Справа № 263/13516/16-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року справа №263/13516/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 листопада 2017 року (повний текст складено 07 листопада 2017 року в м. Маріуполь) у справі № 263/13516/16-а (суддя І інстанції Папаценко П.І.) за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання бездіяльності незаконною, неправомірним рішення та його скасування , -

В С Т А Н О В И В:

26 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Маріупольської міської ради, з урахуванням уточнень, просив суд: - визнати незаконною бездіяльність Маріупольської міської ради, що виявилась у неприйнятті своєчасного рішення та не наданні своєчасно адміністративної послуги щодо розгляду питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по ОСОБА_2Хмельницького для встановлення металевого гаражу ОСОБА_1; - визнати неправомірним та скасувати рішення Маріупольської міської ради від 8.04.2016 року №7/6-281. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на наступне. 25.11.2015 року він звернувся до Маріупольської міської ради, через центр адміністративних послуг «Діалог» із клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по ОСОБА_2Хмельницького, 24 для встановлення металевого гаражу. До клопотання були додані копії: паспорту, інн, викопіювання із генерального плану міста та клопотання підприємства про необхідність надання гаражу. У строк, встановлений Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 10 Законом України «Про адміністративні послуги», Земельним кодексом України Маріупольською міською радою не було прийнято відповідне рішення. Вказана бездіяльність Маріупольської міської ради є незаконною та неправомірною. Крім того, без відповідних на то повноважень, Маріупольська міська рада через чотири місяці приймає рішення від 08.04.2016 року №7/6-281 про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставі ст. 134 Земельного кодексу України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 листопада 2017 року по справі № 263/13516/16-а провадження у справі закрито, у звязку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Позивачем подана апеляційна скарга, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України. Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги і дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, дійшов висновку про те, що Маріупольська міська рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин. Отже, відповідач як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права користування земельною ділянкою в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій. З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Термін «суб'єкт владних повноважень», вжитий у зазначеній процесуальній нормі - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 статті 4 КАС України). Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій. Відповідно до частини першої статті 124 Земельного кодексу України (далі ЗК) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Частиною першою статті 122 ЗК передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (частина перша статті 116 ЗК). За правилами частини першої статті 123 ЗК надання земельних ділянок комунальної власності у користування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених законом, або на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, передбачених статтею 122 цього Кодексу. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки (частина друга статті 123 ЗК). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (частина третя статті 123 ЗК). Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обовязкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом після отримання позитивного висновку такої експертизи, приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (частина шоста статті 123 ЗК). Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва. Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. Аналіз наведених норм права у взаємозвязку дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у користування (оренду) громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у користування (оренду) зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у користування, за результатами розгляду яких визначені в статті 123 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування (оренду). Отже, висновок суду першої інстанції у справі, що розглядається, предметом якої є рішення про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки про те, що відповідач при його винесенні не здійснював владні управлінські функції, ґрунтується на неправильному застосуванні норм процесуального права, оскільки в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду. На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права і дійшов передчасного висновку, що спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, внаслідок чого ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. Керуючись ст. 308, 311, 320, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 листопада 2017 року у справі № 263/13516/16-а задовольнити частково. Ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 листопада 2017 року у справі № 263/13516/16-а скасувати, а справу повернути до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області для продовження розгляду справи. Повний текст постанови складено 07 лютого 2018 року. Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: А.А. Блохін

ОСОБА_3

ОСОБА_4