів, а також паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів) товарної позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД. Переліки таких відходів та брухту чорних і кольорових металів затверджуються Кабінетом Міністрів України.
На підставі наданих ТОВ «НЗСТ «ЮТіСТ» звітів про рух готової продукції по складу підприємства, первинних документів (видаткових накладних, платіжні вимоги, товарно-транспортні накладні на відвантаження товару та інше) контролюючим органом в ході перевірки було здійснено порівняльний аналіз ціни реалізації трубної продукції власного виробництва із собівартістю даної продукції (з розбивкою за окремими шифрами готової продукції).
Проведеною перевіркою встановлено, що ТОВ «НЗСТ «ЮТіСТ» в перевіряємому періоді здійснювало реалізацію готової трубної продукції по цінам, нижче собівартості їх реалізації.
У бухгалтерському обліку дана операція відображена ТОВ «НЗСТ «ЮТіС» бухгалтерською проводкою Дт 949 «Інші операційні витрати» Кт 6415 «Податок на додану вартість».
При цьому, встановлені випадки, коли підприємством у деяких місяцях 2015 року
не в повній мірі здійснено коригування податкових зобов'язань на суму ПДВ з вартості
трубної продукції (за окремими шифрами готової продукції), реалізованої за ціною нижче
Як зазначено судом вище, згідно п.188.1 ст.188 ПК України в редакції, що діяла з 01.01.2015 року база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості.
Згідно аналізу помісячної реалізації готової продукції та послуг у порівнянні з їх собівартістю (за окремими шифрами готової продукції) по щомісячним відомостям обліку та руху готової продукції з первинними документами, була реалізація нижче собівартості готової продукції.
Таким чином, ТОВ «НЗСТ «ЮТіСТ» не дотримано п. 188.1 ст.188 Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями (в редакції, що діяла на момент вчиненняоперацый) на протязі перевіряємого періоду занижено податкові зобов'язання на суму ПДВ (в одиницях податкової звітності) 104819,00 гривень.
У ході перевірки встановлено, що в періоді з червня 2015 по лютий 2016 року, ТОВ «НЗСТ «ЮТіСТ» здійснило списання та реалізацію активів у вигляді металобрухту.
Інвентаризаційною комісією у період червень 2015- лютий 2016 року складені акти про те, що прокатні інструменти не були використані, в звязку із зупиненням виробництва. Комісія прийняла рішення про списання інструментів як пошкоджені цінності та оприбуткувати як металобрухт.
По зведеній відомості металовідходів по цеху «73 Цех ТВЦ» за червень 2015 лом прокатного інструменту м/с20ХН5Л оприбутковується у кількості 18,95 тонн за ціною майбутньої реалізації на суму 172824,0 гривень. Дана операція відображена проводкою Дт 2091 «Металовідходи» Кт 716 «Відшкодування раніше списаних активів».
Всього у періоді з червня 2015 по лютий 2016 ТОВ «НЗСТ «ЮТіСТ» було списано активів на загальну балансову вартість 1746553,58 гривень.
У періоді реалізації металобрухт переводився підприємством в категорію товару, що відображено бухгалтерською проводкою Дт281 «Товари» Кт2091 «Металовідходи».
Списані (як металобрухт) активи 31.12.2012 були придбані ТОВ «НЗСТ «ЮТіСТ» у ЗАТ «НЗСТ «ЮТіСТ» на підставі договору №01-4242.
Вищезазначені активи фактично не використовувалися у господарській діяльності через зупинку ТПЦ та частини виробничих підрозділів підприємства з 11.03.2013. Вищезазначені активи були придбані без ПДВ.
У відповідності до умов договору №01-4242 від 31.12.2012 (п.3.3.) приймання активів відбувалося у відповідності до Інструкції П-6 про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю та Інструкції П-7 про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю. Тобто, в момент придбання активи відповідали усім технічним вимогам та були придатними для використання у виробництві.
За досить короткий часовий проміжок з 01.01.2013 по 11.03.2013 основна частина активів, які були признані інвентаризаційною комісією не придатними для подальшого використання чи реалізації, не могла отримати таке значне фізичне зношення, через що їх можна визнати виключно як металобрухт. Це насамперед стосується обладнання, запасних частин, підшипників та іншого.
Крім того, як видно з наданих до перевірки Актів на списання активів у періоді з 01.06.2015 по 29.02.2016 основними аргументами на користь списання є те, що їх не можливо використовувати так, як вони тривалий час не використовувалися, а ТПЦ не опалювався.
Суд, зазначає, що такі висновки комісії не можуть бути доказом цілковитої зношеності активів та непридатності до подальшого використання так як цех, який не опалюється і в якому не відбувається виробничий процес представляє собою звичайне складське приміщення, в якому зазвичай і зберігаються на підприємстві інструменти, запасні частини, сировина, обладнання та інші активи. При цьому сталі температурні режими без перепадів та коливань не призводять до псування та руйнації металевих предметів.
Непридатність активів для подальшого використання або реалізації на ТОВ «НЗСТ «ЮТіСТ» була виявлена інвентаризаційною комісією не в ході планової щорічної інвентаризації, а в ході низки інвентаризацій, які мали раптовий та спонтанний характер, що свідчить про те, що дії підприємства були обумовлені необхідністю отримання додаткових обігових коштів для вирішення поточних виробничих питань шляхом реалізації надлишків активів, які утворилися на підприємстві. А отже, реалізація активів на підприємстві викликана не їх псуванням, а лише необхідністю їх реалізації.
Таким чином, на підставі вищевикладеного, реалізація активів не може вважатися реалізацією металобрухту в розумінні п.23 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, а реалізацією товарно-матеріальних цінностей у відповідності до п. 188.1 ст.188 Податкового кодексу України.
Згідно п.189.1 ст.189 Податкового кодексу України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.
У відповідності з пп.14.1.219 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України ринкова ціна - ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах.
Отже, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, яка відповідає рівню справедливих ринкових цін, тобто та, яка склалася на ринку ідентичних товарів (робіт, послуг).
Згідно п.23 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово до 1 січня 2017 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання відходів та брухту чорних і кольорових металів, а також паперу та картону для утилізації (макулатури та відходів) товарної позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД. Переліки таких відходів та брухту чорних і кольорових металів затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Отже, відповідач правомірно зробив висновок про необхідність збільшення податкових зобов'язань за перевіряємий період на балансову вартість списаних для реалізації активів на суму 358527,00 гривень.
Враховуючи вищевикладене, ТОВ «НЗСТ «ЮТіСТ» в порушення п. 188.1 ст.188 Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями (в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення) на протязі перевіряємого періоду занижено податкові зобов'язання на суму ПДВ 358527,00 гривень.
У липні 2015 ТОВ «НЗСТ «ЮТіСТ» здійснило повернення передплати у загальній сумі 298778,52 грн. Вищезазначену передплату ТОВ «НЗСТ «ЮТіСТ» отримав від ТОВ «Фірма «ТЕХНОСПЛАВ» у лютому 2014 року, що було оформлено податковими накладними від 03,02,2014 року: №№ 70, 71,72,73,74.
Згідно бухгалтерського обліку по бухгалтерським рахункам 361 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками», 681 «Розрахунки по авансам отриманим в національній валюті» у лютому 2015 у ТОВ «НЗСТ «ЮТіСТ» відсутні взаємовідносини з ТОВ «Фірма «ТЕХНОСПЛАВ».
Листом №189-10 від 06.03.2017 року підприємство надало пояснення на запит податкового органу № 1 від 03.03.2017 року , в яких вказало, що у липні 2015 року ТОВ «НЗСТ «ЮТіСТ» виписав на адресу свого покупця ТОВ «Фірма Техносплав» розрахунки коригування № 32,33,34,35,36 від 23.07.2015 року до податкових накладних №70, №71, №72, №73, №74 від 03.02.2014 року, при виписці була допущена помилка і вказано замість 03.02.2014 рік -03.02.2015 рік. Дані коригування було здійснено на підставі повернення грошових коштів, а тому відбувалося зменшення податкового зобовязання з ПДВ у продавця, та одночасно зменшення податкового кредиту з ПДВ у покупця.
При цьому згідно АІС «Архів електронної звітності» встановлено, що ТОВ «НЗСТ «ЮТіСТ» у лютому 2014 року зареєстровано по контрагенту ТОВ «ФІРМА «ТЕХНОСПЛАВ» податкову накладну № 40 від 03.02.2014 року на загальну суму ПДВ 384,2 тис.грн. в т.ч. ПДВ 76,8 тис.грн., яка зареєстрована 12.02.2014 року № НОМЕР_3.
Отже, на підставі вищевикладеного ТОВ «ФІРМА «ТЕХНОСПЛАВ» не відкоригувало податковий кредит за лютий 2014 року на суму 49,8 тис.грн. (126,6 тис. грн. 76,8 тис. грн.).
Згідно п.192.1 ст. 192 Податкового кодексу України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобовязань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Розрахунок коригування до податкових накладних складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не повязаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг.
Відповідно до п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобовязаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.
У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити:
а) порядковий номер податкової накладної;
б) дата складання податкової накладної;
в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;
г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу);
д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;
е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;
є) ціна постачання без урахування податку;
ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;
з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;
і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.
Згідно з п. 21 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року №1307 у разі здійснення коригування сум податкових зобовязань, з також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, не повязаних зі зміною суми компенсації вартості товарів/послуг. Відповідно до ст.192 Податкового кодексу України постачальник (продавець) товарів/послуг складає розрахунок коригування за формою згідно з додатком 2 до податкової накладної.
Порядок складання розрахунку коригування аналогічний порядку, передбаченому для податкових накладних.
Згідно з п.201.6 ст.201 ПК України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобовязаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.
Згідно з п.18 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року №1307 визначено, що у разі здійснення коригування сум податкових зобовязань відповідно до ст.192 ПК України постачальник товарів/послуг виписує розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної за формою згідно з додатком 2 до податкової накладної.
Враховуючи те, що податкова накладна є розрахунковим документом, який підтверджує факт придбання товарів (послуг) та є підставою для нарахування податкового кредиту, а у разі здійснення коригування сум ПДВ, відповідно до п.192.1 ст.192 ПК України, розрахунок коригування до податкової накладної (додаток 2) є невідємною частиною такої податкової накладної, виправлення помилок у такому розрахунку коригування (додатку 2) не допускається.
З врахуванням зазначених обставин, положень чинного законодавства, суд приходить до висновку, що відповідачем доведена правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, в частині збільшення суми грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 769713,00 грн, з яких за податковим зобовязанням 513142,00 гривень.
Щодо розрахунку штрафних санкцій у спірному податковому повідомленні-рішенні від 30.03.2017 року за № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 769713,00 грн, з яких за податковим зобовязанням 513142,00 грн. та за штрафними фінансовими санкціями 256571,00 грн., то суд зазначає, що розрахунок штрафних санкцій
контролюючим органом було проведено з урахуванням попереднього акту перевірки ТОВ «НЗСТ «ЮТіСТ» №1330/04-07-22-01/37837198 від 05.10.2015 «Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікопольський завод сталевих труб «ЮТіСТ» (реєстраційний номер облікової справи платника податків 37837198) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2014», яким встановлено п. 138.1, п.п. 138.1.3 п. 138.1.,п.138.5, п.п. 138.10.2 ст. 138, п.п. 139.1.1, 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, п. 9.2 П(С)БО № 16 Витрати, внаслідок чого занижено податок на прибуток приватних підприємств на суму 268 463 грн., в тому числі: за 2014 рік 268 463 грн.;
- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 23 декларації), на 229 597 грн., в тому числі: за липень 2014 року 229597 гривень.
23 жовтня 2015 року Нікопольською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області винесено податкові повідомлення-рішення:
- № НОМЕР_4, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток на 335 578,75 грн.: за основним платежем 268 463 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 67 115,75 грн.;
- № НОМЕР_5, яким зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобовязань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 229 597 грн., в тому числі зі штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 114 798,50 гривень.
У відповідності до п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування -тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Отже, в податковому повідомленні-рішенні від 30.03.2017 року за № НОМЕР_1, що є предметом розгляду в даній справі, при розрахунку штрафних (фінансових) санкцій податковий орган врахував повторність вчиненого позивачем порушення податкового законодавства України та проведено розрахунок штрафних санкцій у розмірі 50% керуючись абз.3 п. 123.1 ст. 123 ПК України.
Згідно з ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Таким чином, судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення рішення від 30.03.2017 року за № НОМЕР_1, повторність правопорушення відсутня, отже розрахунок штрафних (фінансових) санкцій необхідно провести на підставі абз.1 п.123.1 ст.123 ПК України, а саме в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Податковим повідомленням-рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 30.03.2017 року за № НОМЕР_1 за податковим зобовязанням визначено суму 513142 грн. Отже, штрафні (фінансові) санкції у розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання становлять 128285,50 гривень.
Враховуючи вище викладене, суд дійшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 30.03.2017 року за № НОМЕР_1 підлягає скасуванню, в частині збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів - штрафні (фінансові) санкції на суму 128285,50 гривень.
У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТіСТ" про скасування податкового повідомлення-рішення від 30.03.2017 року за № НОМЕР_1, підлягає частковому задоволенню, в частині скасування збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів - штрафні (фінансові) санкції на суму 128285 (сто двадцять вісім тисяч двісті вісімдесят п'ять грн.) 50 копійок.
Відповідно до ч. 4 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Керуючись статтями 139, 242-246, 252 Кодексу адміністративного судочинства України,-

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 30.03.2017 року за № НОМЕР_1 в частині збільшення грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів - штрафні (фінансові) санкції на суму 128285 (сто двадцять вісім тисяч двісті вісімдесят п'ять грн.) 50 коп.
В решті позову відмовити.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод сталевих труб "ЮТіСТ" з Державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1928,13 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 15.02.2018 року.

Суддя В.В ОСОБА_1