Справа № 802/2303/17-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 лютого 2018 р. Справа № 802/2303/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді: Дмитришеної Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський"; третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський"; третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що 17 травня 2016 року між нею та ПАТ "Банк Михайлівський" укладено договір Банківського вкладу "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" №980-051-000002762. 17 травня між ОСОБА_1 та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий Центр" було укладено строковий депозитний договір №980-051-000240941 під 30,43% річних з виплатою процентів щомісячно. Відповідно до умов договору ОСОБА_1 перерахувала зі свого рахунку відкритого у ПАТ "Банк Михайлівський" на рахунок ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" суму коштів в розмірі 10000,00 грн.

19 травня 2016 року ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" повернув кошти на рахунок позивача, відкритий у ПАТ "Банк Михайлівський" № 2701 у сумі 10000, 00 грн.

Однак, у вересні 2017 позивача було повідомлено про відсутність підстав для включення інформації про ОСОБА_1 до переліку рахунків за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, оскільки Договір був укладений без участі ПАТ "Банк Михайлівський" як повіреного. На підставі чого позивач звернулась до суду із адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 11.12.2017 відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 20.12.2017 постановлено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський"; третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії проводити в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін в судове засідання для розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 25.01.2018 розгляд справи відкладено на 07.02.2018 року.

Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

На адресу суду від сторони позивача надійшла заява за х. №4637 про розгляд справи без її участі, також відзначивши, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач на адресу суду направив відзив, з якого слідує, що останній посилається на відсутність підстав для включення позивача в перелік вкладників, які мають право на отримання коштів за рахунок ФГВФО, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа на адресу суду письмових заяв не направляла, позиція з приводу позовних вимог невідома.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 17.05.2016 між ОСОБА_1 та ПАТ "Банк Михайлівський" був укладений договір №980-051-000002762 банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу". Відповідно до цього договору на імя позивача було відкрито поточний рахунок №2701.

17 травня між ОСОБА_1 та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий Центр" було укладено строковий депозитний договір №980-051-000240941 під 30,43% річних з виплатою процентів щомісячно. Відповідно до умов договору ОСОБА_1 перерахувала зі свого рахунку відкритого у ПАТ "Банк Михайлівський" на рахунок ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" суму коштів в розмірі 10000,00 грн.

19 травня 2016 року ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" повернув кошти на рахунок позивача, відкритий у ПАТ "Банк Михайлівський" № 2701 у сумі 10000, 00 грн.

Згідно платіжного доручення №3588085 від 17.05.2016 року, ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" із свого поточного рахунку перераховано на рахунок позивача кошти у сумі 10000 грн.

Згідно довідки Банку, станом на 19.05.2016 року залишок коштів по поточному рахунку №2701 становить 10006,69 грн.

У подальшому на підставі рішення Правління НБУ від 23.05.2016 №14/БТ виконавча дирекція ФГВФО прийняла рішення від 23.05.2016 №812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» та рішення від 13.06.2016 №991 "Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський".

Відповідно до рішення Правління НБУ від 12.07.2016 №124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавча дирекція цього Фонду прийняла рішення від 12.07.2016 №1213 про початок процедури ліквідації банку з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно та делегування повноважень ліквідатора банку ОСОБА_2, якого замінено на ОСОБА_3 з 05.09.2016.

З 25.01.2017 у відповідності до положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" делеговані повноваження уповноваженої особи Фонду покладено на ОСОБА_4.

В подальшому позивач звернулась до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" з заявою про включення її до переліку вкладників (клієнтів), які мають право на відшкодування коштів за вкладами (рахунками) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та подати до Фонду додаткову інформацію.

Листом №3Г/22370 від 26.09.2016 року відповідачем повідомлено ОСОБА_1 про те, що переказ коштів, відбувся з поточного рахунку ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на рахунок позивача, також вказаний договір укладено безпосередньо з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" без участі ПАТ "Банк Михайлівський" як повіреного, а тому договір не відповідає вимогам чинного законодавства.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо невідповідності договору переказу коштів ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" 19.05.2016 року в сумі 10000,00 грн. на рахунок ОСОБА_1 №2701, звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходив з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 №4452-VI (далі - Закон).

В підпунктах 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - субєктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку (підпункт 17 ч. 1 ст. 2 Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 3 вказаного Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ч. 3 ст. 12 Закону виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду; виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

В абзаці першому частини першої статті 26 Закону визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" розроблено Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затверджене рішенням виконавчої дирекції Фонду №14 від 09.08.2012 (далі Положення № 14), яке визначає порядок та черговість відшкодування коштів за вкладами Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Пунктами 1, 2 рішення виконавчої дирекції Фонду № 823 від 26.05.2016 внесено зміни до Положення №14: визначено, що виплата коштів та відшкодування гарантованої суми вкладникам банків, які віднесені до категорії неплатоспроможних або щодо яких прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії до 01 липня 2016 року, здійснюється відповідно до положення №14 у редакції, що діяла до набрання чинності цим рішенням № 823 крім пунктів 6-12 розділу ІІ.

Так, згідно з п. 3розділу І Положення № 14 (тут і далі у редакції, чинній до набрання чинності рішенням виконавчої дирекції Фонду № 823 від 26.05.2016) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

У разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Пунктом 2 розділу ІІ Положення №14 визначено, що загальна розрахункова сума - загальна сума вкладів та відсотків, зменшених на суму податку, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, а у разі ліквідації банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - на день початку ліквідації банку; розрахункова сума - сума коштів в межах гарантованої, яка є частиною загальної розрахункової суми та яка повертається вкладнику під час дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду та/або за рахунок власних коштів банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

У абзаці четвертому частини першої статті 26 Закону визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами

При цьому згідно з ч. 5 зазначеної статті гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених частиною четвертою статті 26 Закону.

Так, ч. 4 ст. 26 Закону визначено, що Фонд не відшкодовує кошти:

1) передані банку в довірче управління;

2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень;

3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на предявника;

4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік;

5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, субєкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік;

6) розміщені на вклад власником істотної участі банку;

7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку;

8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобовязання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобовязань;

9) за вкладами у філіях іноземних банків;

10) за вкладами у банківських металах.

Зазначений перелік випадків, коли Фонд не відшкодовує вклади є вичерпним. Кошти на поточних рахунках фізичних осіб, в тому числі й позивача, які були зараховані на такі рахунки внаслідок повернення ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" коштів, не відносяться до жодного з визначених Законом випадків, у яких Фонд не відшкодовує їх.

Відповідно до п.п. 2, 6 ст. 27 Закону уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Згідно з п. 3 розділу ІІ. Банк після отримання повідомлення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку повинен здійснити:

1) нарахування відсотків та перерахування з рахунків з обліку нарахованих витрат податку з оподаткованого доходу;

2) відображення в базі даних сум залишків коштів на рахунках вкладників з урахуванням видаткових операцій (зокрема сум за операціями, що успішно пройшли процедуру авторизації, але не були включені до клірингових вимог) та без урахування сум прибуткових операцій, проведених після початку процедури виведення Фондом банку з ринку;

3) консолідацію інформації про вкладників на рівні головного банку;

4) звірку сум залишків за вкладами і нарахованими відсотками, зменшеними на суму податку, між базою даних та балансовими рахунками, на яких обліковуються вклади фізичних осіб і нараховані за ними відсотки. Результати звірки оформлюються у вигляді Акта звірки бази даних та балансових рахунків за формою, визначеною Правилами формування та ведення баз даних про вкладників, затвердженими рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09 липня 2012 року № 3, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 23 серпня 2012 року за № 1430/21742 (далі - Правила);

5) направлення до Фонду протягом трьох робочих днів файлів бази даних "D", "Z", "M" і "N" разом із супровідним листом.

У супровідному листі зазначаються кількість інформаційних рядків та підсумкові значення сум залишків на рахунках, сум нарахованих відсотків і гарантованих сум у файлах. До супровідного листа додається Акт звірки бази даних та балансових рахунків. Файли "D" і "Z" подаються на електронних носіях. Інформація, що міститься у файлах "M" і "N", подається на паперових та електронних носіях. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Положення № 14 уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду:

перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (далі - Перелік) (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 8, 11 частини четвертої статті 26 Закону.

Переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів: 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону - подаються за структурою інформаційного рядка файлу "N"; 7, 8 і 11 частини четвертої статті 26 Закону - подаються за структурою інформаційного рядка файлу "М".

На банківському рахунку позивача, що був відкритий в ПАТ "Банк Михайлівський", перебувають підтверджені належними доказами грошові кошти в сумі 10000грн. Зазначені кошти, які надійшли від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" відповідно до пп. 3 п. 1 ст. 2, п. 1 ст. 26 Закону є вкладом, а тому є всі підстави для включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Жодних належних доказів, які б свідчили про відсутність права позивача на відшкодування коштів за банківським вкладом за рахунок Фонду з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, відповідачем суду не надано.

У своїх письмових запереченнях, поданих до суду, відповідач вказує про відсутність підстав для включення позивача до переліку вкладників, оскільки кошти, зараховані на її рахунок, надійшли на підставі нікчемних правочинів зі списання коштів з рахунків ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", відкритих в ПАТ "Банк Михайлівський", та зарахування цих коштів на рахунки фізичних осіб, відкритих у ПАТ "Банк Михайлівський".

Надаючи оцінку вказаним доводам, суд зазначає таке.

Правові підстави для визнання правочинів (у тому числі договорів) неплатоспроможного банку вказані у частині 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Так, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобовязання без встановлення обовязку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобовязання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобовязань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобовязаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобовязання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з повязаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Із змісту статті 228 ЦК України суд приходить до висновку, що цивільні правочини, які порушують публічний порядок є нікчемними відповідно до статті 228 ЦК України, що дає право суду застосувати до сторін правові наслідки, передбачені статті 216 ЦК України.

При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією із сторін.

Для прийняття рішення зі спору необхідно встановлювати, у чому виявилась завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення угоди, і хто з її учасників мав намір на досягнення цієї мети. За відсутності таких доказів наявність умислу у юридичної особи та фізичної особи не може вважатись установленою.

Згідно зі ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до п.п. 1.24, 1.30 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі; платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Платіжними дорученнями ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" зі свого поточного рахунку що відкритий у Банку, ініціювало переказ коштів на повернення позивачу, відповідно до договору, укладеного між ними. За таким договором позивач передала у строкове користування кошти ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр". Банк, виконуючи розрахунковий документ ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на переказ коштів на користь позивача, не набував права на суму коштів, що переказувалась, а відтак не був стороною переказу, а лише виконував свої зобовязання за договорами банківського рахунку перед клієнтом. Укладений позивачем договір з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" не є за своїм змістом розрахунковим документом. Крім того, зазначеним договором передбачено можливість дострокового повернення коштів.

Відповідно до матеріалів справи, 17.05.2016 між ПАТ "Банк Михайлівський" та ОСОБА_1 укладено договір банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)". Вподальшому, на виконання вказаного договору позивачем здійснено перерахування коштів в сумі 10000,00 грн. на рахунки ПАТ "Банк Михайлівський", що підтверджується квитанцією №3588021 від 17.05.2016. Відповідно до платіжного доручення №3588085 ПАТ "Банк Михайлівський" перерахував кошти в сумі 10000,00 грн. на рахунок ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", що підтверджується платіжним дорученням. 19.05.2016 з банківського рахунку ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" позивачу було здійснено повернення 10006,69 грн. на його банківський рахунок, що також підтверджується стороною відповідача у своєму відзиві.

Відтак, дана сума має бути повернута вкладнику, що дає підстави для висновку, що позивача необхідно внести до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 78 цим Кодексом. При цьому в силу ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.ст. 9, 72, 73 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" в сумі 10000 (десять тисяч) гривень за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб судові витрати у розмірі 640, 00 грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 21000, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" (вул. Прорізна, 8, м. Київ, 01601)

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (вул. Прорізна, 8, м. Київ, 01601)

Копію рішення у повному обсязі сторони можуть одержати: 13.02.2018

Суддя /підпис/ ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя

Помічник судді