Справа № 161/15053/17
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2018-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 рокуЛьвів№876/732/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції УПП у м. Житомирі на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2017 року у справі №161/15053/17, (винесену головуючим суддею Плахтій І.Б., у м. Луцьку) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектор роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора роти №2 батальйону УПП в м. Житомирі ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постанову винесеною неправомірно, оскільки жодних доказів, які б доводили факт вчинення правопорушення саме позивачем в оскаржуваній постанові не наведено, належним чином факт правопорушення зафіксовано не було, відповідач не з'ясував всіх обставин, які мають значення для справи, не було з'ясовано наявність протиправної вини в моїх діях при керуванні транспортним засобом.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2017 року позов задоволено. Скасовано постанову інспектора роти №2 батальйону УПП в м. Житомирі ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 26 вересня 2017 року серії БР №737652 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, Департаментом патрульної поліції подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою та підлягає скасуванню. Зокрема доводи апелянта зводяться до того, що з відеозапису вбачається, що позивач проїхав на жовте світло світлофора. Крім цього поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що при наданні пояснень поліцейському, позивач визнав вчинення правопорушення та просив вибачення та відпустити його. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Сторони в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. Відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серії БР № 737652 від 26.09.2017 вбачається, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем «DAF XF Shmitz», номерний знак НОМЕР_1, 26 вересня 2017 року о 14 год. 00 хв. в м. Житомир на перехресті вул. Покровська та вул. Андріївська здійснив проїзд на забороняючий (жовтий) сигнал світлофора, чим порушив вимоги правил пункту 8.7.3 «ґ» ПДР України, та скоїв правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. На позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, не представив належних доказів, які б підтверджували наявність складу правопорушення для спростування позиції позивача.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

З викладених в постанові обставин слідує, що позивач проїхав перехрестя на заборонюючий (жовтий) сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3 «ґ» ПДР України.

Сигнали світлофора мають такі значення, зокрема, відповідно до підпункту ґ) п. 8.7.3 ПДР: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем представлений відеозапис з нагрудної камери (бодікамери).

Однак з представленого запису судом не можливо встановити, що на час наближення автомобіля марки «DAF XF Shmitz» до перехрестя, на світлофорі відбулася зміна сигналів руху, і автомобіль марки «DAF XF Shmitz» під керуванням позивача здійснив перетин перехрестя на забороняючий сигнал світлофора.

Таким чином, з матеріалів справи слідує, що відповідачем не надано будь яких доказів, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень свідків, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які б підтверджували вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що рішення відповідача є правомірними, а натомість вказують на те, що таке відповідачем прийняте необґрунтовано, без дотриманням норм чинного законодавства, що є підставою для визнання його скасування.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції УПП у м. Житомирі залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 листопада 2017 року у справі №161/15053/17 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5