Справа № 167/37/18
Суддя: Сіліч І. І.
Дата ухвалення: 2018-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №167/37/18
Провадження №2-а/167/14/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2018 року м.Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Сіліча І.І.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в м.Рожище справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського роти ЗБ управління патрульної поліції у Волинській області ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне порушення АР № 524210 від 05.01.2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

15 січня 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовною заявою до поліцейського роти ЗБ управління патрульної поліції у Волинській області ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне порушення АР № 524210 від 05.01.2018 року. Позивач позов мотивує тим, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 524210 від 05.01.2018 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та до нього застосовано стягнення у вигляді штрафу. Вважає, що постанова підлягає скасуванню, оскільки не є правомірною, обгрунтованою та такою, що не відповідає положенням ч.3 ст. 2 КАС України, оскільки не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутністю належних доказів та з грубим порушенням чинного законодавства. Поліцейський діючи, як субєкт владних повноважень, не забезпечив обрання доказів у справі, не склав протокол та не зафіксував суть правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення. Вважає, що зміст постанови не відповідає вимогам, встановленим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення. Просить скасувати постанову у справі про адміністративне порушення АР № 524210 від 05.01.2018 року.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 18 січня 2018 року постановлено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

06.02.2018 року від відповідача до початку розгляду справи надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до інспектора роти № 3 батальйону УПП у Волинській області ДПП ОСОБА_3 про скасування постанови відмовити з підстав правомірного винесення ним вказаної постанови.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 162 КАС України відповідач одночасно з надісланням відзиву до суду, копію відзиву та доданих до нього документів надіслав позивачу ОСОБА_2 (а.с.19).

В строк для подання відзиву від відповідача не надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

За таких обставин, суд на підставі ч.5 ст.262 КАС України вважає за необхідне провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 05.01.2018 року відносно позивача винесено постанову АР № 524210 за те, що він 05.01.2018 року о 21 год. 10 хв., на а/д М-19 Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече 138 км., керуючи транспортним засобом Fiat Doblo д.н.з. НОМЕР_1 не виконав вимоги д/з «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив вимоги п. 8.4. «б» ПДР України, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. (а.с.6).

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 8.4 «б» Правил дорожнього руху України знаки пріоритету встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Знак 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено". Забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Знаки 2.1 - 2.3, 2.5 і 2.6 встановлюються безпосередньо перед перехрестям або вузькою ділянкою дороги, крім того, знак 2.3 на початку, а знак 2.4 - в кінці головної дороги. Знак 2.3 - з табличкою 7.8 обов'язково повторюється перед перехрестям, на якому головна дорога змінює свій напрямок.

Поза населеними пунктами на дорогах з твердим покриттям знак 2.1 повторюється з додатковою табличкою 7.1.1.

Якщо безпосередньо перед перехрестям встановлено знак 2.2, то йому повинен передувати знак 2.1 з додатковою табличкою 7.1.2.

Якщо знак 2.2 встановлений перед залізничним переїздом, що не охороняється та не обладнаний світлофорною сигналізацією, водій повинен зупинитися перед стоп-лінією, а за її відсутності - перед цим знаком.

Перевіряючи правомірність дій та рішень поліцейського при притягненні ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності суд враховує таке.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення визначені статтею 33 КУпАП, за приписами якої воно накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України (ст. 246 КУпАП).

Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, частини перша, друга, третя і п'ята статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини другої, третьої, четвертої та пятої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, законодавство надає поліцейському право не складати протокол про адміністративне правопорушення у справах про порушення Правил дорожнього руху.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На виконання приписів вищевзаних норм прийнято Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 (далі Інструкція).

Розділом ІІІ Інструкції передбачено те, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі (стаття 285 КУпАП).

У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП).

Постанова набирає законної сили після її вручення особі, або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

З приводу вчиненого правопорушення ОСОБА_2 зазначає те, що під час притягнення його до адміністративної відповідальності було порушено процедуру оформлення і розгляду матеріалів про вчинене ним адміністративне правопорушення.

Суд, приходить до переконання в тому, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства.

Проте, з відеозапису з нагрудного реєстратора інспектора роти № 3 батальйону УПП Волинській області ОСОБА_3 не вбачається, що позивач не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено». В даному записі видно, що позивач ОСОБА_2 не погоджується з фактом вчинення ним правопорушення. Також свідки, які знаходилися в транспортному засобі стверджували, що водій ОСОБА_2 виконав вимоги д.з «Проїзд без зупинки заборонено». (ас.18).

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може грунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На думку суду в справі відсутні докази про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки останній діяв згідно вимог ПДР України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, а постанову АР № 524210 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 05.01.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - скасувати.

Згідно з ч. 1ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 та абз.2 ч.5 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, враховуючи вищенаведені обставини та приймаючи до уваги, що позивачем, якого звільнено від сплати судового збору за подання адміністративного позову у даній справі, під час розгляду даної адміністративної справи не були понесені будь-які судові витрати, що свідчить про відсутність підстав для їх компенсування за рахунок відповідача у справі, який у спірних відносинах виступає в якості суб`єкта владних повноважень, за результатами розгляду даної адміністративної справи, тому суд вважає, що підстав для стягнення судових витрат, як з позивача так і з відповідача немає.

На підставі ст.ст.33, 38, 122, 222, 245, 246, 248, 251, 252, 254, 258, 280, 285, 288, 289, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 62 Конституції України, п. 8.4 «б» Правил дорожнього руху України, керуючись ст.ст. 8, 9 20, 44, 47, 77, 90, 139, 143, 162, 192, 229, 241-246, 250, 259, 262, 293, 295, 297 КАС України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до поліцейського роти ЗБ управління патрульної поліції у Волинській області ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне порушення АР № 524210 від 05.01.2018 року задовольнити.

Постанову АР № 524210 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 05.01.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - скасувати.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 5 розділу УІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Рожищенського районного суду І.І.Сіліч