Справа № 610/193/18
Суддя: Тімонова В. М.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 610/193/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2018 року Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Тімонової В.М.,

секретар судового засідання - Косолапова Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія Харківської області адміністративну справу № 610/193/18 (пр. № 2-а/610/5/2018) за позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Головного управління ДФС у Харківській області Праскуріна Артура В'ячеславовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

25.01.2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, датована 23.01.2018 року та направлена до суду того ж дня, у якій позивач просить: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 37 від 12 грудня 2017 року, винесену заступником начальника Головного управління ДФС у Харківській області Праскуріним Артуром В'ячеславовичем; провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що 13.01.2018 року він отримав копію постанови про накладення адміністративного стягнення № 37 від 12 грудня 2017 року, якою на нього було накладено штраф у розмірі 680 грн на підставі ч. 1 ст. 165-1 КУпАП. Підставою накладення стягнення був протокол № 37 від 17.11.2017 року, складений на підставі акта про результати документальної планової виїзної перевірки діяльності фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року № 20437/20-40-13-02/НОМЕР_1 від 17.11.2017 року.

У висновках акта перевірки зазначено, що перевіркою встановлено порушення норм Податкового кодексу України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в частині не відображення, не нарахування, не утримання, порушення строків звітності і не перерахування податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного соціального внеску; встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб на суму 214,47 грн та єдиного соціального внеску на суму 102071,98 грн.

Актом перевірки було встановлено, що ним (позивачем) начебто занижено базу нарахування соціального внеску за період 2014-2016 роки на суму 351394,28 грн, що призвело до заниження суми соціального внеску за цей період в розмірі 102071,98 грн. Причиною заниження ГУ ДФС вважає те, що він (позивач) заявляв суму чистого доходу лише у грудні кожного року.

Позивач зазначає, що з урахуванням положень ст.ст. 1, 7, 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а також беручи до уваги те, що розмір одержаного за рік доходу фізична особа - підприємець визначає щорічно саме в грудні, він, у межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, раз на рік визначав єдиний внесок саме у задекларованому і сплаченому розмірі. Тому твердження про порушення ним порядку нарахування єдиного внеску є надуманими.

Щодо встановленого актом перевірки заниження податку на доходи фізичних осіб, позивач зазначає, що ГУ ДФС, визначаючи розмір єдиного внеску неправомірно виходило з того, що задекларований ним розмір чистого оподатковуваного доходу за 2014-2016 роки занижено. При визначенні суми заниження податку на доходи фізичних осіб ГУ ДФС виходило з того, що ним було завищено витрати у 2014 та 2015 роках. ГУ ДФС вважає, що таке завищення є безпідставним, оскільки: не підтверджено первинними обліковими платіжними документами щодо їх використання у господарській діяльності; витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату - у зв'язку з відсутністю фактів використання найманої праці; «Інші витрати», включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг - не підтверджено первинними обліковими платіжними документами щодо їх використання у господарській діяльності. При цьому з акту перевірки не вбачається, які конкретно господарські операції ГУ ДФС вважає такими, що не підтверджені первинними документами. Під час проведення перевірки працівники ГУ ДФС, які її проводили, не зверталися до нього з вимогою надати додаткові первинні документи. Тому позивач вважає зменшення валових витрат за 2014 та 2015 роки на суму 50838,61 грн та 126636,38 грн відповідно безпідставним і не підтвердженим доказами.

Щодо зняття з валових витрат нарахувань на заробітну плату, то ним при перевірці неодноразово доводилося, що віднесені до цієї статті суми (у 2014 році - 13234,98 грн, у 2015 році - 6200,00 грн) є сумами сплаченого єдиного соціального внеску, які відповідно до положень ст. 138 Податкового кодексу України може бути віднесено до витрат.

Щодо «Інших витрат» за 2014 рік у сумі 1652,75 грн, то це витрати на обслуговування належного йому автомобіля ГАЗ 330210, номерний знак НОМЕР_2, який він використовував у роботі. Документи на підтвердження цих витрат він надавав на перевірку.

Порушуючи вимоги ст. 86 Податкового кодексу України ГУ ДФС не визначило розміру завищення податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік, хоча актом перевірки було встановлено наявність переплати податку за вказаний період.

Не встановивши по яким конкретним операціям відбулося завищення витрат у 2014 і 2015 роках, а також розмір переплати податку за 2015 рік, ГУ ДФС унеможливило визначення тих обставин, що такі витрати можуть відноситися до інших (суміжних) періодів, у яких зафіксовано заниження оподатковуваного доходу (2014 та 2016 роки).

Про те, що розмір задекларованого ним чистого оподатковуваного доходу за 2014, 2015, 2016 роки відповідає задекларованим сумам витрат і отриманих у ці періоди доходів, на його думку свідчить також той факт, що при проведенні перевірки жодних порушень у сплаті податку на додану вартість у 2014, 2015, 2016 роках ГУ ДФС не виявлено.

В результаті порушень, допущених ГУ ДФС при складенні акту перевірки, немає можливості правильно визначити чистий оподатковуваний дохід фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за 2016 рік та розмір єдиного внеску за цей період.

Позивач зазначає, що 13.01.2018 року він також отримав вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.12.2017 року № Ф-, складену на підставі того ж акта перевірки. Зазначену вимогу він оскаржив до Державної фіскальної служби України.

Крім того позивач зауважує, що відповідачем при складенні оскаржуваної постанови було порушено вимоги ст.ст. 268, 277-2 КУпАП, оскільки про розгляд 12.12.2017 року справи про адміністративне правопорушення його не було повідомлено, у зв'язку з чим він був позбавлений можливості бути присутнім під час її розгляду, а також надати свої пояснення і заперечення.

Просить скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення як таку, що винесена з порушенням чинного законодавства, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Позивач у судове засідання не з'явився, про місце, дату і час його проведення повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань від нього не надходило.

Представник відповідача, належним чином повідомленого про місце, дату і час судового засідання, не з'явився у судове засідання, подав письмові заперечення проти позову, у яких просив залишити позов ОСОБА_1 без задоволення. Обґрунтовуючи заперечення вказав, що посадовими особами ГУ ДФС на підставі наказу від 11.10.2017р. № 5631 та направлення на перевірку від 23.10.2017р. № 1602, з 23.10.2017р. було проведено документальну планову виїзну перевірку діяльності ФО-П ОСОБА_1 за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р. До предмета перевірки було віднесено у тому числі питання дотримання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок). За результатами перевірки було складено акт № 20437/20-40-13-02/НОМЕР_1 від 17.11.2017р., у якому, зокрема, зафіксовано порушення ФО-П ОСОБА_1 вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. № 2464-VI в частині порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування протягом 2014-2016 років. Рішенням ГУ ДФС у Харківській області від 13.12.2017р. № НОМЕР_3 позивачу донараховано 102071,98 грн єдиного внеску та на підставі п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI до ФО-П ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в розмірі 14624,86 грн. Оскільки за приписами ч.1 ст. 165-1 КУпАП за порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування передбачено адміністративну відповідальність, посадовою особою ГУ ДФС щодо ФО-П ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 37 від 17.11.2017р.

Для ознайомлення з актом перевірки та складення протоколу про адміністративне правопорушення позивач не з'явився. 17.11.2017р. посадовими особами ГУ ДФС з метою вручення позивачу акта перевірки і протоколу було здійснено вихід за зареєстрованим місцем проживання позивача: АДРЕСА_1. У зв'язку з відсутністю позивача було складено акт № 4466/20-40-13-02 про неможливість вручення акту перевірки від 17.11.2017р. та протоколу № 37 від 17.11.2017р.

Акт перевірки та протокол 17.11.2017р. було направлено засобами поштового зв'язку на адресу позивача та отримано ним 28.11.2017р. На виконання положень ст. 268 КУпАП, які визначають, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у протоколі було зазначено, що розгляд справи відбудеться 06.12.2017р. у приміщенні ГУ ДФС за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 46, однак для розгляду справи ФО-П ОСОБА_1 до ГУ ДФС також не з'явився. У зв'язку з тим, що від позивача не надходило клопотання про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення, уповноваженою посадовою особою ГУ ДФС у Харківській області було розглянуто справу за відсутності ФО-П ОСОБА_1 Справу було розглянуто з дотриманням положень ст. 280 КУпАП та заступником начальника ГУ ДФС Праскуріним А.В. 12.12.2017р. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 165-1 КУпАП у виді штрафу у сумі 680 грн. Крім того, відповідач у письмових запереченнях зауважив, що позивач жодними належними та допустимими доказами не спростовує факт вчинення ним адміністративного правопорушення.

З огляду на положення ст. 205 КАС України, а також на скорочені строки розгляду справ даної категорії, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Судовим розглядом встановлено, що 11.10.2017 року заступником начальника ГУ ДФС у Харківській області було видано наказ № 5631 «Про проведення документальної планової перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1)», яким згідно із затвердженим планом-графіком проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання на IV квартал 2017 року, з метою контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2014р. по 31.12.2016р. було призначено проведення відповідної перевірки з 23.10.2017р., тривалістю 10 робочих днів (а.с. 22).

23 жовтня 2017 року ОСОБА_1 було вручено копію даного наказу, що підтверджується його підписом у направленні на перевірку № 1602 від 23 жовтня 2017 року (а.с. 23).

17 листопада 2017 року головним державним ревізором-інспектором Макухою О.Ф. було складено протокол про адміністративне правопорушення № 37, зі змісту якого убачається, що при проведенні документальної планової виїзної перевірки ФО-П ОСОБА_1 було встановлено порушення ним порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування протягом 2014-2016 років (акт перевірки від 17.11.2017р. № 20437/20-40-13-02/НОМЕР_1), чим порушено п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. № 2464-VI, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 165-1 КУпАП. У цьому ж протоколі було зазначено, що розгляд справи відбудеться 06 грудня 2017 року у приміщенні Головного управління ДФС у Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 46, та направлено другий примірник протоколу поштою 17.11.2017р. (а.с. 25, 26).

Як убачається з актів, складених 17.11.2017р. посадовими особами Головного управління ДФС у Харківській області, ФО-П ОСОБА_1 17.11.2017р. не з'явився для складання та підписання протоколів про адміністративне правопорушення, вчинення яких встановлено актом перевірки від 17.11.2017р. № 20437/20-40-13-02/НОМЕР_1. Крім того, при виході посадовими особами Головного управління ДФС у Харківській області за місцем реєстрації ФО-П ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено відсутність позивача, у зв'язку з чим не було можливості вручити для ознайомлення та підписання матеріали документальної планової виїзної перевірки діяльності ФО-П ОСОБА_1, проведеної за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р., а саме акт перевірки від 17.11.2017р. № 20437/20-40-13-02/НОМЕР_1, протоколи №№ 36, 37 від 17.11.2017р. (а.с. 19, 20).

Акт перевірки та протокол про адміністративне правопорушення було направлено ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку 17.11.2017р. (а.с. 21) та вручено йому особисто 28.11.2017р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 24).

Постановою заступника начальника Головного управління ДФС у Харківській області Праскуріна Артура В'ячеславовича про накладення адміністративного стягнення № 37 від 12 грудня 2017 року, на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 165-1 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 гривень. Зі змісту цієї постанови убачається, що розглянувши протокол від 17 листопада № 37 і доданий до нього акт документальної планової виїзної перевірки від 17.11.2017р. № 20437/20-40-13-02/НОМЕР_1 щодо фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, зазначеною посадовою особою ГУ ДФС у Харківській області встановлено порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування протягом 2014-2016 років, чим порушено п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. № 2464-VI, та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності (а.с. 5, 6).

Крім того, 13.12.2017р. заступником начальника Головного управління ДФС у Харківській області Праскуріним А.В. за результатами розгляду акту перевірки від 17.11.2017р. № 20437/20-40-13-02/НОМЕР_1 щодо фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 було прийнято рішення про застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 14624,86 грн (а.с. 27).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов'язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Частиною 1 ст. 165-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування або подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, іншої звітності та відомостей, передбачених законами України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» і «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що на підтвердження правомірності постанови про накладення адміністративного стягнення №37 від 12 грудня 2017 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 165-1 КУпАП відповідачем надано належні і допустимі докази, які узгоджуються між собою.

Наданими відповідачем доказами також спростовано твердження позивача про те, що його не було повідомлено про розгляд ГУ ДФС у Харківській області справи про адміністративне правопорушення, за наслідками якого 12.12.2017р. винесено оскаржувану постанову. Як убачається з матеріалів справи, другий примірник акта перевірки та протоколу про адміністративне правопорушення від 17.11.2017р. було отримано позивачем іще 28.11.2017р. Тоді ж його було повідомлено про місце і час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не було порушено прав позивача, передбачених ст. 268 КУпАП.

Відтак підстав для скасування оскаржуваної постанови не вбачається.

Щодо вимоги позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, вона також не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від вимоги про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Тому суд, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, приходить висновку про залишення рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовної заяви без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 10, 77, 241-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до заступника начальника Головного управління ДФС у Харківській області Праскуріна Артура В'ячеславовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі - залишити без задоволення.

Постанову про накладення адміністративного стягнення № 37 від 12 грудня 2017 року, винесену заступником начальника Головного управління ДФС у Харківській області Праскуріним Артуром В'ячеславовичем, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн відповідно до ч. 1 ст. 165-1 КУпАП - залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1.

Відповідач: заступник начальника Головного управління ДФС у Харківській області Праскурін Артур В'ячеславович, місцезнаходження: 61057, м.Харків, вул. Пушкінська, 46.

Повне рішення складено 09.02.2018 року.

Суддя В.М. Тімонова