Справа № 335/13684/17
Суддя: Рибалко Н. І.
Дата ухвалення: 2018-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Рибалко Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Мереуци М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Кухтик Івана Тарасовича про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Кухтик Івана Тарасовича про скасування постанови, зазначивши наступне.

03 листопада 2017 року інспектором патрульної поліції 2-ї роти 2-го батальйону УПП у м. Запоріжжя, молодшим лейтенантом поліції Кухтик Іваном Тарасовичем було винесено постанову ЕАА №200502 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.. Відповідно до змісту постанови, позивач здійснив рух по дорозі призначеній для одностороннього руху, а саме виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, чим порушив вимоги п.п.11.4 та 1.2 ПДР.

Позивач не згоден з винесеною постановою оскільки, на ділянці дороги по проспекту Маяковського в м. Запоріжжя по якій він здійснював рух в напрямку каскаду фонтанів «Райдуга» до вул. Перемоги 03.11.2017 року поблизу будинку №20-а відсутні будь-які дорожні знаки, передбачені п. 11.1 Правил та дорожня розмітка, дорожнє обладнання та світлофори, передбачені п. 8.1 Правил, які б вказували водію, що на даній ділянці дороги передбачений односторонній рух транспортних засобів. Більше того, на протязі всього маршруту руху по проспекту Маяковського в напрямку з проспекту Соборного аж до каскаду фонтанів «Райдуга» дорожні знаки, в тому числі дорожні знаки 5.5, 5.6, та дорожня розмітка чи дорожнє обладнання, які б вказували водію, що на даній ділянці дороги передбачений односторонній рух транспортних засобів - відсутні.

Також позивач зазначає, що при розгляді справи інспектором були допущені порушення його прав, передбачених КУпАП щодо процедури розгляду справи. З наведених підстав просив задовольнити позов визнати дії інспектора протиправними та скасувати вищезазначену постанову відповідача.

Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити.

Належно повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач в судове засідання не з'явився.

Справа розглядається у відповідності до ч.3 ст. 194 КАС України, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим кодексом.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №200502 - 03.11.2017 року о 12-17 годині у м. Запоріжжя по пр. Маяковського, 20 водій транспортного засобу Toyota Avensis ОСОБА_1 здійснив рух по дорозі призначеній для одностороннього руху (виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги), чим порушив п. 11.4 та 1.2 ПДР України. За вказане порушення ПДР України ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають з права особи оскаржити рішення суб'єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №200502 від 03.11.2017 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 11.4 та 1.2 ПДР України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за порушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 11.4 ПДР України - на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Згідно п. 1.2. ПДР України - в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів.

Відповідач у постанові ЕАА №200502 від 03.11.2017 року зазначає, що позивач порушив вищезазначені пункти ПДР України, проте доказів на підтвердження цього факту не надає.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в судове засідання не з'являвся, будь-яких доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові не надав, не спростував вказане твердження позивача, що він не порушував ПДР України.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що відповідачем не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що позивач порушив п. 11.4 та п.1.2 ПДР України.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем правил дорожнього руху тощо.

Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Оскільки доказів відповідачем не надано, то суд, враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену КУпАП та Конституцією України, виходить з того, що показання позивача з приводу конкретних обставин його дій на дорозі не спростовані і відповідають дійсності, і у такому випадку не доведено наявність складу адміністративного правопорушення, за яке позивач притягнутий до відповідальності, у зв'язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Разом з цим, визнання дій суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності протиправними, виходить за межі повноважень суду в розрізі вимог ст. 286 КАС України.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Кухтик Івана Тарасовича про скасування постанови - задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора патрульної поліції другої роти другого батальйону УПП у м. Запоріжжя, молодшого лейтенанта поліції Кухтик Івана Тарасовича від 03.11.2017 року ЕАА №200502 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн., справу про адміністративне правопорушення - закрити.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.І.Рибалко