Справа № 361/4944/16-а
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2018 року № 361/4944/16-а
Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Лапія С.М., суддів: Василенко Г.Ю., Щавінського В.Р., розглянувши в м. Києві в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом гр. ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: Броварський об`єднаний міський військовий комісаріат, про оскарження рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

Гр. ОСОБА_1 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просив з урахуванням уточнених позовних вимог :

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо повернення на доопрацювання поданих ним документів для призначення та виплату одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи з 04.01.2016, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії;

- скасувати рішення Міністерства оборони України від 20.05.2016 року № 36, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби. в частині не призначення йому одноразової грошової допомоги та повернення документів до Броварського об`єднаного міського військового комісаріату;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу як інваліду 3 групи з 04.01.2016, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаної з його виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервісті, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою КМУ «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей», у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.08.2016 відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01.03.2017 дану справу передано до Київського окружного адміністративного суду у порядку ст. 22 КАС України.

До Київського окружного адміністративного суду справа надійшла 16.03.2017.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.03.2017 дану справу прийнято до провадження.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішення Міністерства оборони України про повернення документів на доопрацювання є неправомірним у зв`язку з тим, що розпорядник бюджетних коштів, тобто Міністр оборони України, правом приймати таке рішення не наділений. Аналіз ч. 2 п. 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМ України від 25 грудня 2013 року № 975, на думку позивача, розпорядник бюджетних коштів (МО України) приймає у місячний строк рішення щодо призначення або відмови в призначенні одноразової грошової допомоги. Іншого рішення, на думку позивача, розпорядник бюджетних коштів приймати не має права.

Позивач надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях, а також надав суду клопотання, в якому просив розглядати справу у порядку письмового провадження

Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності.

На підставі ст. 194, 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що гр. ОСОБА_1 у період з 05.12.1979 по 15.06.1981 проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій та виконував інтернаціональний обов`язок в Демократичній республіці Афганістан у складі військової частини польова пошта № 51932, що підтверджуються довідкою від 09.12.2016 № 8/116184 та військовим квитком серії НОМЕР_1 від 02.07.1979.

Під час проходження військової служби у республіці Афганістан позивач отримав мінно-вибухову травму, осколочні поранення голови та лівої ноги.

Згідно витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 17.12.2015 №4837 наслідками поранень є МВТ, ЗЧМТ (контузія головного мозку) та рубці, що підтверджується висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи 2465/Ж від 09.12.2015 року «Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи», та які у подальшому призвели до розвитку: «Стійких наслідків перенесеної МВТ, ЗЧМТ (контузія головного мозку) у вигляді після травматичної та дисциркуляторної енцефалопатії II ступеня з мнестичним зниженням, вестибуло-атактичним синдромом, вираженим церебростенічним синдромом, вегето-сосудистою дисфункцією, стійко вираженим цефалічним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією III ступеня та інше, що підтверджується медичними та військово-обліковими документами.

Вказані поранення пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії.

Згідно висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 09.12.2015 № 2465/Ж виявлені у гр. ОСОБА_1 описані рубці є наслідком загоєння ран, що могли утворитись внаслідок розривної дії снаряду, могли бути спричинені в період проходження служби під час виконання бойових дій в 1980 році.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК з 04.01.2016 року позивачу встановлено третю групу інвалідності, довічно, причиною інвалідності встановлено: травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Встановлена 3 група інвалідності підтверджується також посвідченням серії НОМЕР_2 від 11.01.2016 року.

Позивач в січні 2016 звернувся до Броварського об`єднаного міського військового комісаріату із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням, ЗЧМТ, контузією, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії, що призвели до інвалідності групи 3 довічно.

До заяви було додано всі необхідні документи згідно Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975.

Як слідує з листа військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.01.2016 № 2/5/212, на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України у відповідності до вимог п.13 Порядку комісаріатом було спрямовано всі необхідні документи для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та висновок щодо можливості виплати такої допомоги.

Також зазначено, що командування вважає, що ОСОБА_1 має право на отримання зазначеної грошової допомоги в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Проте, листом від 30.06.2016 року №2/5/1798 військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 зобов`язано військового комісара Броварського міського військового комісаріату повідомити ОСОБА_1 про протокол комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №36 від 20.05.2016 року.

Як слідує з витягу з даного протоколу, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про необхідність повернення на доопрацювання документів, оскільки відсутні документи, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

Позивач, не погоджуючись з даним рішенням, звернувся за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно ст. 41 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Розділом II цього Закону, зокрема, встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.

Пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до п. б) ч.1 ст.16-2 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності ІІІ групи (редакція на момент виникнення спірних правовідносин).

Частиною 8 ст.16-3 вказаного Закону особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом 3 років з дня виникнення у них такого права.

Відповідно до п.3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно довідки МСЕК від 04.01.2016 позивачу встановлено 3 групу інвалідності з 04.01.2016 року у зв`язку з пораненнями, отриманими під час виконання обов`язків військової служби у країні, де велись бойові дії, - довічно, отже, право на отримання одноразової грошової допомоги у позивача виникло з 04.01.2016 року.

Відповідно до вимог п.11 Порядку військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності; довідку МСЕК про встановлення групи інвалідності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва); документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків.

Згідно п.13 Порядку керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в п.11 Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулись за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

З метою реалізації права на одноразову грошову допомогу у січні 2016 позивач надав до Броварського об`єднаного міського військового комісаріату заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, копії паспорта, ідентифікаційного коду, висновку судмедекспертизи, військового квитка, витягу з протоколу засідання ЦВЛК, довідки МСЕК, картки реквізитів.

Приймаючи рішення про повернення на доопрацювання документів позивача, Комісія зазначила, що з наданих копій документів не вбачається, що травма (поранення, контузія) отримані саме під час участі у бойових діях в ДР Афганістан.

Позивачем до суду було надано лист Федерального державного казенного підприємства «Центральний архів Міністерства оборони Російської Федерації» від 09.12.2016 № 8/116184, в якому зазначено: «в книге алфавитного учета личного состава войсковой части полевая почта 51932 призыва 1979 года значится:

«Полагать убывшими 19.09.1980г.

Нижепоименованных военнослужащих на стационарное лечение:

- в в/ч пп 94777:

4. ряд. ОСОБА_2 (АДН) 1 МСБ».

Щодо листа від 09.12.2016 № 8/116184, то представником відповідача зазначено, що він не містить інформації про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Однак, суд не погоджується з даним твердженням та звертає увагу, що даний лист не містить інформації і про те, що поранення позивача було повязане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, та те, що по відношенню до позивача було розпочато будь-яке розслідування, при цьому він підтверджує, що позивач був направлений на стаціонарне лікування.

Отже, суд вважає, що позивачем документально доведено, що травма (поранення), контузія отримані ним саме під час участі в бойових діях в ДР Афганістан.

Виходячи з викладеного, встановлено обов`язок саме Міністерства Оборони України прийняти рішення про виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям у зв`язку з встановленням інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби під час здійснення інтернаціонального обов`язку.

Вказане також підтверджується практикою, викладеною в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 01.12.2015 року у справі №825/1807/15-а, постановах Верховного Суду України від 10.03.2015 року у справі №21-563а14, від 21.04.2015 року у справі №21-135а15, від 18.11.2014 року у справі №21-446а14.

Крім цього, у зазначених постановах Верховного Суду України визначено, що одноразова грошова допомога є компенсаційним механізмом соціального захисту військовослужбовців, який спрямований на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

За таких обставин суд дійшов висновку, що саме на Міністерство оборони покладено обов`язок щодо прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку із встановленням останньому інвалідності 3 групи.

З урахуванням того, що обов`язок по прийняттю рішення про виплату одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку із встановленням останньому інвалідності III групи покладено саме на відповідача, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України від 20.05.2016 року № 36, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби, в частині не призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та повернення документів до Броварського об`єднаного міського військового комісаріату.

Стосовно позовних вимог щодо зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як інваліду 3 групи з 04.01.2016, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаної з його виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервісті, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою КМУ «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалося раніше, заява позивача з доданими документами Комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби були розглянуті, про що зазначено у Витязі з протоколу від 20.05.2016 № 36, та повернені на доопрацювання з єдиної підстави - відсутність документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачем разом із заявою подано в січні 2016 року повний перелік документів,необхідних для призначення та виплати одноразової грошової допомоги , які військкоматом було надіслано до Міністерства оборони України, для вирішення даного питання.

Однак, відповідач, як установлено судом, помилково повернув заяву позивача на доопрацювання до Київського ОВК.

Отже, відповідач у встановленому порядку зазначені документи не розглянув та не прийняв відповідного рішення щодо можливості призначення виплати одноразової грошової допомоги позивачу, чим допустив порушення права позивача на належний розгляд поданої ним заяви та документів і прийняття відповідного рішення з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

Суд вважає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. (Аналогічна правова позиція також наведена в постановах Верховного суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15, від 02 лютого 2016 року у справі № 804/14800/14).

Судом встановлено право позивача на отримання одноразової грошової допомоги як інваліда III групи, інвалідність якого пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, тому належним способом захисту в даному випадку є зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій. Водночас, докази, подані позивачем, підтверджують обставини, на які він посилається на обґрунтування позовних вимог, а тому суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 239, 242, 244, 245, 246, 250 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо повернення на доопрацювання поданих гр. ОСОБА_1 документів для призначення та виплату одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи з 04.01.2016, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Скасувати рішення Міністерства оборони України від 20.05.2016 року № 36, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби в частині повернення на доопрацювання документів гр. ОСОБА_1 до Броварського об`єднаного міського військового комісаріату.

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити гр. ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як інваліду 3 групи з 04.01.2017 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаної з його виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервісті, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою КМУ «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Судді Лапій С.М.

Василенко Г.Ю.

Щавінський В.Р.