Справа № 2-а-10.3.2-1/11
Суддя: Козаченко Р. В.
Дата ухвалення: 2018-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-10.3.2-1/11
Провадження № 2-аі/477/1/18
У Х В А Л А

18 січня 2018 р. Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області заяву державного виконавця про зміну способу виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2017 року Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою в порядку ст. 263 КАС України (в редакції кодексу до 15 грудня 2017 року), в якій просила змінити спосіб виконання рішення суду.

Вказувала, що рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27 листопада 2011 року було зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за 2011 рік, однак відповідно до Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником яких є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разу відсутності у зазначеного органу коштів за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Але органи та посадові особи виконавчої служби мають повноваження тільки стягувати відповідні суми з боржника, визначенні рішенням суду.

Крім того зазначала, що відсутність фінансових ресурсів у боржника є тією обставиною, яка ускладнює виконання судового рішення.

Також вважала, що в категорії справ, пов'язаних із соціальними виплатами, які мають зобов'язальний характер зміна способу і порядку виконання рішення можлива шляхом зміни зобов'язання здійснити виплати на стягнення цих виплат, що можливо у разі виконання боржником зобов'язальної частини рішення суду.

Посилаючись на вказане просила змінити спосіб виконання рішення суду із зобов'язання нарахувати та виплати щорічну допомогу по оздоровленню на стягнення з боржника користь ОСОБА_1 нарахованих коштів у сумі 4800 грн.

В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, надали заяви в яких просили розглядати справу без їх участі. Їх неявка не є перешкодою в розгляді заяви. Стягувач в своїй заяві також просив відмовити в задоволенні заяви.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін та державного виконавця, дослідивши заяву та додані до неї матеріали, а також перевіривши матеріали провадження, прийшов до наступного висновку.

В 2011 році позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом по оскарженню неправомірності дій Управління соціального захисту населення Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області щодо невиплати йому компенсації із державної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27 вересня 2011 року, яка була залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2013 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області, щодо ненарахування та невиплати в 2011 році щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік відповідно до положень ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорноморської катастрофи та зобов'язано дане Управління нарахувати і виплатити йому щорічну допомогу на оздоровлення за 2011 рік, відповідно до положень ст. 48 цього ж Закону у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, визначених на момент виплати.

Постановою головного державного виконавця від 30 серпня 2016 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-а-10.32-1/11, виданого 15 січня 2016 року Жовтневим районним судом Миколаївської області по виконанню зазначеного рішення.

В теперішній час Жовтнева районна державна адміністрація Миколаївської області змінила свою назву на Вітовську районну державну адміністрацію цієї ж області.

Державний виконавець, звертаючись до суду із заявою в порядку ст. 263 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року) про зміну способу виконання рішення суду вказувала, що підставами для цього є відсутність призначених бюджетних асигнувань у боржника, хоча боржником здійснено розрахунок суми, яка підлягає стягненню в розмірі 4800 грн.

Частиною 1 ст. 263 КАС України (в попередній редакції) було передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Редакція КАС України, яка діє з 15 грудня 2017 року, в ст. 378 також передбачає аналогічне положення про можливість змінити спосіб виконання рішення суду у разі обставин, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим.

В той же час, аналізуючи зміст заяви державного виконавця суд вбачає, що нею ставиться фактично питання про зміну по суті судового рішення та питання про вирішення додаткової позовної вимоги про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження суду під час прийняття рішення в справі.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

При цьому, зміна на підставі способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до постановленого рішення по суті позовних вимог способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов'язання відповідача виплатити зазначений перерахунок на стягнення конкретної суми цього перерахунку не є законною.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року (справа № 21-394а14).

Також, не є обґрунтованим і посилання державного виконавця про відсутність бюджетних коштів для виплат, оскільки це не є підставою для зміни способу чи порядку виконання рішення суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, а відповідно і підстав для задоволення поданої заяви.

Також суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Однак державним виконавцем не доведено доказами, що у боржника відсутні фінансові ресурси для здійснення виплат коштів, а також що здійснено розрахунок суми, яка підлягає виплаті.

Посилання на існування таких підстав, які були заявлені боржником в позові до Миколаївського окружного адміністративного суду по оскарженню постанови державного виконавця про накладення штрафу, не може вважатися достовірним доказом, оскільки вимоги в позові мають бути доведені стороною провадження та перевірені судом. Ні самого розрахунку, ні документів щодо фінансування/нефінансування, ні рішення суду за наслідком розгляду вказаного позову, суду представлено не було.

За такого, керуючись ст.ст. 77, 241, 242, 243, 248, 378 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 про зміну способу виконання рішення суду у даній справі - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду Миколаївської області на протязі п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали.

Головуючий:

суддя Р.В. Козаченко