Справа № 826/22248/15
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 лютого 2018 року № 826/22248/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовомОСОБА_1
до1. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю. 2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
про зобов'язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому просить суд:

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» включити до переліку вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, додаткову інформацію про ОСОБА_1 ( і.п.н. НОМЕР_1, паспорт серія НОМЕР_2 виданий Вишнівським МВМ ГУ МВС України в Київській області 26 листопада 1996 року, зареєстрований за адресом: АДРЕСА_1) щодо виплати відшкодування у сумі 191 000 грн. згідно з договором банківського рахунку № 23795-34 в національній валюті від 17.03.2015, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Київська Русь»;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 ( і.п.н. НОМЕР_1, паспорт серія НОМЕР_2 виданий Вишнівським МВМ ГУ МВС України в Київській області 26 листопада 1996 року, зареєстрований за адресом: АДРЕСА_1) відшкодування у сумі 191 000 грн. згідно з договором банківського рахунку № 23795-34 в національній валюті від 17.03.2015, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Київська Русь»;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 ( і.п.н. НОМЕР_1, паспорт серія НОМЕР_2 виданий Вишнівським МВМ ГУ МВС України в Київській області 26 листопада 1996 року, зареєстрований за адресом: АДРЕСА_1) до загального реєстру вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позову зазначається, що між позивачем та Банком 17.03.2015 було укладено вищезгаданий договір банківського рахунку в національній валюті України.

19.03.2015 року на поточний рахунок позивача № 001 від Асоціації автомобільних перевізників України надійшли кошти у сумі 191 000 грн. В контексті наведеного позивач зазначає (а.с. 56), що у березні 2015 року звертався до Асоціації із заявою про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги у розмірі 191 000 грн. для власних потреб та 16.03.2015 було укладено договір № 31-15/КР, який передбачав повернення коштів до 31.12.2015.

Однак, на підставі постанови Правління НБУ від 19.03.2015 № 190 про віднесення Банку до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 19.03.2015 прийнято рішення про запровадження у Банку з 20.03.2015 тимчасової адміністрації та Уповноваженою особою Фонду призначено Волкова О.Ю.

Надалі, як зазначає позивач, 16.07.2017 правлінням НБУ прийнято постанову № 460 про відкликання банківської ліцензії у Банку та ліквідацію Банку, у зв'язку з чим Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 17.07.2015 прийнято рішення № 138 про початок процедури ліквідації Банку.

Позивач зазначає, що звернувшись у серпні 2015 до банку-агента за отриманням гарантованої суми відшкодування та дізнався, що відсутній у реєстрі осіб, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, хоча ще 02.07.2015 звертався до Уповноваженої особи Фонду про включення позивача до такого списку. Зокрема, позивач додає до позову заяву від 27.09.2015 (вх. від 01.09.2015) щодо включення до реєстру вкладників та здійснення виплат.

Посилаючись на положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ЦК України, позивач наполягає на тому, що він є вкладником банку, а кошти на рахунку - вкладом, на який поширюються гарантії Фонду. Позивач акцентує увагу, що його вклад не підпадає під жодну обставину, наявність яких виключає відшкодування коштів.

Відтак, позивач вважає, що Уповноважена особа Фонду без жодних правових підстав не включила позивача до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, і як наслідок, позивач відсутній у загальному реєстрі вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, що порушує його права.

Враховуючи викладене у позовній заяві, позивач просить задовольнити позов.

Уповноважена особа Фонду подала заперечення проти позову (а.с. 28), зазначивши по суті, що позивач не є вкладником та не має банківського вкладу, а є позичальником АМПУ (код ЄДР 16307261) та, відповідно, не підпадає під дію ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зазначається, що за результатами перевірки виявлено правочини, що підпадають під ознаку нікчемності згідно ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме: 19.03.2015 Банком вчинено правочин щодо перерахування частини одержаних внаслідок дострокового розірвання договорів банківського вкладу грошових коштів у загальній сумі 191 000 грн. з поточного рахунку Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України № 001 у Банку на особовий рахунок № 01 у Банку, відкритий на ім'я позивача, з призначенням платежу: надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 31-15/КР від 16.03.2015. Не включивши позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, Уповноваженою особою Фонду фактично застосовано наслідки нікчемності правочину. Правочин з перерахування коштів, на думку відповідача, вчинений сторонами виключно з метою штучного створення обов'язку Фонду щодо відшкодування коштів, такі правочини спрямовані на заволодіння державними коштами, а відповідно - порушують публічний порядок, є нікчемними згідно з п. 2 та п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 228 ЦК України. В контексті зазначених заперечень надається виписка по рахунку Асоціації міжнародних автомобільних перевізників за період 16.03.2015-19.03.2015 (а.с. 40-47) про перерахування фізичним особам поворотної фінансової допомоги за договорами.

Крім того, до заперечень надано повідомлення від 08.10.2015 № 9153/16 на ім'я позивача про нікчемність правочину щодо перерахування коштів на рахунок позивача від вищезгаданої асоціації, в якому, крім наведеного, зазначено також, що: Банк взяв на себе зобов'язання, які він очевидно не був спроможний виконати; укладення договору банківського рахунку та проведення фінансових операцій щодо зарахування коштів з подальшою сплатою процентів збільшувало розмір зобов'язань Банку, погіршувало його фінансове становище і сприяло приведенню Банку до неплатоспроможності, що є підставою для визнання нікчемності правочинів; перерахування коштів здійснювалось у безготівковій формі та кошти надійшли внаслідок дроблення коштів з рахунку юридичної особи, розмір вкладу якої становив значно більше гарантованої державою суми, а відтак вказані обставини свідчать про те, що Асоціація мала на меті отримання коштів не від Банку і не за рахунок Банку, а від Фонду гарантування вкладів, тобто державних коштів; перерахування коштів Асоціацією на рахунок позивача, який є співробітником Асоціації за договором поворотної фінансової допомоги, надавало можливість Асоціації як власнику вкладу, який перевищує 200 000 грн. та повернення якого не гарантується Фондом, отримати цю суму повністю, без будь-яких обмежень, що є наданням переваг цьому вкладнику перед іншими кредиторами; перерахування коштів Асоціацією на рахунок позивача за відсутності достатнього розміру коштів на кореспондентському рахунку Банку для задоволення всіх платіжних доручень, виставлених відповідною датою та за умови невиконання інших платіжних доручень (з 71 243 026,50 грн. одержаних 19.03.2015 року платіжних доручень Банком тієї дати були виконані платіжні доручення на суму 7 789 167,45 грн., тобто 10.93% платіжних доручень) є наданням Асоціації переваг (пільг), прямо не встановлених для нього законодавством та внутрішніми документами Банку.

Фонд гарантування вкладів у відповідь на позов надав заперечення (а.с. 72), в яких по суті зазначив, що не володів та не повинен був володіти жодною додатковою інформацією про позивача. Враховуючи наведене просив відмовити у задоволенні позову. Із змісту заперечень вбачається, що відповідач просив розглядати справу за його відсутності та не наполягав на участі у судовому засіданні.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв'язку з розглядом даної справи, слід зазначити, що ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва Літвінової А.В. від 27.09.2015 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судовий розгляд.

На підставі розпорядження керівника апарату суду про повторний автоматичний розподіл судових справ від 10.10.2017 №6537 та відповідно до пункту 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу повторно автоматично розподілено на суддю Окружного адміністративного суду м. Києва Кармазіна О.А.

Відповідно до ухвали від 01.11.2017 справу прийнято до провадження судді Кармазіна О.А. та справу призначено до розгляду по суті на 16.01.2018. Розгляд справи був відкладений на 06.02.2018 за клопотанням відповідача, проти чого не заперечував представник позивача.

Слід зазначити, що з 15.12.2017 набрала чинності нова редакція КАС України. Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

У судовому засіданні 06.02.2018 судом відмовлено у задоволенні клопотання Уповноваженої особи Фонду про зупинення провадження у даній справі до розгляду справи № 826/22248/15 про оскарження рішень виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про запровадження тимчасової адміністрації та інших рішень, прийнятих у розвиток попереднього, оскільки судом не встановлено обставин, достатніх для зупинення провадження у справі та передбачених п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України, ухвала про що занесена до протоколу судового засідання. Зазначеною нормою передбачено, що суд зупиняє провадження у справі в разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду;

У судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 194 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, враховуючи пояснення присутніх представників учасників справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Так, сторонами визнаються та не заперечуються вищезазначені обставини укладання договору банківського рахунку, укладання позивачем із вищезгаданою асоціацією договору надання поворотної фінансової допомоги, зазначені вище обставини зарахування коштів від вищезгаданої Асоціації, вжиття регулятором заходів відносно Банку, як і факт визначення угод/транзакцій нікчемними, формування Уповноваженою особою Фонду відповідного повідомлення на адресу позивача.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 р. № 190 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 19.03.2015 прийнято рішення № 61 про запровадження з 20.03.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» призначено Волкова О.Ю.

Постановою Правління Національного Банку України від 16.07.2015 № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.07.2015 №138 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкова О.Ю. строком на 1 рік з 17.07.2015 по 16.07.2016 включно.

Вищезгаданим листом Уповноваженої особи Фонду від 08.10.2015 сформовано позицію на адресу позивача про нікчемність правочинів з наведених вище мотивів, викладених у цьому листі, щодо перерахування частини одержаних внаслідок дострокового розірвання Договорів банківського вкладу грошових коштів у загальній сумі 191 000,00 грн. з поточного рахунку Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України у ПАТ «Банк «Київська Русь» на особовий рахунок позивача у ПАТ «Банк «Київська Русь», відкритий за договором банківського рахунку № 23795-34 від 17.03.2015.

Відповідно до ч.1 та ч.4 ст.4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Частиною 1 та ч.2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якого, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

При цьому, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої ст. 26 цього Закону.

Перелік складається станом на день прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на день прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, незалежно від кількості вкладів в одному банку (п. 4 р. III Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами №14 від 09.08.2012).

Отже, з метою належного захисту прав і законних інтересів вкладників банків, зокрема з метою забезпечення гарантованого Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування коштів за вкладами, уповноважену особу Фонду наділено правом складати відповідний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що під час дії тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» Уповноваженою особою Фонду встановлено факти вчинення дій, спрямованих на її думку на неправомірне отримання від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку.

Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» ; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Із системного аналізу наведених законодавчих норм слідує, що Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку договорів (інших правочинів), укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку.

Так, Уповноваженою особою Фонду виявлено та повідомлено учасників правочину, що правочин щодо перерахування частини одержаних внаслідок дострокового розірвання Договорів банківського вкладу грошових коштів у загальній сумі 191 000,00 грн. з поточного рахунку Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України у ПАТ «Банк «Київська Русь» на особовий рахунок позивача у ПАТ «Банк «Київська Русь», з призначенням платежу: надання поворотної фінансової допомоги - є нікчемним; договір банківського рахунку № 23795-34 від 17.03.2015 року, укладеного між ПАТ «Банк «Київська Русь» та позивачем - є нікчемним.

Вищезгаданим листом Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» повідомила Позивача про нікчемність правочинів.

Таким чином правочин, вчинений між сторонами, та власне перерахування коштів на рахунок позивача в день прийняття рішення про віднесення Банку до категорії неплатоспроможних, є такими що створюють додатковий, не передбачений законом штучний обов'язок Фонду щодо відшкодування грошових коштів, що призводило б до витрачання коштів Фонду фактично на відшкодування коштів, які підлягають поверненню позивачем Асоціації поза межами черговості задоволення вимог кредиторів - юридичних осіб, у зв'язку з чим дії та рішення Уповноваженої особи Фонду відносно позивача відповідають умовам застосування п. 2 та п.7 ч. З статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 228 Цивільного кодексу України. Слід додати, що АМАПУ надало протягом короткого періоду часу поворотну фінансову допомогу фізичним особам (а.с. 40-47), що надавало можливість отримати суми вкладів повністю, без будь-яких обмежень, що є наданням переваг цим вкладникам перед іншими кредиторами та штучною зміною черговості задоволення вимог кредиторів (відносно ініціатора платежу) щодо перерахованої позивачу суми та, відповідно, підставою для виявлення нікчемності правочину.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом.

Тобто, для отримання відшкодування за вкладом фізичної особи, за рахунок ФГВФО мають бути наявні дві умови а саме: особа має бути вкладником та повинна мати вклад.

Згідно з ч. 4 ст.2 цього Закону вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката;

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Разом з тим аналізуючи ч.3 ст.2 Закону 4452 в частині визначення терміну вклад - можливо виділити істотні ознаки грошового вкладу а саме: грошові кошти мають бути залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника); має бути договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку.

Під залученням грошових коштів розуміють тимчасово вільні кошти вкладників - фізичних та юридичних осіб, які мобілізовані банком на певних умовах і на певний термін чи до запитання. Ці кошти зберігаються на рахунках клієнтів-вкладників і використовуються відповідно до режиму рахунку і банківського законодавства.

Метою проведення таких операцій є: залучення коштів для подальшого розміщення в активні операції; (надання фінансових послуг); залучення коштів для поповнення ліквідності з метою розрахунків за зобов'язаннями.

Тобто, грошові кошти мають надійти (для вкладника) до банку, через касу банку або з іншої фінансової установи тим самим збільшуючи ліквідність, а також зобов'язання Банку на суму залучених грошових коштів від вкладника.

Отже, в розумінні наведених обставин, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ч.1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивач не є владником, оскільки грошові кошти не залучені Банком від Позивача, а є такими що надані як фінансова допомога від АМАПУ та відповідно Позивач не має договору банківського вкладу, що як наслідок не підпадає під дію ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в частині визначення осіб як вкладників, та таких які мають вклад.

Із раніше зазначених ч. 1 ст. 26 та ч. 1 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вбачається, що обов'язок Уповноваженої особи щодо включення Позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами безпосередньо пов'язаний із наявність у позивача статусу вкладника банку. Наявність такого статусу обумовлюється наявністю статусу вкладника та наявністю вкладу.

Не включивши Позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, Уповноваженою особою фактично застосовано наслідки нікчемності правочину, щодо виконання Банком 19.03.2015 (день віднесення Банку до категорії неплатоспроможних) платіжних доручень Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України з призначенням платежу: надання поворотної фінансової допомоги.

За змістом абз. 1 ч. 2 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину встановлена законом (нікчемний правочин), визнання його недійсним судом не вимагається.

При цьому, суд звертає увагу на те, що ПАТ «Банк «Київська Русь» постановою Правління Національного банку України від 05.03.2015 № 165/БТ віднесений до категорії проблемних із встановленням ряду обмежень в його діяльності, що встановлено у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2016 у справі 826/20986/15 (номер рішення в ЄДРСР 56910164).

Таким чином, укладення між ПАТ «Банк «Київська Русь» та позивачем договір банківського рахунку 17.03.2015, є порушенням постанови Правління Національного банку України від 05.03.2015 № 165/БТ, яка є обов'язковою до виконання, та діючого законодавства у сфері банківської діяльності.

Згідно ч.2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Виявивши обставини, передбачені ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноважена особа має право не включити фізичну особу до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами посилаючись на нікчемність договору банківського вкладу.

Відповідно п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

З урахуванням наведеного у сукупності, суд приходить до висновку про відсутність у Уповноваженої особи Фонду будь-яких обов'язків щодо вчинення дій по включенню позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та, відповідно, обов'язку надавати додаткову інформацію про позивача до Фонду, що, у свою чергу, відповідно виключає здійснення Фондом дій щодо виплати позивачу коштів за рахунок Фонду.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Вищого адміністративного суду України, висловленій в ухвалі від 16.06.2016 у справі 826/18706/15 (К/800/675/16; номер в ЄДРСР 58496481) за аналогічних обставин.

При цьому, суд бере до уваги те, що позивачем у даному випадку взагалі не оскаржуються дії чи рішення Уповноваженої особи Фонду щодо визнання угод/транзакцій нікчемними, що є передумовою для зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За правилами ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У взаємозв'язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене у сукупності та у контексті наведених вище норм законодавства, судом не встановлено порушень норм цих актів з боку відповідачів, та, відповідно, прав чи інтересів позивача з боку відповідачів, які діяли за наведених обставин відповідно до вимог законодавства України. Відносно позовних вимог до Фонду суд також зазначає, що вимоги до цього відповідача заявлені передчасно, оскільки для цілей організації виплат Фонд не отримував будь-яких документальних відомостей від Уповноваженої особи Фонду та судом не встановлено порушень прав позивача з його боку.

Відтак, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі з наведених вище мотивів та підстав. Позивачем наведені висновки суду не спростовані та не доведено зворотне. Беручи до уваги наведене та приписи ст. 139 КАС України, підстав для відшкодування позивачу судового збору не має.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями статтями ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, ст. ст. 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.А. Кармазін