Справа № 483/96/18
Суддя: Рак Л. М.
Дата ухвалення: 2018-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/96/18
Провадження№ 2-а/483/10/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 лютого 2018 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Рак Л.М.

при секретарі Марчук І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції м. Миколаєва Сущука Дмитра Степановича про визнання дій неправомірними, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И В:

19 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції м. Миколаєва Сущука Д.С. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 12 січня 2018 року відповідачем Сущуком Д.С. було винесено постанову серії ЕАА № 261888 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якою на нього за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за користування засобами зв'язку, тримання його у руці, під час руху транспортного засобу по вул. Кузнецькій в м. Миколаєві, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Цю постанову вважав незаконною, та такою, що не відповідає нормам КУпАП, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував, зазначене у постанові не відповідає дійсності та не підтверджується ніякими доказами, та крім того, інспектор патрульної поліції при винесенні постанови не дотримався процедури розгляду справи, передбаченої чинним законодавством. Просив визнати дії інспектора щодо винесення оскаржуваної постанови неправомірними та скасувати цю постанову.

У судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлені вимоги, стверджував, що зазначене в постанові правопорушення він не скоював, оскільки його транспортний засіб обладнаний блютузом і йому не було необхідності розмовляти по мобільному телефону під час керування транспортним засобом, інспектором поліції при винесенні постанови не було враховано всіх обставин справи, не було надано доказів його вини та йому було відмовлено в наданні можливості дати пояснення по справі. Крім того, уточнив, що в зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, справу про притягнення його до адміністративної відповідальності просить закрити.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду до суду не прибув, про причини свого неприбуття не повідомив. 07 лютого 2018 року до суду надійшов відзив на даний адміністративний позов від представника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Тарасюк І.Є., в яких остання зазначила, що інспектором поліції були враховані всі обставини, необхідні для розгляду справи у відношенні ОСОБА_1, яким було порушено п. 2.9 «д» Правил дорожнього руху України та правомірно винесено постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення. Посилаючись на те, що дії інспектора є правомірними, постанова серії ЕАА № 261888 від 12 січня 2018 року - обґрунтованою та законною, а вимоги позивача безпідставними, просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України у разі неявки у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 12 січня 2018 року інспектором патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції м. Миколаєва Сущуком Д.С. винесено постанову серії ЕАА № 261888 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 12 січня 2018 року о 10 годині 45 хвилин керуючи транспортним засобом «MITSUBISHI PAJERO SPORT» номерний знак НОМЕР_1 в м. Миколаєві по вул. Кузнецька користувався засобом зв'язку тримаючи його у руці під час руху транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 2.9 «д» Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Справа про адміністративне правопорушення у відношенні позивача розглянута інспектором патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції м. Миколаєва Сущуком Д.С., що відповідає приписам п. 5 ч. 1 ст. 213, ч. 1 та ч. 2 ст. 222 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення відповідачем не складався, що відповідає приписам ст. 255 та ст. 258 КУпАП.

Частина 2 статті 122 КУпАП встановлює відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Справи про правопорушення, відповідальність за яке передбачене вказаною статтею, згідно ст. 222 КУпАП, розглядають органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Доводи позивача про те, що відповідачем було розглянуто адміністративну справу всупереч вимог чинного законодавства, відразу на місці зупинки автомобіля, чим порушив положення ст. 258 КУпАП не можуть бути прийняті судом до уваги через наступне.

Так, відповідно до положень ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Пунктом 2.3 рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 передбачено, що у частинах першій, другій статті 258 КУпАП України визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

За КУпАП України до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень розгляду у скороченому провадженні не підлягають. (ВАСУ справа № К/800/37207/15 від 26 жовтня 2016 року).

Частина третя ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи.

Частина третя ст. 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

При цьому зміни до ст. 258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція № 1395, якою врегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України і вказаним нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

Отже, приписи постанови Конституційного Суду України по справі № 1-11/2015 від 26.05.2015 року повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 року № 596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» та вищевказаною Інструкцією.

З огляду на викладене, вбачається, що розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке утворює самостійну підставу для скасування постанови, винесеної за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Проте, працівником поліції не було надано для ознайомлення та не зазначено позивачеві доказів вчинення ним правопорушення, отже докази не були досліджені при розгляді справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються принагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. № 4 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Виходячи з системного аналізу статей 245, 252, 280, 283, 284 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Отже, викладені в постанові по справі про адміністративне правопорушення обставини повинні чітко та однозначно свідчити про повноту та об'єктивність встановлених обставин справи та її розгляду, а також відображати конкретний склад адміністративного правопорушення, що повинно підтверджуватись відповідними доказами.

Як вбачається з постанови серії ЕАА № 261888 від 12 січня 2018 року позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за користування засобами зв'язку під час руху транспортного засобу.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову, надала рапорти інспекторів поліції Сущука Д.С. та Грищенко І.М., вважає їх письмовими доказами у справі, однак вони судом не можуть бути взяті до уваги, оскільки не є показаннями свідків, зібраних за судовим дорученням в порядку забезпечення доказів у розумінні ст.ст. 215-216 КАС України. Інших доказів суду не надано.

Таким чином, відповідачем не надано жодного належного доказу про вчинення позивачем зазначеного у постанові правопорушення та правомірності прийнятого ним рішення.

Враховуючи викладене, а також вимоги ст. 62 Конституції України, за якою усі сумніви щодо доведеності вини, тлумачаться на користь особи, суд приходить до висновку, що в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відсутній, оскільки факт порушення водієм вимог п. 2.9 «д» Правил дорожнього руху України відповідачем не доведений, та судом не встановлений.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає, що спірна постанова є протиправною, позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 90, 241-243, 245, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції м. Миколаєва Сущука Дмитра Степановича про визнання дій неправомірними, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі - задовольнити.

Дії інспектора патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції м. Миколаєва Сущука Дмитра Степановича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, визнати неправомірними.

Постанову серії ЕАА № 261888 від 12 січня 2018 року інспектора патрульної поліції 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції м. Миколаєва Сущука Дмитра Степановича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, - скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - закрити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14.02.2018 року.

Головуючий: