Справа № 661/518/15-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2018

м. Київ

№ К/9901/1454/18

№ 661/518/15-а

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Гімона М.М.,

суддів: Бучик А.Ю., Мороз Л.Л.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Нова Каховка Херсонської області на постанову Новокаховського міського суду Херсонської області від 15 квітня 2015 року (головуючий суддя - Матвєєва Н.В.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 3 червня 2015 року (головуючий суддя - Зуєва Л.Є., судді - Шевчук О.А., Федусика А.Г.)

у адміністративній справі № 661/518/15-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Нова Каховка Херсонської області (далі - Управління ПФУ) про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Управління ПФУ щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років позивачу № К-01/02 від 16 січня 2015 року та зобов'язати зарахувати до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дати звернення, тобто з 6 січня 2015 року.

В обґрунтування позову зазначив, що 6 січня 2015 року звернувся до Управління ПФУ із заявою про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Однак, рішенням від 16 січня 2015 року № К-01/02 йому відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, у зв'язку з незарахуванням до спеціального стажу періодів роботи з 1 листопада 1995 року по 1 вересня 1996 року на посаді культорганізатора, з 1 вересня 2000 року по 31 жовтня 2007 року на посаді методиста, з 1 листопада 2007 року по 8 лютого 2009 року на посаді організатора масової еколого-натуралістичної роботи. Вважає, що рішення Управління є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Постановою Новокаховського міського суду Херсонської області від 15 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 3 червня 2015 року, позов задоволено частково. Визнано неправомірною відмову Управління ПФУ у призначенні позивачу пенсії за вислугу років. Зобов'язано Управління ПФУ зарахувати позивачу до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років періоди роботи: з 1 листопада 1995 року по 1 вересня 1996 року на посаді культорганізатора, із залишенням 0,5 ставки керівника гуртка; з 1 вересня 2000 року по 31 жовтня 2007 року на посаді методиста із залишенням 0,5 ставки керівника гуртка, з 1 листопада 2007 року по 8 лютого 2009 року на посаді організатора масової еколого-натуралістичної роботи із залишенням посади керівника гуртків цього ж закладу (0.5 ставки). Зобов'язано Управління ПФУ призначити позивачу пенсію за вислугу років, відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з дати звернення, тобто з 6 січня 2015 року. В іншій частині позову відмовлено.

Суд першої інстанції задовольняючи частково позов, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач має спеціальний трудовий стаж роботи понад 25 років, а саме: 25 років 10 місяців 4 дня, який дає право на призначення йому пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому є підстави для визнання неправомірною відмови Управління ПФУ в призначенні позивачу пенсії за вислугу років. При цьому, суди виходили з того, що відповідачем безпідставно не враховано до спеціального стажу спірні періоди роботи, які позивач на основній посаді суміщав виконання роботи ще і керівника гуртків на 0,5 ставки, яка відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» віднесена до пільгового стажу, а також врахували, що посади методиста станції юних натуралістів та культорганізатора відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 14 червня 2000 року № 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» віднесені до посад педагогічних працівників. Одночасно суди зазначили, що відповідачем рішення з приводу призначення пенсії не приймалось, тому протиправною слід визнати відмову в призначенні пенсії, викладену в листі Управління, в межах заявлених позовних вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Управління ПФУ оскаржило їх в касаційному порядку. У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування ухвалених ними рішень та залишення заяви без розгляду.

В обґрунтування касаційної скарги зазначило, що посади культорганізатора, методиста та організатора масової еколого-натуралістичної роботи у позашкільних навчальних закладах Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років не передбачені, а тому вказані періоди роботи позивача не можуть бути зараховані до пільгового стажу.

Позивач своїм правом як сторони у справі подати заперечення на касаційну скаргу не скористався.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про освіту» система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про освіту» структура освіти включає поряд з іншими видами також позашкільну освіту.

Статтею 21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Пунктом 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2001 року № 433, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання, зокрема музичні школи) віднесені до позашкільних навчальних закладів.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909, згідно з яким до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються, зокрема, періоди роботи на посадах провізорів, фармацевтів (незалежно від найменування посад), лаборантів в аптеках, аптечних кіосках, аптечних магазинах, контрольно-аналітичних лабораторіях.

Пунктом 2 Приміток до вказаного Переліку визначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Переліком посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963 (з наступними змінами), викладачі всіх спеціальностей віднесені до педагогічних працівників.

За перевіркою матеріалів справи, позивач звертаючись до суду з вказаним позовом зазначив, що 6 січня 2015 року він звернувся до Управління ПФУ з приводу призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «є» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», однак, Управління ПФУ рішенням від 16 січня 2015 року № К-01/02 відмовило йому в її призначенні.

Вирішуючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що рішення за заявою позивача про призначення йому пенсії за вислугу років на підставі пункту «є» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Управлінням ПФУ не приймалося.

При цьому, суди відповідних документів не витребували, не перевірили і не з'ясували зазначених істотних для вирішення справи обставин на підставі належних доказів. Так, суди не дослідили час подання та зміст поданої позивачем до Управління ПФУ заяви та доданих до неї документів, відповідь на яку стала підставою для звернення позивача з позовом до суду. Водночас, суди не встановили чи було відповідачем прийнято відповідне рішення за результатами розгляду заяви позивача у відповідності до положень розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного Фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що без установлення зазначених обставин та без надання їм належної правової оцінки, які мають важливе значення для вирішення цього спору, суди дійшли передчасних висновків та прийняли помилкові рішення.

Частинами другою та третьою статті 159 КАС України (в редакції, на момент прийняття рішення) встановлено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, оскільки встановили їх без дослідження належних доказів, що у відповідності до пункту 3 частини другої статті 353 КАС України є підставою для скасування судових рішень і направлення справи на новий судовий розгляд.

Крім того, під час нового розгляду справи суду першої інстанції, після встановлення всіх суттєвих обставин, слід звернути увагу, чи передбачають норми діючого законодавства, зокрема, пункт «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», можливість зарахування до спеціального стажу періодів, в яких особа виконувала відповідну діяльність за сумісництвом під час основної роботи на посаді, яка не передбачена Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909.

Керуючись статтями 345, 353, 356 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Нова Каховка Херсонської області задовольнити частково.

Постанову Новокаховського міського суду Херсонської області від 15 квітня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 3 червня 2015 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді М.М. Гімон

А.Ю. Бучик

Л.Л. Мороз