Справа № 804/4958/17
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2017-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2017 р. Справа № 804/4958/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідачаОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «Альтекс Інвест» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень, -
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем для митного оформлення товару була визначена митна вартість за основним методом за ціною договору, на підтвердження чого надано митну декларацію з усіма необхідними документами, проте митницею безпідставно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та надано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Відповідач позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, зазначивши, що у звязку з непідтвердженням позивачем заявлених відомостей про митну вартість товарів, відповідач дійшов висновку про відсутність підстав для застосування обраного декларантом методу визначення митної вартості. При цьому, посадовою особою відповідача було прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості, відповідно до якого митну вартість скориговано із застосуванням резервного методу, відмовлено позивачу в митному оформленні товару та надано картку відмови.
Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених в адміністративному позові.
Представник відповідача у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Заслухавши пояснення сторін, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
07 квітня 2017 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕРС» (Російська Федерація) було укладено контракт №070417/эк-2 на поставку тканин бавовняних, асортимент, номенклатура, кількість та ціна яких відповідно до пункту 1.1 Договору визначається в товарних накладних (а.с.34-36).
За пунктом 1.2 Договору від 07.04.2017 року №070417/эк-2, загальна сума контракту складає 30 000 000,00 російських рублів.
Пунктом 4.2 зазначеного Договору визначено умови поставки FCA Иваново за правилами Інкотермс-2010.
11 липня 2017 року Приватним підприємством «Альтекс Інвест» товар (№1 Сурова невибілена тканина, полотняного переплетення, виготовлена з волокон бавовни та льону без покриття; №2 Тканина полотняного переплетення, невибілена (сурова) виготовлена з комплексних текстурованих синтетичних ниток; №3 Тканина пофарбована, полотняного переплетення, виготовлена з волокон бавовни та льону; №4 Тканина пофарбована, полотняного переплетення, бавовна 100%; №5 Тканина бавовняна, полотняного переплетення, бавовна 100% (ситець); №6 Тканина бавовняна з вмістом вовни 100% (бязь); №7 Тканина х/б саржевого переплетення, бавовна 100%; №8 Тканина полотняного переплетення, бавовна 100%, невибілена, бязь сурова; №9 Тканина х/б, полотняного переплетення, бавовна 100%, вибілена, бязь; №10 Тканина бавовняна зі вмістом бавовни 85% та більше, бязь вибілена), подано до митного оформлення згідно митної декларації №UA110150/2017/211800 (а.с.20-24).
Митна вартість товару позивачем була визначена виходячи з ціни контракту, тобто за основним методом, який встановлений статтею 58 Митного кодексу України.
На підтвердження митної вартості товарів митному органу позивачем були надані документи, перелік яких наведений у графі 44 митної декларації за формою МД-2 №UA110150/2017/211800 від 11.07.2017 року, зокрема:
- щодо товару №6 Тканина бавовняна з вмістом вовни 100%, Бязь чорна арт.262 ГОСТ: калькуляція б/н 262 ГОСТ від 01.07.2017 р., технічний опис 262 від 04.02.2014 р.;
- щодо товару №7 Тканина х/б саржевого переплетення, бавовна 100%, арт.3515: калькуляція б/н 3515 від 01.07.2017 р., технічний опис 3515 від 04.02.2017 р.;
- щодо товару №8 Тканина полотняного переплетення, бавовна 100%, невибілена, Бязь сурова арт.26ВЧ: калькуляція арт.26ВЧ від 01.07.2017 р., технічні характеристики від 11.07.2017 р.;
- щодо товару №9 Тканина х/б, полотняного переплетення, бавовна 100%, вибілена, Бязь арт.26ВЧ: калькуляція б/н бязт арт.26ВЧ вибілена від 01.07.2017 р., технічний опис від 04.02.2014 р.;
- щодо товару №10 Тканина бавовняна зі вмістом бавовни 85% та більше, Бязь 109: калькуляція б/н Бязь 109 вибілена від 01.07.2017 р., технічний опис Бязь 109 від 04.02.2017 р.
Посадовою особою Дніпропетровської митниці ДФС здійснено контроль наявності усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, в результаті якого встановлено:
- зовнішньоекономічний контракт зазначено у МД за кодом 4104, що за класифікатором відповідає контракту укладеному з виробником товару, однак ТОВ «Аверс» не є виробником товару, а є тільки експортером, що підтверджується інформацією листа обєднання «Треанова» від 01.01.2017 року;
- з урахуванням інформації щодо ТОВ «Аверс», а також враховуючи статус калькуляції як документа, що надає інформації стосовно собівартості одиниці продукції, не є можливим прийняття до митного оформлення документів, зокрема, калькуляцій та інвойсів, які містять однакову ціну на товар. Крім того, деякі калькуляції (наприклад від 01.07.2017 б/н 26ВЧ) мають відємні показники прибутку та рентабельності;
- відповідно до зовнішньоекономічного договору поставка товару на територію України здійснюється на умовах поставки FCA. За умовами поставки товару завантаження здійснюється в м. Іваново враховуючи різні адреси місцезнаходження виробників та відсутність у наданих документів інформації про затрати на транспортування до місця завантаження, посадовою особою митниці зазначено про не підтвердження наданими документами складових митної вартості.
Посадовою особою митниці у електронному повідомленні позивачу було зазначено, що: «метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обовязковою при її обчисленні».
За результатами здійсненого контролю під час консультації декларанту запропоновано надати протягом 10 календарних днів:
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (Торгово-промислові палати, ДП «Укрпромзовнішекспертиза», ДП Держзовнішінформ, тощо);
- за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
- виписку з бухгалтерської документації;
- якщо здійснювалося страхування страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару;
- інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Крім того, митним органом повідомлено декларанта про можливість відповідно до пункту 6 статті 53 Митного кодексу України надати за бажанням інші документи для підтвердження митної вартості.
Позивач додатково надав митному органу висновок експерта Дніпропетровської торгово-промислової палати від 13.07.2017 року, бухгалтерську довідку №1 від 13.07.2017 року про порядок оприбуткування товару згідно документів постачальника на складі ПП «Альтекс Інвест», лист від 13.07.2017 року №б/н.
14 липня 2017 року Дніпропетровською митницею ДФС було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №110150/2017/200020/1, яким визначено митну вартість товарів за резервним методом за ціною угоди щодо ідентичних товарів, а саме:
- на товар №4 Тканина пофарбована, полотняного переплетення, бавовна 100%, Бязь чорна арт.26ВЧ на рівні 26,4400 RUB/м. кв.;
- на товар №5 Тканина бавовняна, полотняного переплетення, бавовна 100%, Ситець арт.8С70ЮБ на рівні 16,1300 RUB/м. кв.;
- на товар №6 Тканина бавовняна з вмістом вовни 100%, Бязь чорна арт.262 ГОСТ на рівні 29,9500 RUB/м. кв.;
- на товар №7 Тканина х/б саржевого переплетення, бавовна 100%, арт.3515 на рівні 40,182 RUB/м. кв.;
- на товар №8 Тканина полотняного переплетення, бавовна 100%, невибілена, Бязь сурова арт.26ВЧ на рівні 17,093 RUB/м. кв.;
- на товар №9 Тканина х/б, полотняного переплетення, бавовна 100%, вибілена, Бязь арт.26ВЧ на рівні 25,9440 RUB/м. кв.;
- на товар №10 Тканина бавовняна зі вмістом бавовни 85% та більше, Бязь 109 вибілена на рівні 30,6430 RUB/м. кв. (а.с. 25-27).
- декларантом не надано сертифікатів якості на оцінювану партію товару;
- листом від 01.07.2017 року б/н обєднання «Треанова» повідомляє про підприємства, що входять до холдінга, а також про те, що інші підприємства є тільки партнерами холдингу, що наводить на сумнів про укладення зовнішньоекономічного договору (контракту) з виробником товару;
- надані скановані копії договору на транспортне обслуговування №03/01-2017 та додаток до контракту №060717 не достатньої якості, що унеможливлює їх перевірку;
- деякі калькуляції (наприклад, від 01.07.2017 б/н 26ВЧ) мають відємні показники прибутку та рентабельності;
- зазначено різні адреси виробництва та відсутні затрати на доставку до місця загрузки на транспортний засіб;
- ціни по калькуляціям від виробника та інвойсні ціни від контрактоутримувача співпадають, що наводить на сумніви у дійсності числових значень;
- в підтвердження заявленої митної вартості надано висновок експерта Дніпропетровської торгово-промислової палати, в якості джерел інформації в якому вказан документи, надані декларантом, інформація Інтернет ресурсів, тоді як не взято до уваги жодне з офіційних видань України та не проаналізовано ринкову вартість сировини;
- бухгалтерська довідка, надана декларантом, не містить переліку всіх артикулів, що заявлені в ЕМД;
- за інформацією фірми «Треанова» деякі підприємства-виробники товарів за ЕМД є партнерами продавця, що не підтверджує «прямий» характер зовнішньоекономічної угоди.
Таким чином, митним органом зазначено, що враховуючи виявлені у ході перевірки невідповідності та розбіжності у документах та відомостях, наданих до митного контролю ( в тому числі, щодо повноти включення до ціни транспортної складової), відсутність додаткових документів, що спростовують виявлені розбіжності, неподання додаткових документів згідно сформованого переліку у Повідомленні митниці №1, основний метод визначення митної вартості (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), неможливо застосувати. (а.с. 82-86).
14 липня 2017 року Приватне підприємство «Альтекс Інвест» скористалось правом на випуск товару у вільний обіг під гарантійні зобовязання шляхом надання гарантій та спірний товар був випущений у вільний обіг за митною декларацією №UA110150/2017/212259.
В період дії гарантійних зобовязань Приватне підприємство «Альтекс Інвест» до митного органу не звертався, документів за сформованим переліком не надав.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 24 Митного кодексу України гарантується, що кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.
Частиною 1 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Частина 4 вищевказаної статті визначає, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобовязаний:
1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;
3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;
4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:
у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
При цьому, частиною 5 статті 54 Митного кодексу встановлено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
В той же час, частина 6 вказаної статті передбачає, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Отже, згідно чинного законодавства дії щодо перевірки та коригування заявленої декларантом митної вартості із застосуванням резервного методу є частиною процесу реалізації митним органом повноважень, наданих йому чинним законодавством, результатом яких є винесення у відповідній формі рішення, яке породжує юридичні наслідки для декларанта.
Поряд із цим, статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до приписів частин 1, 2 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
В силу частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Кодекс містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Вказана норма закону кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
В частині 3 статті 53 Митного кодексу України закріплено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Нормами статті 54 Митного кодексу України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.
Згідно частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.
Відповідно до частини 3 статті 57 Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
В силу частини 4 статті 57 Митного кодексу України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (частини 6, 8 Митного кодексу України).
З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з положеннями Контракту від 07.04.2017 року № 070417/эк-2, ціна на товар визначається на умовах FCA Иваново.
Поряд із цим, суд звертає увагу, що Правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати «Інкотермс 2010» визначено термін поставки FCA (Франко перевізник, назва місця призначення), як таке, що продавець доставить товар, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. При цьому, вибір місця постачання вплине на зобовязання по завантаженню і розвантаженню товару в даному місці. Якщо поставка здійснюється в приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за відвантаження.
Пунктом 2.1.8 Договору на транспортне обслуговування від 03.01.2017 року №03/01-2017, укладеним між Приватним підприємством «Альтекс Інвест» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транзит» (Перевізник), передбачено, що Замовник зобовязується своєчасно оплачувати послуги Перевізника.
Отже, можна дійти висновку, що відповідно до заявлених умов поставки, до ціни контракту не включені витрати на транспортування та страхування.
Суд також погоджується із висновками митного органу щодо віднесення висновку Дніпропетровської торгово-промислової палати від 13.07.2017 року до довідкової інформації та такої, що не може підтверджувати митну вартість, оскільки експертом не було проаналізовано митну вартість сировини та не взято до уваги офіційні видання України.
В той же час, суд звертає увагу, що довідка від 13.07.2017 року вих.№1, надана ПП «Альтекс Інвест», не містить переліку всіх товарів, заявлених до митного оформлення у митній декларації від 11.07.2017 року №UA110150/2017/211800 (а.с.29).
На підставі досліджених судом в ході розгляду справи документів суд доходить до висновку, що надані позивачем для митного оформлення документи за митною декларацією від 11.07.2017 року №UA110150/2017/211800 містять розбіжності, та не підтверджують правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору.
Неможливість застосування першого методу обумовлена ненаданням Позивачем затребуваних митницею додаткових документів, наявністю розбіжностей в наданих документах, ненаданням Позивачем обґрунтувань таких розбіжностей, а також неможливістю обрахування всіх складових митної вартості.
Посадовою особою Дніпропетровської митниці ДФС було правомірно та послідовно перейдено до другорядних методів визначення митної вартості, про що зазначено в оскаржуваній картці відмови.
Відповідно до статті 60 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 Митного кодексу України, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не є однаковими за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.
Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари. Відсутність інформації про продаж подібних (аналогічних) товарів унеможливила застосування цього методу для визначення митної вартості товару.
Із системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у відповідача були наявні підстави для відмови у визначенні митної вартості товарів за методом, обраним декларантом.
Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у частині 2 статті 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
В силу статті 86 Кодексу адміністративного судочинства суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із положень частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких у разі ухвалення рішення на користь субєкта владних повноважень, судові витрати не підлягають стягненню на користь позивача з відповідача.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «Альтекс Інвест» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 08 листопада 2017 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили З оригіналом згідно СуддяОСОБА_1 ОСОБА_1