Справа № 219/15249/17
Суддя: Конопленко О. С.
Дата ухвалення: 2018-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2018 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря Троян Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 7 батальйону № 4 полку № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві старшого лейтенанта Червака Миколи Мирославовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Департамент патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції 7-ї роти 4-го батальйону 1 полку Управління патрульної поліції в м. Києві рядового поліції Червака Мирослава Миколайовича, в якому просить: скасувати постанову інспектора патрульної поліції 7-ї роти 4-го батальйону 1 полку рядового поліції Червака Мирослава Миколайовича АР № 477586 від 25 грудня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 25 грудня 2017 року інспектором патрульної поліції 7-ї роти 4-го батальйону 1-го полку рядовим поліції Червак Мирославом Миколайовичем винесено постанову АР № 477586 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 грн. Відповідно до змісту постанови позивач, керуючи транспортним засобом, порушив вимоги п. 15.9 ПДР України. Позивач вважає, що дана постанова є незаконно та підлягаю скасуванню за таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, інспектор побачив транспортний засіб водія ОСОБА_1, який 25 грудня 2017 року о 10 годині 35 хвилин стояв з увімкнутим сигналом аварійної зупинки поблизу дома № 120 за адресою вул. Сагайдачного в м. Києві та звинуватив його у тому, що він порушив вимоги п. 15.9 ПДР України. В той же день о 10 годині 35 хвилин за тією ж адресою інспектор Червак М.М. виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Разом з тим, відповідно до Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп2015, аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 279 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, справа про адміністративне правопорушення мала розглядатись за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати таку справу, тобто за адресою: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 9, де розташоване Управління патрульної поліції м. Києва. Проте, інспектор Червак М.М. положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, не надавши таким чином ОСОБА_1 можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Статями 278, 279 КупАП визначено питання, які вирішує орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення та порядок розгляду таких справ. Разом з тим, після висловлення звинувачень, інспектор Червак М.М. пішов до свого патрульного автомобіля, де виніс оскаржувану постанову, при цьому будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були досліджені доказі, не заслухані свідки, що є грубим порушенням вимог ст.ст. 278, 279 КУпАП. Таким чином відповідачем були допущені наступні порушення: 1) відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи; 2) відповідач позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП; 3) відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Позивач до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій зазначив, що просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач до судового засідання не з'явився за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. В свою чергу, з доданої представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Департаменту патрульної поліції до письмових пояснень завіреної належним чином копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 477586, яка є більш належної якості, аніж та, яка була первісно долучена до адміністративного позову, вбачається, що правильним ім'ям та по батькові відповідача є Микола Мирославович, а не Мирослав Миколайович, як зазначено в адміністративному позові.

Ухвалою суду від 24 січня 2018 року залучено до участі у даній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Департамент патрульної поліції.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв та клопотань про відкладення судового засідання або розгляд справи за відсутності представника третьої особи до суду не надходило. Разом з тим, 05 лютого 2018 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи, згідно яких вони просять відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Так, у своєму позові позивач не спростовує факту викладеного у постанові, а саме здійснення зупинки ближче ніж 10 метрів до пішохідного переходу, головним аргументом викладеним у позові для його задоволення, є фактично порушення відповідачем порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності. Виходячи з положень рішення Конституційного суду України, розгляд справи про адміністративне правопорушення повинен відбуватись у межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Водночас, згідно з положеннями КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху інспектором патрульної поліції не складається. Саме інспектор (працівник органу і підрозділу Національної поліції, який має спеціальні знання), а не Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, уповноважений розглядати адміністративну справу та за результатами її розгляду виносити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці вчинення адміністративного правопорушення. Таким чином поліцейський, який уповноважений виносити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи на місці де було вчинено таке адміністративне правопорушення, та на місці де він несу службу саме в той час. Виявивши водія, який керував даним транспортним засобом та здійснив зупинку у невстановленому місці, відповідач представився згідно з п. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», повідомив суть скоєного правопорушення, попросив пред'явити водійське посвідчення та реєстраційний документ на транспортний засіб. Переконавшись, що вимоги ст. 278 КУпАП виконані, перейшов до розгляду справи, також зачитав позивачу його права, зазначені у ч. 1 ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. В усному поясненні, яке зафіксовано на відео з бодікамери, водій не спростував, що саме він керував транспортним засобом та пояснив, що здійснив зупинку в даному місці з метою оплатити квітинці у відділенні та вважав, що своїми діями нікому не заважав та не створював загрози. Під час розгляду справи від позивача не надійшло жодного клопотання. Після з'ясування усіх обставин відповідачем було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме порушення правил зупинки. Таким чином, відповідач при винесенні постанови діяв у відповідності до наданих йому повноважень з дотриманням процедури, встановленої КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, а відтак його дії є законними та правомірними.

За таких підстав, враховуючи передбачений частиною 1 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) строк розгляду адміністративної справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а також можливість розгляду справи у письмовому провадженні у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, надану ч. 9 ст. 205 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу у письмовому провадженні за відсутності сторін по справі та на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 7 батальйону № 4 полку № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві рядового поліції Червака Миколи Мирославовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Департамент патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 477586, складеної 25 грудня 2017 року інспектором роти № 7 батальйону № 4 полку № 1 УПП в м. Києві, РПП ст. лейтенант Червак Микола Мирославович, вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, керуючи транспортним засобом Hyundai Santa Fe, номерний знак НОМЕР_1, 25 грудня 2017 року о 10 годині 35 хвилин, як зазначено в постанові: «в м. Київ, вул. Саксаганського, 120, водій вчинив зупинку ближче 10 метрів до пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9 ПДР України». Згідно зазначеної постанови ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Прийнято по справі рішення: застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення - штраф у розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень. Також в постанові мається відмітка про отримання водієм копії постанови та підпис ОСОБА_1 (а.с. 18, 56).

Згідно частин 1, 3 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та Законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

В постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР 477586 від 25 грудня 2017 року, складеної відповідачем, зазначено, що позивач своїми діями, які виразились в порушенні вимог пункту 15.9 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Так, частиною першою статті 122 КупАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Так, відповідно до підпункту «г» пункту 15.9 Правил дорожнього руху України забороняється зупинка на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Відповідно до статті 222 КУпАП органу Національної поліції підвідомчі справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП. В свою чергу, зазначеною статтею також передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Суд звертає увагу на те, що справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена оскаржувана постанова, згідно тексту вищевказаної постанови, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції частин 2, 4, 5 статті 258 КУпАП, а також відповідає змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 липня 2015 року № 1395.

При цьому, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема статей 278, 279, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Так, ч. 2 ст. 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, у таких випадках уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 4 ст. 258 КУпАП).

Постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Оскільки позивачем вчинено адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а розгляд справи віднесено до компетенції Національної поліції, у відповідності до вимог ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складався.

В рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 зазначено, що положення ч. 1 ст. 276 КУпАП в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення. Приймаючи зазначене рішення Конституційний Суд України виходив з того, що в ч.ч. 1,2 ст. 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1,2 ст. 258 КУпАП передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місця його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Після рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року 14 липня 2015 року на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» до ст. 258 КУпАП внесено зміни, а саме, після частини першої доповнено новою частиною. Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП. Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в т.ч. ст. 126 КУпАП). Частиною 5 ст. 258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо порушення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі за ч. 1 ст. 122 КУпАП, відбувається в скороченому вигляді, а саме фіксація адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Отже, відповідач правомірно виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП на місці вчинення правопорушення, внаслідок чого суд не приймає до уваги доводи позивача, що відповідачем порушено порядок винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Одночасно суд приймає до уваги, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В ході розгляду справи судом оглянуто та проаналізовано відеозаписи з бодікамери поліцейського, які надані суду представником третьої особи на диску DVD-R, який містить два файли MOV під номерами та 213000604 від 25 грудня 2017 року, на яких зафіксовано спілкування працівників патрульної поліції з позивачем. З оглянутих файлів судом встановлено, що під час спілкування двох поліцейських з позивачем, жоден з них не назвав повністю свою посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, при цьому один з поліцейських назвав лише своє ім'я зазначивши: «мене Євгеній звати». Крім того, в порушення вимог ст. 268, 279 КУпАП, поліцейськими не були роз'яснені особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, його права та обов'язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Також, поліцейськими, в порушення вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення не розглянуто клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо встановлення та допиту свідків адміністративного правопорушення.

Слід зазначити, що норми ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Суд не приймає до уваги доводи представника третьої особи, викладені у письмових поясненнях, що відповідач представився згідно з п. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», переконавшись, що вимоги ст. 278 КУпАП виконані, перейшов до розгляду справи, також зачитав позивачу його права, зазначені у ч. 1 ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, оскільки це спростовується переглянутими судом відеозаписами, зафіксованими на бодікамеру поліцейського, та наданими представником третьої особи суду на диску.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що відповідачем, в порушення вимог статей 278, 279 КУпАП, не були дотримані вимоги законодавства щодо підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення та порядку її розгляду, при цьому суд враховує, що допущені відповідачем порушення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, які виразилися у непредставленні посадової особи, яка розглядає справу, не роз'ясненні позивачу його законних прав та обов'язків, ігнорування клопотання позивача про встановлення та допит свідків, є нічим іншим як істотним порушенням права особи на захист, передбаченого ст. 268 КУпАП, а також Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги або заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до положень частин 2, 5 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Однак, відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, місце і час розгляду справи, не надав суду будь-яких доказів в обґрунтування правомірності своїх дій, не направив обґрунтований відзив на адміністративний позов з викладенням своїх заперечень проти заявлених позовних вимог.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупність, суд приходить до висновку, що слід скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 477586 від 25 грудня 2017 року, винесену інспектором патрульної поліції роти № 7 батальйону № 4 полку № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві старшим лейтенантом Черваком Миколою Мирославовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до статті 139 КАС України суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 288 КУпАП, в той час як інших судових витрат, які підлягають відшкодуванню, у справі не виявлено.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 20, 72, 77, 139, 205, 229, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 7, 122, 222, 251, 258, 268, 278, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

В И Р І Ш И В :

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1, місце проживання якого: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2, до інспектора патрульної поліції роти № 7 батальйону № 4 полку № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві рядового поліції Червака Миколи Мирославовича, місце перебування якого: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, буд. 9, РНОКПП невідомий, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Департамент патрульної поліції, місцезнаходження якого: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, буд. 9, , про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 477586 від 25 грудня 2017 року, винесену інспектором патрульної поліції роти № 7 батальйону № 4 полку № 1 Управління патрульної поліції в м. Києві старшим лейтенантом Черваком Миколою Мирославовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Копії рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Відповідно до ст. 286, п. 15.5 Розділу VII Перехідних положень КАС України апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано до Донецького апеляційного адміністративного суду або через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.С. Конопленко