Справа № 2а-12963/12/2070
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2018 Київ К/9901/448/18 2а-12963/12/2070
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.,

суддів: Васильєвої І.А., Пасічник С.С.

розглянувши у письмовому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрполіс Компані» на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2013 року (судді: Любчич Л.В., Макаренко Я.М., Спаскіна О.А.) у справі №2а-12963/12/2070 за поданням Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Харківської області Державної податкової служби про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків - Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрполіс Компані»,

у с т а н о в и в :

21 листопада 2012 року Державна податкова інспекція у Київському районі м. Харкова Харківської області Державної податкової служби (далі - податковий орган, інспекція) звернулась до суду з поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків - Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрполіс Компані» (далі - Товариство, платник податків), накладеного рішенням керівника податкового органу № 5 від 20 листопада 2012 року, з мотивів обґрунтованості застосування ним умовного адміністративного арешту майна платника податків та необхідності продовження терміну його застосування у порядку встановленому частиною 3 статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України.

23 листопада 2012 року Харківський окружний адміністративний суд постановою відмовив у задоволені подання податкового органу виходячи з того, що заявником не доведено факту відмови відповідача від проведення документальної перевірки або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби, який був би зафіксований у відповідному акті, що, в свою чергу, могло бути покладено в основу рішення про застосування адміністративного арешту активів.

27 лютого 2013 року Харківський апеляційний адміністративний суд постановою скасував постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2012 року, прийняв нову постанову, якою подання податкового органу задовольнив, підтвердив обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна Товариства, накладеного рішенням керівника інспекції №5 від 20 листопада 2012 року.

Ухвалюючи постанову суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки платник податків не допустив посадових осіб органу державної податкової служби до проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення, керівником органу правомірно та обґрунтовано застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків.

Судами першої та апеляційної інстанцій установлено, що Товариство перебуває на податковому обліку з 18 січня 2006 року, 19 жовтня 2012 року керівником податкового органу винесений наказ №1288 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з питань правильності визначення, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість в частині взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Інформ-Прогрес Сервіс» за період з 01 червня 2012 року по 31 липня 2012 року.

Крім того, суди попередніх інстанцій установили, що обставинами, які доводять недопущення осіб до перевірки є відповідь Товариства про неможливість проведення перевірки, у зв'язку з тим, що усі первинні документи надані до експертної установи в межах проведення судово-економічної експертизи, призначеної в господарській справі. Підставою прийняття податковим органом рішення про застосування адміністративного арешту активів майна платника податків відповідно до пп. 94.2.3 п. 94 статті 94 Податкового кодексу України є акт про неможливість проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства від 23 жовтня 2012 року №1174/22-406/33901201.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Товариство подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2013 року, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2012 року залишити без змін.

Доводами касаційної скарги відповідач визначає порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши судове рішення апеляційної інстанції в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги.

Стаття 94 Податкового кодексу України встановлює адміністративний арешт майна, за положеннями пункту 94.1 цієї статті, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом. Обставини застосування арешту майна наведені пунктом 94.2, серед яких, підпунктом 94.2.3 передбачено застосування адміністративного арешту у випадку, коли платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

Підставою для прийняття податковим органом рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків, як правильно встановили суди попередніх інстанцій, є неможливість проведення перевірки Товариства, що підтверджується актом від 23 жовтня 2012 року №1174/22-406/33901201, підписаного начальником відділу особливо важливих перевірок (а.с.37).

Належним доказом відмови від проведення перевірки або не допуску осіб податкового органу до її проведення, в розумінні частини першої та четвертої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) є акт, який засвідчує факт відмови платника податків від проведення документальної перевірки відповідно до пункту 81.1 або відмови у допуску посадових (службових) осіб до проведення перевірки, відповідно до п. 81.2 статті 81 Податкового кодексу України.

Відсутність актів, які встановлюють факти, з якими пов'язані підстави застосування адміністративного арешту активів, спростовують доводи податкового органу та висновки суду апеляційної інстанції про правомірність застосування умовного адміністративного арешту активів Товариства рішенням податкового органу, і як наслідок, унеможливлюють задоволення подання про продовження терміну застосування такого адміністративного арешту.

Відтак, підстави застосування податковим органом адміністративного арешту майна платника податків відповідно до пп. 94.2.3 п. 94.2 статті 94 Податкового кодексу України відсутні.

Суд визнає, що суд апеляційної інстанції допустив неправильне застосування закону та порушив норми процесуального права, в частині оцінки доказів, при ухваленні судового рішення, внаслідок чого, касаційна скарга Товариства підлягає задоволення, а постанова суду першої інстанції залишенню без змін, як прийнята правильно по суті заявленого подання.

Керуючись статтями 328, 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрполіс Компані» задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2013 року у справі № 2а-12963/12/2070 скасувати.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2012 року № 2а-12963/12/2070 залишити без змін.

Пoстанoва набиpає закoннoї сили з дати її пpийняття, є oстатoчнoю і oскаpженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді І.А.Васильєва

С.С.Пасічник