Справа № 814/1834/17
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2018-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2018 р. № 814/1834/17
м. Миколаїв

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Гордієнко Т. О. розглянула у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНЗАС УКРАЇНА", вул. Ліскова, 3-а, м. Миколаїв, 54002
до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001
про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.06.2017р. №, від 13.06.2017р. № ,від 13.06.2017р. № , від 13.06.2017р. № ,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ГУ ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкові повідомлення-рішення від 13.06.2017 № , №, №, №.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що угоди, укладені з контрагентами ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Гобіус ЛТД» були реальними, що підтверджується первинними документами, витрати були сформовані правомірно. Позивач не порушував п.51.1 ст.51, «б» п.176.2 ст.176 ПК України , тому застосування штрафної санкції в сумі 510 грн. є протиправним. Крім того, позивач мав право, як платник екологічного податку, у якого у звітному ІІІ кв.2016 періоді не виникло об'єкту оподаткування не подавати податкову декларацію, тому штрафна санкція в сумі 170 грн. застосовано протиправно.

Відповідач надав заперечення проти позову, просить у задоволенні позову відмовити, оскільки при проведенні перевірки були встановлені порушення позивачем норм Податкового кодексу та нереальність угод, укладених з контрагентами, тому податкові повідомлення-рішення є законними й обґрунтованими.

Позивач 18.01.2018 надав суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

Актом «Про результати документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016» № 412/14-29-14-01/19285560 від 18.05.2017 встановлено порушення:

- п.44.1,п.44.2 ст.44 п.п. 134.1.1 п.134.1 ст.134, п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138, п.138.2 ст.139 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 494400 грн. в т.ч. по періодах: за 2014 рік на суму 26400 грн., за 2015 рік на суму 468000 грн.

- абз.а) п.198.1, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 ПК України в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 29333 за грудень 2014,

- пп.49.18.2 п.49.18 ст.49 гр.2 розділу ІІ ПК України , а саме: підприємством не подано до контролюючого органу податкову декларацію з екологічного податку на ІІІ кв. 2016.

- П.51.1 ст.51, пп. «б» п.176.2 ст.176 ПК України не включено до наданих до ДПІ податкових розрахунків сум доходу, нарахованих(сплачених) на користь платника податку, а також сум утриманого з них податку(ф.1-ДФ) виплачених доходів фізичним особам-підприємцям за надані послуги та реалізований товар за період 01.01.2015-30.06.2016.

На підставі акта перевірки відповідачем було прийняті податкові повідомлення-рішення від 13.06.2017:

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання податок на прибуток в сумі 494400 грн. податкового зобов'язання та 6600 грн. штрафні санкції.

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання податком на додану вартість в сумі 29333 грн. та 7333,25 грн. штрафні (фінансові) санкції.

- № , яким застосовано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 510 грн.

- № , яким застосовані штрафні санкції за платежем екологічний податок в сумі 170 грн.

В акті перевірки зазначено, що за період, що перевірявся, підприємство займалось установкою, сервісним обслуговуванням та ремонтом радіолокаційного та навігаційного устаткування для суден, реалізацією навігаційного та радіообладнання, навчальних тренажерів для водного транспорту та програмного забезпечення до них.

Перевіркою повноти визначення витрат за 2014 рік, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 встановлено завищення на 146667 грн. по взаємовідносинах з ТОВ «Гобіус ЛТД». До перевірки договір не надавався, акт виконаних робіт № ОУ-0000175 від 31.12.2014 не містить оригінали підписів представників суб'єктів господарювання та печаток підприємств, не розкриває суті наданих послуг, тому не може використовуватись, як первинний документ та неможливо підтвердити факт здійснення господарських операцій.

Отже, в результаті допущених позивачем норм Податкового Кодексу України донараховано за 2014 рік податок на прибуток в сумі 26400 грн.

Також по взаємовідносинах з ТОВ «Гобіус ЛТД» відображено податковий кредит в сумі ПДВ за грудень 2014 в сумі 29 333,33 грн. ТОВ «Гобіус ЛТД» сформував податковий кредит по взаємовідносинах з ТОВ»АРУТИС-С» на підставі договору № 72 від 18.12.2014, що підтверджується податковою накладною та актом виконаних робіт на оплавування району системи регулювання руху суден для визначення тіньових зон. Оскільки неможливо підтвердити реальність надання послуг ТОВ «АРУТИС-С» на користь ТОВ «Гобіус ЛТД», враховуючи відсутність персоналу та відсутність технічної можливості, а також працівників відповідної кваліфікації для надання даного виду послуг та подальшого надання таких послуг ТОВ «Гобіус ЛТД» на адресу ТОВ «Транзас України» у грудні 2014.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

При цьому, будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, якщо вона спричинила реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового Кодексу України.

Відповідно до п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами.

Згідно з п.138.2 ст.138 ПК України (станом на 2014 рік) витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і збирання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ Кодексу.

Позивач надав суду на підтвердження реальності угоди, укладеної з ТОВ «Гобіус ЛТД» договір № 71 від 16.12.2014, за умовами якого виконавець зобов'язується надати послуги з оплавування району дії СРРС «Маріуполь» на судні виконавця, а замовник зобов'язується прийняти та здійснити оплату послуг, акт здачі-прийняття робіт від 31.12.2014, підписаний сторонами та скріплений печатками, докази оплати послуг, податкова накладна від 31.12.2014 № 304, протокол приймально-здавальних випробувань технологічного обладнання, програмного забезпечення ПРРС «Маріуполь» після модернізації, протоколи приймально-здавальних випробувань.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що угода, яка була укладена між позивачем та ТОВ «Гобіус ЛТД» спрямована на реальне настання наслідків, умовлених ними, виконані сторонами в повному обсязі та відповідають положенням цивільного, господарського і податкового законодавства, що підтверджено належним чином оформленими первинними документами бухгалтерського та податкового обліку. Послуги, які придбавав позивач притаманні його господарській діяльності та використовувалися ним для здійснення господарської діяльності, тому формування позивачем податкового кредиту та витрат за результатами господарської діяльності з контрагентом, зазначеним в акті перевірки є правомірним, тому податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання податком на додану вартість в сумі 29333 грн. та 7333,25 грн. штрафні (фінансові) санкції та податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено суму грошового зобов'язання податок на прибуток в сумі 26400 грн. податкового зобов'язання та штрафні санкції за 2014 рік є протиправними та належить скасувати.

Перевіркою повноти визначення фінансового результату до оподаткування, визначеного у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку за період 01.01.2015 по 31.12.2016 встановлено його заниження на суму 2 600 000 грн. за 2015 рік.

В ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ у складі адміністративних витрат відображало операції з ФОП ОСОБА_1 на підставі договору від 04.10.2015 № 101504/Ю про надання консультаційних та юридичних послуг на суму 800 000 грн. та на підставі договору від 02.03.2015 № 031502/Ю про надання консультаційних та юридичних послуг в сумі 1 800 000 грн. Позивач надав до перевірки акт приймання-передачі від 30.12.2015, 09.09.2015.Розрахунки між суб'єктами господарювання здійснювались у безготівковій формі. Вказані операції з ФОП ОСОБА_1 підприємством відображено у складі витрат 2015 в розмірі 2 600 000 грн., які відповідач вважає завищеними, оскільки факт їх надання перевіркою не встановлено.

Відтак перевіркою повноти визначення податку на прибуток за 2015 встановлено його заниження в сумі 468 000 грн. в результаті допущених порушень п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134 ст.134 ПК України.

Відповідно до п.44.2 ст.44 ПК України для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результатів до оподаткування.

Згідно з пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

В акті перевірки контролюючий орган посилається на вищезазначені норми ПК та на п.2.16 Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, П(С)БО16 «Витрати» (арк. перевірки 21-22) і доходить висновку, що для підтвердження даних бухгалтерського обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції та визнаватись витратами відповідно П(С)БО16 «Витрати». Такий же висновок містився у п.138.2 ст.130 ( в редакції чинній на 2014 рік, до 01.01.2015 року).

Але норми Податкового Кодексу України ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин станом на 01.01.2015) не містять норму, тотожну нормі 138.2 ст.138 ПК України, яка існувала до 01.01.2015 року, тому відповідачем не доведено суду з урахуванням внесених змін до Податкового Кодексу України, яку норму порушив позивач, яка б забороняла відносити до «Адміністративних витрат» підприємства юридичні та консультативні послуги в 2015 році в сумі 2600 000 грн, які вплинули на зменшення фінансового результату в сумі 2600 000 грн. та зменшення податку на прибуток в сумі 468000 грн. в 2015 році., тому податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено суму грошового зобов'язання податок на прибуток в сумі 468000 грн. податкового зобов'язання та штрафні санкції за 2015 рік є протиправними.

За період з 01.01.2014 по 31.12.2016 позивач відповідно до п.240.1 ст.240 ПК України від 02.12.2010 було платником екологічного податку. Декларація за ІІІ кв.2016 підприємством не надана до контролюючого органу, чим порушено пп.49.18.2 п.49.18 ст.49 ПК України.

Відповідальність за неподання податкової звітності передбачена п.120.1 ст.120 ПК України.

Відповідно до п.49.2 ст.49ПК України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Платники податку складають податкові декларації за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, подають їх протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, до контролюючих органів та сплачують податок протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації (п.250.-250.2 ст.250 ПК України).

Згідно з п.250.9 ст.250 ПК України якщо платник податку з початку звітного року не планує здійснення викидів, скидів забруднюючих речовин, розміщення відходів, утворення радіоактивних відходів протягом звітного року, то такий платник податку повинен повідомити про це відповідний контролюючий орган за місцем розташування джерел забруднення та скласти заяву про відсутність у нього у звітному році об'єкта обчислення екологічного податку. В іншому разі платник податку зобов'язаний подавати податкові декларації відповідно до цієї статті Кодексу.

Позивач обґрунтовує протиправність податкового повідомлення-рішення № , в сумі 170 грн. тим, що, оскільки в ІІІ кв.2016 у нього не виникло об'єкту оподаткування, а саме він не здійснював викидів, скидів забруднюючих речовин, розміщення відходів, утворення радіоактивних відходів, то він не повинен подавати податкову декларацію.

Але суд вважає позицію позивача хибною, оскільки спеціальна норма п.250.9 ПК України , яка регулює ці правовідносини та надає можливість платнику податку не подавати декларацію, передбачає таку можливість лише в разі, коли платник податку не планує здійснення викидів, та на початку року повідомив про це відповідний контролюючий орган за місцем розташування джерел забруднення і склав заяву про відсутність у нього у звітному році об'єкта обчислення екологічного податку.

Оскільки позивач не дотримався цієї процедури та у І та ІІ кв.2016 року подавав декларацію, то він повинен був подати декларацію і за ІІІ кв.2016 року.

Крім того, позивач сам собі протирічить, оскільки за ІІІ кв. 2015 року позивач подавав контролюючому органу податкову декларацію з нульовим об'єктом оподаткування, тому податкове повідомлення-рішення № від13.06.2017 є правомірним та скасуванню не підлягає.

В акті перевірки зазначено, що ТОВ «Транзас Україна» до наданих до ДПІ податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (ф.1-ДФ) за період з 01.01.2015 по 30.06.2016 не включено виплачені суми доходів фізичним особам-підприємцям за надані послуги та реалізовані товари, чим порушило п.51.1 ст.51 пп. «б» п.176.2 ст.176 ПК України.

Відповідно до п.176.2 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані:

б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Згідно з п.119.2 ст.119 ПК України неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Позивач не повинен був зазначати у податкових розрахунках (ф.1-ДФ) дохід нарахований самозайнятій особі, оскільки позивач при отримані послуг та придбанні товару у фізичних осіб-підприємців не виступає податковим агентом, не нараховує доходи на користь ФОП. Не відображення в звіті доходів фізичним особам-підприємцям за послуги та товар не призвело до зменшення/збільшення податкових зобов'язань платника податку, тому податкове повідомлення-рішення № , яким застосовано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 510 грн. належить скасувати.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, позов належить задовольнити частково.

Судові витрати належить розподілити відповідно до ст.139 КАС України. Керуючись ст. 2, 19, 139, 194, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНЗАС УКРАЇНА" (вул. Ліскова, 3-а, м. Миколаїв, 54002, ідентифікаційний код 19285560) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 39394277) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.06.2017 року № , № , № .

3. В решті позову відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 39394277) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНЗАС УКРАЇНА" (вул. Ліскова, 3-а, м. Миколаїв, 54002, ідентифікаційний код 19285560) судовий збір у сумі 8072,64 грн. (вісім тисяч сімдесят дві гривні 64 коп.), сплачений платіжним дорученням № 606 від 31.08.2017 року.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду - 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження - 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко