Справа № 460/4971/17
Суддя: Кондратьєва Н. А.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 460/4971/17
Провадження №2-а/460/208/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2018 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

у складі :

головуючого-судді Кондратьєвої Н.А.

при секретарі Юрчишині В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворові в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом до Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області про скасування постанови серії БР №90645 від 23.11.2017 року, винесеної інспектором патрульної поліції Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області Лойко І.Я., про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме за те, що він 23.11.2017 року о 10.20 год. на автодорозі Львів-Краковець 31 км 100м керував транспортним засобом в денну пору доби та рухався без включених ближнього світла фар, чим порушив п.п. 9.8. ПДР України.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до ст.283 КУпАП - розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст. 276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Оскаржувана постанова винесена на місці вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого розглядати справу, тобто інспектор розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, також його не було ознайомлено з правами та не надано можливості скористатися юридичною допомогою. Розгляд справи на місці суттєво порушив його права, оскільки він не мав можливості ними скористатися, також була порушена процедура розгляду адміністративної справи. Також зазначає, що відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки 23 листопада 2017 року, до зупинки інспектором, керував транспортним засобом з увімкненим ближнім світлом фар. Однак інспектор поліції у постанові БР №906465 вказав про порушення ним пункту 9.8 ПДР, і притягнув до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, що передбачає відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку та інших ПДР. Окрім цього, за не ввімкнені за межами населеного пункту у період з 01 жовтня до 01 травня денні ходові вогні або ближнє світло фар настає відповідальність за ст. 125 КУпАП, за порушення абзацу 8 пункту 9.8 ПДР. що регламентує порядок користування вказаними попереджувальними сигналами під час руху механічних транспортних засобів, а не за ч. 2 ст. 122 КУпАП, що передбачає відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, що врегульовано іншими правилами дорожнього руху.

Вважає, що дана постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є незаконною, оскільки правопорушення не вчиняв. Просить позов задоволити, скасувати вказану постанову та провадження по адміністративній справі за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, подав заяву у якій просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує та просить його задоволити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, в судове засідання не з'явився, хоч належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у відсутності відповідача не надходило, що дає можливість розглянути справу у його відсутності на підставі наявних доказів.

Дослідивши зібрані по справі докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного.

Згідно ч.1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до п.п. 1,3,8 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктіввладних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

З постанови серії БР №906465 від 23.11.2017 року вбачається, що на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425 гривень, за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що він, 23.11.2017 року о 10.20 год. на автодорозі Львів-Краковець 31 км 100м, керував транспортним засобом в денну пору доби без включених ближнього світла фар, чим порушив п.п. 9.8. ПДР України. Вказана постанова винесена інспектором патрульної поліції Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області Лойко І.Я.

Відповідно до ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». У аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проте, з 08 серпня 2015 року (тобто після ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище Рішення) набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» № 596-VІІІ від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП).

Відповідно до п.1, 2 Розділу ІІІ Інструкції Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 р. та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за № 1408/27853 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, аналізуючи норми чинного законодавства суд дійшов висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-VІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці, а відтак суд не бере до уваги обґрунтування позивачем незаконності оскаржуваної постанови в частині розгляду справи та винесення постанови на місці зупинки транспортного засобу.

У відповідності до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із п. 9.8 Правил дорожнього руху України, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КУпАП, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартівтягне за собою адміністративну відповідальність у виді штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 125 КУпАП, Інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу тягнуть за собою попередження.

Як вбачається з постанови серії БР №90645 від 23.11.2017 року, позивач керував автомобілем без ввімкнених фар ближнього світла. З пояснень позивача вбачається, що до зупинки інспектором, він керував транспортним засобом з увімкненим ближнім світлом фар.

Водночас, ч. 2 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, статті 121-128 частини перша і друга статті 129, статті 139 і 140 КУпАП не містять положень про встановлення відповідальності за таке порушення ПДР як керування з неувімкненими ближнього світла фар.

Таким чином, відповідачем невірно кваліфіковано дії позивача та помилково притягнуто його до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а не за ст. 125 КУпАП.

За даних обставин, оцінивши зібрані в сукупності докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підставний, постанова підлягає скасуванню, а провадження по адміністративній справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 5,6,9,241,242, 244, 246, 250, 271, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Позов задоволити.

Скасувати постанову серії БР №906465 від 23.11.2017 року по справі про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі.

Рішення може бути оскаржено з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 286, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляд.

Суддя Н.А. Кондратьєва