Справа № 826/2216/16
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2216/16 Суддя (судді) першої інстанції: Шулежко В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Судді-доповідача - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними бездіяльності та дій, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність щодо невключення позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в АТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в межах гарантованої суми відшкодування - 200 000 грн; визнати протиправними дії щодо включення кредиторських вимог позивача у розмірі 22 927 349 грн 77 коп. до сьомої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідно до ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; зобов'язання подати до Фонду додаткову інформацію про позивача як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування у розмірі 12 090 грн 87 коп. за рахунок Фонду (в межах гарантованої суми відшкодування - 200 000 грн); зобов'язати внести пропозицію щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів шляхом включення кредиторських вимог позивача у розмірі 22 922 912 грн 94 коп. до четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідно до ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що договори банківського вкладу, укладені між позивачем та ПАТ «Дельта Банк», не містять спеціальні пропозиції банку, а додаткові угоди, що містять зміни, не можуть вважатися індивідуальними умовами, оскільки банк не довів, що такі умови відрізняються від умов для широкого кола осіб.

Також, позивач зазначає, що вказані договори були достроково припинені у порядку, визначеному у договорах, а отже, кошти знаходились на поточних рахунках позивача, відкритих на підставі договорів банківського рахунку, застережень щодо негарантування Фондом коштів на поточному рахунку договори банківського рахунку не містять, а підстави, передбачені частиною четвертою ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (випадки, коли вклади не гарантуються та не відшкодовуються) у даному випадку відсутні.

Окрім того, позивач зазначає, що відповідачем помилково включено кредиторські вимоги у розмірі 22 927 349 грн 77 коп. до сьомої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідно до ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2017 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі, відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Зокрема, апелянт посилався на те, що договори банківського вкладу укладені позивачем на індивідуальних умовах, при цьому посилання позивача на виплату відшкодування у розмірі 187 909 грн 13 коп. як на підставу для включення його кредиторських вимог до четвертої черги є безпідставними, оскільки вищезазначена сума виплачена на підставі інших договорів, які були укладені між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем на загальних умовах.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2017 року Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича задоволено частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2017 року скасовано, а провадження у справі закрито в частині позовних вимог про:

- визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» щодо включення кредиторських вимог ОСОБА_4 у розмірі 22 927 349 грн 77 коп. до сьомої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідно до ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

- зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» внести пропозицію щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів шляхом включення кредиторських вимог ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1) у розмірі 22 922 912 грн 94 коп. до четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідно до ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 14 грудня 2017 року касаційні скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича та ОСОБА_4 задоволено частково. Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2017 року - скасовано, а справу направлено на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Направляючи справу на розгляд до суду апеляційної інстанції, ВАСУ виходив з того, що закриваючи провадження у справі в частині вимог суд апеляційної інстанції послався на постанови Верховного Суду України від 15 червня 2016 року по справі № 826/20410/14 та від 09 листопада 2016 року у справі № 727/7647/15-ц, однак у справі № 826/20410/14 предметом оскарження були дії уповноваженої особи щодо відмови у включенні позивача до переліку вкладників, тобто вимоги, які у цій справі були розглянуті судами по суті.

При цьому, в подальшому Верховним Судом України неодноразово переглядались рішення судів попередніх інстанцій за участю Фонду та його уповноваженої особи, однак порушень правил юрисдикції (підвідомчості) у таких справах не встановлювалось (зокрема, постанова Верховного Суду України від 11 липня 2017 року (справа №21-2963а16), постанова від 08 листопада 2017 року ( справа №21-72а17).

Після направлення ВАСУ даної справи до суду апеляційної інстанції, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 08.01.2014 між позивачем та ПАТ «Дельта банк» укладено Договір №001-09508-080114 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, та відкрито поточний рахунок НОМЕР_3 у гривні (а.с. 18).

Крім того, 08.01.2014 між позивачем та ПАТ «Дельта банк» укладено Договір № 007-09508-080114 на відкриття за обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, та відкрито поточний рахунок НОМЕР_4 доларах США (а.с. 21).

У подальшому, між позивачем та ПАТ «Дельта банк» укладено Договір банківського вкладу (депозиту) №0372 від 13.01.2015 на розміщення вкладу у сумі 12 300 000 грн до 18.01.2016 (а.с. 16).

Процентна ставка згідно умов вказаного договору становили 13 % річних (у разі, якщо даний договір є діючим на кінець кожного календарного місяця строку залучення Вкладу, а також на дату закінчення строку залучення Вкладу, то розмір процентної ставки збільшується за фактичну кількість днів кожного календарного місяця на 12,5 % річних для вкладів у гривні, починаючи з моменту зарахування вкладу на рахунок) строком до 18.01.2016. На виконання умов вказаного договору позивачу відкрито вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_2.

Також, між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» 13.01.2015 укладено Додаткову угоду №1 до Договору банківського вкладу (депозиту) №0372 від 13.01.2015, якою, зокрема, передбачено, що сторони домовились викласти пункт 1.4 статті договору в наступній редакції: « 1.4. Процентна ставка на суму Вкладу становить 15,25% річних», «сторони домовились, що п. 2.10 Договору до відносин Сторін, що виникають на підставі Договору (з урахуванням умов цієї Додаткової угоди), не застосовується з моменту підписання Сторонами цієї Додаткової угоди» (а.с. 17).

Окрім того, відповідно до додаткової угоди Сторони домовилися доповнити статтю 2 Договору пунктом 2.11. «Підписанням цього Договору Вкладник підтверджує свої розуміння та ознайомлення з тим, що у випадку встановлення розміру процентної ставки за Вкладом на індивідуальних умовах або отримання інших фінансових привілеїв від Банку за цим Договором, передання Банку в заставу майнових прав вимоги Вкладу для забезпечення зобов'язань перед Банком як Вкладника, так і будь-яких інших третіх осіб, що виникають на підставі інших правочинів, укладених між Банком та Вкладником/будь-якими третіми особами, а також у випадку настання інших законодавчо передбачених обставин, за наявності яких Фондом не здійснюється відшкодування коштів за Вкладом, гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за Вкладом відповідно до цього Договору» (а.с. 17).

Так, згідно п. 2.10 Договору №0372 від 13.01.2015 Вкладник підтверджує, що Банк до укладення цього договору з Вкладником надав Вкладнику інформацію, зазначену в статті 26 Закону №4452-VI, щодо умов гарантування Фондом за цим Вкладом. Сума граничного розміру відшкодування коштів за цим Вкладом, включаючи відсотки, не може бути більшою граничного розміру відшкодування коштів, що становить 200 тисяч грн. одного вкладника в одному банку.

Крім того, 13.01.2015 між позивачем та ПАТ «Дельта банк» укладено Договір банківського вкладу (депозиту) №0380 на розміщення вкладу у сумі 422 586, 87 доларів США за процентною ставкою 5,5 % річних (у разі, якщо даний договір є діючим на кінець кожного календарного місяця строку залучення Вкладу, а також на дату закінчення строку залучення Вкладу, то розмір процентної ставки збільшується за фактичну кількість днів кожного календарного місяця на 6 % річних для вкладів у доларах США, починаючи з моменту зарахування вкладу на рахунок) строком до 18 січня 2016 року та відкрито вкладний (депозитний) рахунок №5616 (а.с. 19).

Між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» також укладено Додаткову угоду № 1 від 13.01.2015 до Договору №0380 від 13.01.2015, якою, зокрема, передбачено, що сторони домовились викласти пункт 1.4 статті 1 Договору в наступній редакції: «Процентна ставка на суму Вкладу становить 6,75%) річних», «сторони домовились, що п.2.10 Договору до відносин Сторін, що виникають на підставі Договору (з урахуванням умов цієї Додаткової угоди), не застосовується з моменту підписання Сторонами цієї Додаткової угоди» (а.с. 20).

Так, згідно п. 2.10 Договору № 0380 від 13.01.2015 року банківського вкладу (депозиту) Вкладник підтверджує, що Банк до укладення цього Договору з Вкладником надав Вкладнику інформацію, зазначену в статті 26 Закону № 4452- VІ, щодо умов гарантування Фондом за цим Вкладом. Сума граничного розміру відшкодування коштів за цим Вкладом, включаючи відсотки, не може бути більшою граничного розміру відшкодування коштів, що становить 200 тис. грн. одного вкладника в одному банку.

Окрім того, відповідно до додаткової угоди Сторони домовилися доповнити статтю 2 Договору пунктом 2.11. «Підписанням цього Договору Вкладник підтверджує свої розуміння та ознайомлення з тим, що у випадку встановлення розміру процентної ставки за Вкладом на індивідуальних умовах або отримання інших фінансових привілеїв від Банку за цим Договором, передання Банку в заставу майнових прав вимоги Вкладу для забезпечення зобов'язань перед Банком як Вкладника, так і будь-яких інших третіх осіб, що виникають на підставі інших правочинів, укладених між Банком та Вкладником/будь-якими третіми особами, а також у випадку настання інших законодавчо передбачених обставин, за наявності яких Фондом не здійснюється відшкодування коштів за Вкладом, гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за Вкладом відповідно до цього Договору».

Позивач 06.02.2015 звернувся до ПАТ «Дельта Банк» із заявою про дострокове розірвання депозитів (договорів банківського вкладу (депозиту)) №0380 від 13.01.2015 року у доларах США та №0372 від 13.01.2015 у гривнях (а.с. 22).

Разом з тим, на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 прийнято рішення № 51 про запровадження з 03.03.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду.

Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича.

Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на 3 місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015.

У подальшому виконавча дирекція Фонду прийняла рішення №71 від 08.04.2015 про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно якого тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 до 02.09.2015 включно.

Окрім того, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02.10.2015 №181, «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк», призначено Уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову Владиславу Володимировичу на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

На офіційному веб-сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) розміщено оголошення, що Фонд розпочне виплати вкладникам АТ «Дельта Банк» за Загальним реєстром (незалежно від часу закінчення строку депозитного договору) з 08.10.2015.

Так, протягом дії тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» позивачу виплачено 187 909 грн 13 коп. (100 000 грн 37 коп. згідно заяви на видачу готівки № 31 від 22.06.2015 року та 87 908 грн 76 коп. згідно заяви на видачу готівки № 32 від 22.06.2015) (а.с. 25-26).

При цьому, згідно довідки від 19.01.2016 №05-3224882. позивача включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» на суму 22 935 003 грн 81 коп., в тому числі в 4 чергу - 7 654 грн 04 коп.;, в 7 чергу - 22 927 349 грн 77 коп., загальна акцептована сума кредиторських вимог становить 22 935 003 грн 81 коп. (а.с. 24).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо невключення до переліку вкладників суми у розмірі 12 090 грн 87 коп. (в межах гарантованої суми відшкодування 200 000 грн), та включення акцептованих вимог позивача до 7 черги кредиторів позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що договори банківського рахунку не містять застережень щодо негарантування Фондом коштів на поточних рахунках, а підстави, передбачені частиною четвертою четвертою ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (випадки, коли вклади не гарантуються та не відшкодовуються), у даному випадку відсутні, тому позивач мав бути включений до переліку вкладників які мають право на відшкодування коштів за вкладом в АТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду в межах гарантованої суми відшкодування 200 000 грн, а решта суми повинна бути включена до четвертої черги акцептованих вимог кредиторів. Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними дій щодо включення кредиторських вимог позивача у розмірі 22 927 349 грн 77 коп. до сьомої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідно до ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та зобов'язання внести пропозицію щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів шляхом включення кредиторських вимог позивача у розмірі 22 922 912 грн 94 коп. до четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Нормативно-правовим актом, який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, та відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI (далі - Закон №4452-VI).

Відповідно до частини першої статті 3, частини першої статті 4, частини першої статті 26, частин першої, другої, четвертої статті 27 Закону №4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку фінансових послуг.

Основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

За змістом статті 12 Закону №4452-VI виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду.

Виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Фонд не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону №4452-VI Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

З аналізу викладених норм вбачається, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку наділена повноваженнями щодо формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з урахуванням обставини, передбаченої частиною другою статті 26 Закону № 4452-VI.

Згідно з частин другої-четвертої ст. 38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Враховуючи зазначені норми закону, Уповноваженою особою Фонду створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів), укладених ПАТ «Дельта Банк».

З урахуванням висновків Комісії №73 від 12.03.2015 та №829 від 21.09.2015 Уповноваженою особою Фонду наказом від 05.10.2015 № 15 обмежено здійснення на час ліквідації операцій щодо виплат коштів вкладникам фізичним особам за відповідними рахунками, згідно переліку, в тому числі і позивачу за договорами №0372 та №0380 від 13.01.2015 (а.с. 43-44).

Так, вказані виплати були обмежені у зв'язку із тим, що позивач значиться у переліку вкладників, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих умовах ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Згідно п. 7 ст. 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» № 2121-III від 07.12.2000 поточними ринковими умовами не вважаються, зокрема: нарахування відсотків за вкладами (депозитами), залученими банком від пов'язаних із банком осіб, які є більшими, ніж звичайні.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що нарахування відсотків за вкладами (депозитами), які є більшими, ніж звичайні може вважатися таким, що не відповідає поточним ринковим умовам виключно якщо такі вклади (депозити) розміщені пов'язаними із банком особами.

Однак, відомостей про те, що позивач є пов'язаною з ПАТ «Дельта Банк» особою, матеріали справи не містять.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що до запровадження тимчасової адміністрації в Банку 06.02.2015 позивач звернувся до ПАТ «Дельта Банк» із заявою про дострокове розірвання депозитів (договорів банківського вкладу (депозиту)) №0380 від 13.01.2015 у доларах США та №0372 від 13.01.2015 у гривнях (а.с. 22).

Згідно умов вказаних договорів, а саме пунктів 1.10 та 1.11 у разі закінчення строку залучення Вкладу або у разі дострокового припинення дії цього Договору, Вклад виплачується шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів НОМЕР_4 (НОМЕР_3), відкритий на ім'я Вкладника в установі Банку; у випадку, коли Вкладник письмово заявляє про бажання достроково припинити дію цього Договору або про бажання зняти частку Вкладу до закінчення строку дія цього Договору вважається припиненою достроково, а Банк виплачує Вкладнику весь Вклад та проценти, нараховані за фактичний період перебування коштів на Рахунку та ставкою 0,01% річних.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, умови спірних Договорів відповідають Правилам банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Вник», затверджених Рішенням Ради Директорів А Т «Дельта Банк» (протокол № 14 від 20.03.2013) зі змінами та доповненнями, затвердженими Рішенням Ради Директорів АТ «Дельта Банк» (протокол № 1 від 14.01.2015) (а.с. 64).

У відповідності до п. 2.14.10 вказаних Правил, Банк зобов'язаний при припиненні дії Договору банківського вкладу (депозиту), в тому числі шляхом його дострокового розірвання, повернути суму Вкладу та суму нарахованих процентів у порядку, передбаченому таким Договором банківського вкладу (депозиту) та цими Правилами, а згідно п. 5.15 Правил у випадку, якщо Вкладник письмово заявляє про бажання достроково припинити дію Договору банківського вкладу (депозиту) або про бажання зняти частину Вкладу до закінчення строку розміщення Вкладу, зазначеного у відповідному Договорі банківського вкладу (депозиту), дія такого Договору вважається припиненою достроково, а Банк виплачує Вкладнику весь Вклад та проценти, нараховані за фактичний період перебування коштів на Рахунку, за ставкою, зазначеною у відповідному Договорі банківського вкладу (депозиту).

Таким чином, оскільки договори банківського вкладу (депозиту) №0380 від 13.01.2015 у доларах США та №0372 від 13.01.2015 у гривнях було припинено за заявою Вкладника, відповідно до умов вказаних договорів кошти мали знаходитися на поточних рахунках НОМЕР_3 у гривні та НОМЕР_4 у доларах США, відкритих у АТ «Дельта Банк» на ім'я позивача на підставі договорів банківського рахунку.

Застережень щодо негарантування Фондом коштів на поточних рахунках вказані договори банківського рахунку не містить, а підстави, передбачені частиною четвертою ст. 26 Закону № 4452-VI випадки, коли вклади не гарантуються та не відшкодовуються), у даному випадку відсутні.

Сума вкладу на зазначених рахунках значно перевищує суму гарантовану Фондом, а отже, позивач мав бути включений до переліку вкладників які мають право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду в межах гарантованої суми відшкодування 200 000 грн, проте, позивачу відшкодовано за рахунок Фонду тільки 187 908 грн 76 коп., що свідчить про обгрунтованість позовних вимог в цій частині.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що постановою Національного Банку України від 30.10.2014 № 692/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорій проблемних» було внесено заборону банку, зокрема здійснювати залучення коштів від фізичних осіб в обсязі, що не перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття цієї постанови (у розрізі валюти), та за процентними ставками, не вищими, ніж середні по банківській системі; на проведення будь - яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладання до набрання чинності Постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

При цьому, заборон щодо дострокового розірвання договорів, вказана постанова не містить.

Щодо позовних вимог в частині, що стосується включення позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» четвертої черги, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 4 ст. 45 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.

За правилами частини п'ятої ст. 45 Закону №4452-VI протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Відповідно до абз. 4 частини першої ст. 48 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Згідно ст. 49 Закону №4452-VI Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх непідтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів уповноважена особа Фонду сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці.

Уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Відповідно до частини першої ст. 52 Закону №4452-VI кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано; 7) вимоги інших вкладників, які не є пов'язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов'язаними особами банку; 8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов'язаними особами банку; 10) вимоги за субординованим боргом.

Таким чином, Уповноважена особа Фонду визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення.

Так, до четвертої черги акцептованих вимог кредиторів включаються вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, договори банківського рахунку не містять застережень щодо негарантування Фондом коштів на поточних рахунках, а підстави, передбачені частиною четвертою ст. 26 Закону №4452-VI, у даному випадку відсутні, сума вкладу на зазначених рахунках значно перевищує суму гарантовану Фоном, тому, позивач мав бути включений до переліку вкладників які мають право на відшкодування коштів за вкладом в АТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду в межах гарантованої суми відшкодування 200 000 грн, а решта суми повинна бути включена до четвертої черги акцептованих вимог кредиторів, а тому, позовні вимоги про визнання протиправними дій щодо включення кредиторських вимог позивача у розмірі 22 927 349 грн 77 коп. до сьомої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідно до ст. 52 Закону №4452-VI та зобов'язання внести пропозицію щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів шляхом включення кредиторських вимог позивача у розмірі 22 922 912 грн 94 коп. до четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів є обґрунтованими і також підлягають задоволенню.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанцій є законним та обгрунтованим, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними.

Згідно з частинами першою-третьою ст. 242 КАС в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

За правилами частини першої статті 315 КАС України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

Повний текст виготовлено: 07 лютого 2018 року.