Справа № 522/2755/18
Суддя: Шенцева О. П.
Дата ухвалення: 2018-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/2755/18
Провадження №2-а/522/923/18
Ухвала

Іменем України

16 лютого 2018 року Суддя Приморського районного суду м.Одеси Шенцева О.П., розглянувши справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Одеській області, третя особа: ОСОБА_1, про визнання неправомірною та скасування постанови, -

встановив:

15.02.2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулось до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Одеській області, третя особа: ОСОБА_1, про визнання неправомірною та скасування постанови від 29.01.2018 року ВП № 55205245 про стягнення виконавчого збору в розмірі 14892 гривень.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Розглянувши питання щодо предметної підсудності означеної справи, суд прийшов до наступного висновку.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким, зокрема, Кодекс адміністративного судочинства України викладений в новій редакції.

Статтею 20 КАС України в новій редакції розмежовано предметну юрисдикцію адміністративних судів.

Так, місцевим загальним судам як адміністративним судам, відповідно до ч.1 ст.20 КАС України, підсудні лише:

- 1)адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

- 2) адміністративні справи, повязані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо:оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій;уточнення списку виборців;оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум;оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

- 3) адміністративні справи, повязані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо:примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства;примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні;затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

- 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Всі інші адміністративні справи, крім визначених ч.1 ст.20 КАС України, підсудні окружним адміністративним судам, що встановлено ч.2 ст.20 КАС України.

Адміністративний позов предявлений з приводу спору про оскарження рішення посадових осіб державної виконавчої служби щодо виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2017 року (справа № 521/940/17) у справі іншої категорії, ніж передбачено пунктами 1-3 частини першої статті 20 КАС України, тому означена справа відповідно до ч.1 ст. 20 КАС України предметно не підпадає під юрисдикцію Приморського районного суду м. Одеси як адміністративного суду, тобто є не підсудна цьому суду, оскільки предметно підсудна, за ч.2 ст. 20 КАС України, Одеському окружному адміністративному суду.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року № ETS № 005, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З огляду на вимоги ч.5 ст. 287 КАС України, у випадку розгляду цієї адміністративної справи та прийняття будь-якого рішення у ній Приморським районним судом м. Одеси, останній не відповідатиме критерію «суд, встановлений законом» в розумінні ст. 6 Конвенції, оскільки не буде дотриману юрисдикційну умову такої відповідності (суд повинен бути повноважним, діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

Суд звертає увагу, що відповідно до приписів пункту 1 частини 3 ст. 317 КАС України, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду це є порушенням норм процесуального права, що в свою чергу є обов'язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду.

Крім того, згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 р. Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов'язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до усталеної прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» ( рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року). Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…).

Зазначена правова позиція дає можливість виділити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

Відповідно до ч.1 ст. 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі встановить, що справа належить до підсудності іншого суду.

Виходячи з аналізу положень КАС України, Конвенції про захист прав і основоположних свобод, прецедентної практики ЄСПЛ, суд приходить до висновку про необхідність направлення означеної справи для розгляду по суті за підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду, якому ця справа предметно підсудна, в силу вимог ст. 20 КАС України, оскільки Приморський районний суд м.Одеси не є судом, повноважним згідно закону на розгляд справи цієї категорії.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 20, 29, 30, 241, 248, 256, 287, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Передати адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Одеській області, третя особа: ОСОБА_1, про визнання неправомірною та скасування постанови, - за підсудністю на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається на ухвалу суду - протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції ( ст.ст.295, 297 КАС України). До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя

16.02.2018