Справа № 376/1705/16-а
Суддя: Ярошенко С. М.
Дата ухвалення: 2018-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1705/16-а
Провадження № 2-а/376/2/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2018 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді - Ярошенко С.М.,

при секретарі Ткаченко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до сільського голови села Самгородок Сквирського району Київської області ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що протягом 2008-2016 років Самгородоцька сільська рада Сквирського району Київської області безпідставно відмовляє його сім'ї у наданні в користування земельної ділянки площею 0,16 га, яка межує з їхнім городом, та у безкоштовній приватизації присадибної ділянки площею 0,25 га за адресою: с. Самгородок, вул. Петровського, 12, Сквирського району, Київської області.

Постановою Сквирського районного суду Київської області від 02.04.2014 року, прийнятою у справі №376/2289/13-а за позовом ОСОБА_3 до Самгородоцької сільської ради Київської області про визнання дій субєкта владних повноважень незаконними, визнано дії Самгородоцької сільської ради Сквирського району Київської області щодо відмови ОСОБА_3 у наданні в користування земельної ділянки площею 0,25 га, розташованої по вул. Петровського, 12, с. Самгородок, Сквирського району, Київської області, незаконними; скасовано рішення Самгородоцької сільської ради Сквирського району Київської області від 01.08.2013 року №01-28-06; зобовязано Самгородоцьку сільську раду Сквирського району Київської області провести перевірку заяви ОСОБА_3 від 02.07.2013 року і прийняти рішення по суті.

12.08.2014 року позивач був присутній на сесії Самгородоцької сільської ради Сквирського району Київської області, як представник дружини ОСОБА_3 за довіреністю, де було прийнято рішення щодо надання ОСОБА_3 земельної ділянки розміром 0,14 га. Питання щодо надання земельної ділянки площею 0,16 га та безкоштовної приватизації присадибної ділянки не було включено до порядку денного.

Сільський голова на пропозицію ОСОБА_4 (не депутата) тричі позбавив позивача слова.

Позивач вбачає корупційні дії сільського голови с. Самгородок, Сквирського району, Київської області ОСОБА_2 в інтересах рідної сестри ОСОБА_4, яка продала квартиру ОСОБА_5, яка користується спірною земельною ділянкою.

Більше двох років сільська рада не виконувала постанову суду від 02.04.2014 року і виконала тільки після звернення виконавчого листа до ДВС для примусового виконання рішення суду.

07.07.2016 року позивач був присутній на сесії Самгородоцької сільської ради Сквирського району Київської області як представник дружини за довіреністю №62 від 05.07.2016 року. Сільський голова відмовився вести сесію при розгляді питання щодо виконання судового рішення, не включив питання щодо надання земельної ділянки площею 0,16 га та безкоштовної приватизації присадибної ділянки 0,25 га.

Сесію вела секретар сільської ради, але голова був присутній на сесії. Вважає, що секретар може вести сесії у разі відсутності голови.

Рішення сесії від 07.07.2016 року було надано секретарем без додатків.

З урахуванням наведеного, та поданої письмової заяви про зміну предмету адміністративного позову, просить зобовязати сільського голову села Самгородок, Сквирського району, Київської області ОСОБА_2 виконати постанову Сквирського районного суду від 02.04.2014 року в повному обсязі, а саме: включити в порядок денний Самгородоцької сільської ради питання щодо надання сімї позивача земельної ділянки площею 0,16 га; включити в порядок денний сільської ради питання про надання ОСОБА_3 права на безкоштовну приватизацію присадибної ділянки 0,25 га, та прийняти позитивні рішення відповідно до вимог Земельного кодексу України; стягнути з ОСОБА_2 на його користь 10000,00 грн. моральної шкоди, завданої неправомірними діями відповідача.

Позивач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду письмове заперечення щодо адміністративного позову, просить в позові відмовити.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши наявні письмові докази, надані сторонами в обґрунтування та заперечення позовних вимог, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що постановою Сквирського районного суду Київської області від 02.04.2014 року, прийнятою у справі №376/2289/13-а за позовом ОСОБА_3 до Самгородоцької сільської ради Київської області про визнання дій субєкта владних повноважень незаконними, визнано дії Самгородоцької сільської ради Сквирського району Київської області щодо відмови ОСОБА_3 у наданні в користування земельної ділянки площею 0,25 га, розташованої по вул. Петровського, 12, с. Самгородок, Сквирського району, Київської області, незаконними; скасовано рішення Самгородоцької сільської ради Сквирського району Київської області від 01.08.2013 року №01-28-06; зобовязано Самгородоцьку сільську раду Сквирського району Київської області провести перевірку заяви ОСОБА_3 від 02.07.2013 року і прийняти рішення по суті.

Рішенням Самгородоцької сільської ради Сквирського району Київської області №08-37-06 від 12.08.2014 року, ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, орієнтовною площею 0,4400 га, з них: 0,2500 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Самгородок, вул. Петровського, 12, Сквирського району, Київської області; 0,0500 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Петровського, 12 в с. Самгородок, Сквирського району, Київської області; 0,14 га - для ведення особистого селянського господарства в с. Самгородок, Сквирського району, Київської області, що межує з земельними ділянками ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Для примусового виконання постанови суду від 02.04.2014 року у справі №376/2289/13-а, 17.03.2015 року виданий виконавчий лист.

19.04.2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сквирського РУЮ Київської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50879306.

07.07.2016 року Самгородоцька сільська рада на 7 сесії 7 скликання виконала постанову Сквирського районного суду від 02.04.2014 року у справі №376/2289/13-а.

Відповідно до витягу з Автоматизованої системи виконавчого провадження від 26.12.2017 року виконавче провадження відкрите 19.04.2016 року перебуває як завершене.

Згідно постанови Сквирського районного суду Київської області від 20.06.2017 року, прийнятою у справі №376/786/17-а за позовом ОСОБА_3 до старшого державного виконавця Сквирського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання дій протиправними, позивачу у задоволенні позову відмовлено.

19.10.2017 року Київський апеляційний адміністративний суд відмовив ОСОБА_3 у задоволенні апеляційної скарги на постанову Сквирського районного суду Київської області від 20.06.2017 року.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно ч.1,2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.75 Кодексу адміністративного судочинства України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст.76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, вимоги позивача не можуть бути задоволені, оскільки Самгородоцькою сільською радою по заяві ОСОБА_3 рішення прийняте 02.04.2014 року і позивачем не оскаржувалось. З іншою заявою до Самгородоцької сільської ради щодо надання земельних ділянок у власність чи користування ОСОБА_3 не зверталась.

Згідно ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Повноваження сільського голови визначені ст.12 вказаного Закону.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради відповідно до закону вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Згідно ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

За змістом ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни - працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонери з їх числа, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні цих підприємств, установ та організацій, звертаються з клопотанням про приватизацію цих земель до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель.

Передача земельних ділянок у власність громадянам - працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно ст.46 Кодексу адміністративного судочинства України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), субєкти владних повноважень.

Відповідачем в адміністративній справі є субєкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Оскільки представник позивача не є стороною в адміністративному процесі, то і заявлена вимога про стягнення з відповідача на його користь 10000,00 грн. моральної шкоди не може бути задоволена.

Керуючись ст.2,9,72,73,75-77,241-246,250 КАС України, суд, -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до сільського голови села Самгородок Сквирського району Київської області ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана на рішення суду протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ярошенко С.М.