Справа № 826/1923/17
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА

05.02.2018 Київ К/9901/3892/17 826/1923/17
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шипуліної Т.М. розглянув матеріали касаційної скарги Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.07.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2017 у справі №826/1923/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві, третя особа: Київська міська рада про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у лютому 2017 року звернувся до адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві, третя особа: Київська міська рада про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.06.2015 №36581-17.

Окружний адміністративний суд м.Києва постановою від 25.07.2017 позовні вимоги задовольнив у повному обсязі.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 28.11.2017 залишив постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.07.2017 без змін.

Державна податкова інспекція у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві звернулася 14.12.2017 до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.07.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2017.

Верховний Суд ухвалою від 09.01.2018 зазначену касаційну скаргу залишив без руху, у зв'язку з невиконанням вимог частин четвертої та п'ятої статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою), з огляду на ненадання документу, який належним чином підтверджує повноваження представника податкового органу, який підписав касаційну скаргу, та документу про сплату судового збору, та встановив скаржнику строк для усунення недоліків у десять днів з дня вручення копії ухвали.

Вказана ухвала Верховного Суду від 09.01.2018 була отримана відповідачем 16.01.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №050.

На виконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху скаржником надіслано до суду оригінал документу про підтвердження повноважень представника податкового органу, який підписав касаційну скаргу, а також клопотання про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги в частині надання документу про сплату судового збору.

В обґрунтування вказаного клопотання відповідач посилається на обмежене фінансування з державного бюджету для сплати судового збору.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Частина друга статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент звернення до суду касаційної інстанції) покладає на осіб, які беруть участь у справі, обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017, яка є чинною на дату розгляду судом клопотання) учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 6 частини п'ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Обґрунтовуючи висновки про обов'язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов'язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справ «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Як зазначено вище, частиною п'ятою статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) однією з вимог касаційної скарги визначено надання документу про сплату судового збору.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто суб'єктами, що реалізують свою владну компетенцію.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Податковим органом не надано доказів вчинення дій, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору фінансування з Державного бюджету України безпосередньо у справі №826/1923/17.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги в частині надання документу про сплату судового збору.

На момент постановлення цієї ухвали вимоги ухвали від 09.01.2018 про залишення касаційної скарги без руху в частині надання документу про сплату судового збору не виконано.

Згідно з частиною другою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент вчинення судом процесуальної дії) до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, пунктом 1 частини четвертої якої передбачено повернення позовної заяви, якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не усунуто у встановлений судом строк.

Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись пунктом 1 частини четвертої статті 169, статтями 121, 332, підпунктом 12 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Державній податковій інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві в задоволенні клопотання про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.07.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2017 у справі №826/1923/17.

2. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.07.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2017 у справі №826/1923/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві, третя особа: Київська міська рада про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - повернути.

3. Надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги учасникам справи, а касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами - скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М.Шипуліна