Справа № 607/672/18
Суддя: Кунцьо С. В.
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2018 Справа №607/672/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської областів складі:

головуючого судді: Кунцьо С.В.

з участю секретаря с/з: Ліщинського О.І.

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Кондрат Л.Р.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2,

до: Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції,

про: скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 191339 від 23 грудня 2017 року та закриття провадження у справі.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 23 грудня 2017 року інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №191339, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до даної постанови 23 грудня 2017 року о 17 год. 00 хв. громадянин ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Тернополі по вул. Микулинецька, 30, та рухався у крайній лівій смузі не маючи наміру здійснити поворот ліворуч, в той час коли права смуга руху була вільна, чим порушив п.11.5 Правил дорожнього руху України. Із зазначеною постановою не згідний оскільки вона винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства, без врахування його зауважень, пояснень та конкретної дорожньої обстановки, а тому вважає, що дана постанова підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримав та суду пояснив, що на вул. Микулинецькій в м. Тернополі відсутня дорожня розмітка, яка б вказувала про поділ смуги на дві смуги руху в одному напрямку, крім того на зазначеному відрізку дороги наявні вибоїни, як доказ долучив фото, а також з прилеглої до дороги території в цей час виїжджали автомобілі, які в процесі руху він об'їжджав, у зв'язку із цими фактами інспектор міг зробити виносок про порушення ним ПДР України. Також зазначив, що інспектор поліції не пред'явила йому відеофіксацію, про яку зазначено у постанові.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП Кондрат Л.Р. позовні вимоги заперечила, та вказала, що ОСОБА_2 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України, оскільки він 23 грудня 2017 року о 17 год. 00 хв. керував транспортним засобом марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Тернополі по вул. Микулинецька, 30, та рухався у крайній лівій смузі не маючи наміру здійснити поворот ліворуч, в той час коли права смуга руху була вільна, чим порушив п.11.5 Правил дорожнього руху України, а тому інспектором правомірно винесено постанову якою на ОСОБА_6 накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП в розмірі 425 грн.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних міркувань.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 191339, громадянин ОСОБА_2 23 грудня 2017 року о 17 год. 00 хв. керував транспортним засобом марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Тернополі по вул. Микулинецька, 30, та рухався у крайній лівій смузі не маючи наміру здійснити поворот ліворуч, в той час коли права смуга руху була вільна, чим порушив п.11.5 Правил дорожнього руху України.

Згідно постанови серії БР № 191339 від 23 грудня 2017 року, винесеної інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Бойко І.С. на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Пунктом 11.5 ПДР України передбачено, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність водіїв за порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, а саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п. 11.5. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно КУпАП.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Так, до суду відповідачем не було надано відзив на адміністративний позов та доказів, які спростовують позовні вимоги, а відтак не вчинено жодних дій, спрямованих на доказування правомірності його рішення, а саме не представлено достатніх належних доказів на підтвердження викладених інспектором поліції у постанові обставин та спростування заперечень у позові ОСОБА_2 проти цього.

Відповідно до ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема, про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Як вбачається з досліджених судом матеріалів справи, зокрема оскаржуваної постанови, така містить посилання на доказ, на підставі яких інспектор дійшов висновку про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема у графі 8 «до постанови додаються…» вказано - «відео н/8 15», яке представником відповідача до матеріалів справи не долучено, таким чином не зрозуміло чи була надана можливість позивачу скористатися правовою допомогою, чи розгляд даного правопорушення відбувався з свідками, та чи враховано дані про особу порушника та його матеріальний стан, а також не можливо визначити дійсне місце розгляду справи суб'єктом владних повноважень на, що звертає увагу позивач ОСОБА_2 у своєму позові.

З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що інспектор поліції при винесенні постанови зробила процесуальні порушення при розгляді справи, тобто інспектор не ознайомила ОСОБА_2 із доказами, яким підтверджено факт порушення ним вимоги ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачем не надано доказів на підтвердження висновку про винність позивача як особи, що притягнута до адміністративної відповідальності.

Таким чином, судом не може бути надано правової оцінки зазначеним у постанові обставинам справи, оскільки така оцінка без підтверджуючих доказів вчинення адміністративного правопорушення може призвести до неправильного висновку про наявність в діях позивача порушень вказаних у постанові.

Натомість позивачем ОСОБА_2 в судовому засіданні представлено фото, з яких вбачається, що на відрізку дороги по вул. Микульнецька в м. Тернополі дійсно наявні вибоїни - тобто фотографії місця події, надані позивачем відповідають його поясненням, крім того на вул. Микулинецька в м. Тернополі, а саме місце ймовірного порушення ПДР ОСОБА_2, знаходиться корпорація «Ватра» та з прилеглої території могли виїжджати автомобілі, які і могли стати перешкодою для руху позивача.

У відповідності до п. 11.11. ПДР України при інтенсивному русі змінювати смугу дозволяється лише для об'їзду перешкоди, повороту, розвороту або зупинки.

З урахуванням наведеного ями та вибоїни на дорозі згідно Загальних положень ПДР України не віднесені до перешкод для руху, однак перешкодою для руху визначено об'єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги, що змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу, чого інспектором поліції при вирішенні даної справи не було взято до уваги.

Виходячи із наведеного, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов'язку доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративних правопорушень. Суд вважає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, оскільки в матеріалах справи відсутні документи та матеріали, які б могли бути визнані судом як докази про їх вчинення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрти справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП, адже за принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення, залишається недоведеним, а тому постанову серії 191339 від 23.12.2017 року слід скасувати.

На підставі ст.55 Конституції України, ст.9, ст.122, п.1 ст.247, ст.251, ст.289, ч.1 ст.293 КУпАП, та керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, посвідчення водія серії НОМЕР_2 виданого ДАІ МВС УВС Тернопіль від 03.02.1998 року) до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 1914339 від 23 грудня 2017 року та закриття провадження у справі - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 1914339 від 23 грудня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень, а провадження у справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяС. В. Кунцьо