Справа № 750/12489/17
Суддя: Литвиненко І. В.
Дата ухвалення: 2018-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/750/155/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді Литвиненко І.В.,

за участі секретаря судового засідання Юрченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Чернігівського обєднаного Управління Пенсійного фонду України до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області та Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови про стягнення витрат виконавчого провадження ВП № 52493040,

в с т а н о в и в :

11 грудня 2017 року Чернігівське обєднане управління Пенсійного фонду України звернулося до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області, Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області, у якому просить скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області ОСОБА_1 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 52493040 від 17.11.2017 року в сумі 81,87 грн.

Обґрунтовано позов тим, що у головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 не було законних підстав для винесення постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, дана постанова є необґрунтованою, а фактичне здійснення витрат виконавчого провадження документально не підтверджено.

Представник позивача у судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області у судове засідання не зявився, подав заперечення проти позову, у якому зазначив, що постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження винесена відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому відсутні підстави для її скасування. Крім того, просив справу розглянути без участі представника відповідача.

Представник відповідача - Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Відповідно до положень частини 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області перебував виконавчий лист № 750/7739/16-а, виданий Деснянським районним судом м. Чернігова про зобовязання Чернігівське обєднане управління Пенсійного фонду України призначити з 23.09.2016 року про зобовязання Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України провести перерахунок пенсії ОСОБА_2, призначеної відповідно до Закону України "Про державну службу", у редакції, що визначала розмір її пенсії у відсотках на момент призначення пенсії (80 %), з 01.07.2016 з включенням до розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії сум матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 14249,77 грн.; винагороди за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обовязків в розмірі 3971,48 грн.; індексації в розмірі 25039,51 грн., на які нараховані та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду України.

В ході здійснення виконавчих дій з примусового виконання вказаного виконавчого листа, 17.11.2017 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 відповідно до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» винесла постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 81,87 грн. У розрахунок витрат виконавчого провадження включено: направлення рекомендованого листа з повідомленням: 1х16=10,40 грн.; направлення рекомендованого листа з повідомленням: 1х16=11,45 грн.; плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження: 1х51,00=51 грн. (а.с. 4).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню врегульовані також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (в редакції з 05.10.2016).

Відповідно до п. 2 Розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону. У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Також, наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» визначено види та розміри витрат виконавчого провадження, до яких належать: 1) виготовлення документів виконавчого провадження (папір; копіювання, друк документів; канцтовари), 2) пересилання документів виконавчого провадження (конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового звязку), 3) послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій (експертів; зберігачів; перекладачів; субєктів оціночної діяльності-субєктів господарювання; субєктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій), 4) послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум, 5) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини, 6) послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці, 7) банківські послуги при операціях з іноземною валютою, 8) сплата судового збору, 9) плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження, 10) інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Згідно розділу ІІ наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження», розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу І Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта». Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 9 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до встановленого Міністерством юстиції України розміру оплати. Відповідні структурні підрозділи (спеціалісти) Міністерства юстиції України, головних територіальних управлінь юстиції, що відповідають за закупівлю товарів і послуг, протягом пяти робочих днів з дати укладання договору про закупівлю товарів і послуг, визначених пунктами 1, 2, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, повідомляють Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції та відділи державної виконавчої служби про вартість закупівлі одиниці товару і послуги. На підставі наданої інформації державний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження. Розміри витрат виконавчого провадження, які стягнуті до проведення процедури закупівлі відповідних товарів і послуг, визначаються на підставі вартості раніше придбаних товарів і послуг.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29 грудня 2016 № 3917/5 «Про встановлення розмірів плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями» з 05 грудня 2016 року установлено плату за користування автоматизованою системою виконавчого провадження у розмірі 51,00 грн. за кожне відкрите виконавче провадження.

Таким чином, мотивувальна частина оскаржуваної постанови містить розрахунок здійснених виконавцем витрат із зазначенням обсягу та розміру усіх складових загальної суми витрат виконавчого провадження відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5, при цьому закон не покладає на державного або приватного виконавця документально фіксувати здійснення витрат виконавчого провадження та надавати докази їх здійснення сторонам виконавчого провадження.

За таких обставин, при винесенні постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження старший державний виконавець діяла на підставі та в межах своїх повноважень, у відповідності до вимог чинного законодавства, дотрималася ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень та наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження», у звязку з чим відсутні підстави для скасування зазначеної постанови, а тому предявлений позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 241-246, 272, 287 КАС України, суд,-

в и р і ш и в :

у задоволенні позову Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України (місцезнаходження юридичної особи: м. Чернігів, пр-т Миру, буд. 44, ідентифікаційний код юридичної особи - 40378209) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області (місцезнаходження: м. Чернігів, пр-т Миру, буд. 43), Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області (місцезнаходження: м. Чернігів, пр-т Миру, буд. 43, ідентифікаційний код юридичної особи - 34924518) про скасування постанови про стягнення витрат виконавчого провадження ВП № 52493040 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому ст.. 295 КАС України.

Суддя І.В. Литвиненко