Справа № 805/211/18-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2018 р. Справа№805/211/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кочанової П.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Донецькій області (87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, буд. 114) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1(місце проживання: АДРЕСА_1) про стягнення з платника податків податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

29 грудня 2017 року Головне управління ДФС у Донецькій області звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 33 880,56 грн. В прохальній частині позову зазначено, що суму боргу по платежу: з орендної плати з фізичних осіб зарахувати на реквізити: Банк ГУДКСУ у Донецькій області, ОКПО 37870942, МФО 834016, Отримувач: Мангушське УК/18010900, код платежу:18010900, р/с 0331, призначення платежу: *;140;;18010900; Орендна плата з фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що станом на 22.11.2017 року за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 обліковується податковий борг у розмірі 33 880,56 грн. (орендна плата з фізичних осіб). Заборгованість виникла з причин несплати штрафних (фінансових) санкцій, у тому числі:

-16 447,20 грн. - податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 15.07.2016 року № 8698-13, яке було направлено на адресу відповідача 28.07.2016 року та відповідно до поштового повідомлення повернуто на адресу ДПІ 30.08.2016 року за закінченням терміну зберігання;

-17 433,36 грн. - податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 28.04.2017 року № 5406-13, яке було отримано відповідачем особисто 13.07.2017 року, згідно з підписом на корінці податкового повідомлення-рішення.

У зв'язку з несплатою платником податків податкового боргу та відповідно до ст.59 ПКУ, 11.03.2016 року була сформована та спрямована відповідачу податкова вимога № 113-23, яка повернулась на адресу позивача з відміткою про отримання 16.05.2016 року особисто платником податку.

На підставі вищевикладеного, в зв'язку з тим, що зазначена сума податкового боргу відповідачем самостійно не сплачена, позивач просить суд стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму податкового боргу у розмірі 33 880,56 грн. (орендна плата з фізичних осіб).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 січня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Заяв із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від сторін не надійшло.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 263 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач про розгляд справи був повідомлений за адресою зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно приписів частини 8 статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи.

На адресу суду повернувся конверт з відміткою за закінченням встановленого строку зберігання. Відтак суд вважає, що вжив усіх необхідних заходів для повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та її розгляд.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 14.06.2007 за № 0 000942, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за юридичною адресою: АДРЕСА_1.

Перебуває на податковому обліку у Мангуській ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області з 18.06.2007 року, як платник податків.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно п.15.1.ст.15 Податкового кодексу України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, між Мангушською селищною радою та громадянином ОСОБА_1, укладено договір оренди землі від 01.12.2013 року на земельну ділянку загальною площею 0,48 га строком на 20 років, яка розташована за адресою: смт.Мангуш, вул.Маріупольська, 165 А. За умовами договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 9 189,60 грн., що складає 3,5% від грошової оцінки земельної ділянки.

В зв'язку з несплатою грошових зобов'язань, визначених відповідно до договору оренди земельної ділянки від 01 грудня 2013 року, відповідач має податковий борг з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 33 880,56 грн.

Вказана сума податкового боргу виникла на підставі податкового повідомлення-рішення (форми "Ф") яким визначено зобов'язання по орендній платі з фізичних осіб у сумі від 15 липня 2016 року № 8698-13 на суму 16 447,20 грн. та податкового повідомлення-рішення яким визначено зобов'язання по орендній платі з фізичних осіб від 28 квітня 2017 року № 5406-13 на суму 17 433,36 грн.

Податкове повідомлення-рішення від 15.07.2016 року № 8698/13 на суму 16 447,20 грн. було направлено на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення, зазначений лист повернувся на адресу позивача з відміткою за закінченням терміну зберігання.

Податкове повідомлення-рішення від 28.04.2017 року № 5406-13 на суму 17 433,36 грн. було отримано відповідачем особисто 13.07.2017 року.

Доказів оскарження відповідачем податкового повідомлення-рішення від 15 липня 2016 року № 8698-13 на суму 16 447,20 грн. та податкового повідомлення-рішення від 28 квітня 2017 року № 5406-13 на суму 17 433,36 грн. в судовому та адміністративному порядку відповідачем суду не надано.

У зв'язку з несплатою платником податків ОСОБА_1 податкового боргу, позивачем було сформовано податкову вимогу від 11.03.2016 року № 113-23 на суму податкового боргу 11 293,93 грн., яка була отримана особисто відповідачем 16.05.2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Податкова вимога від 11.03.2016 року № 113-23 відповідачем в адміністративному та судовому порядку не оскаржувалась.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати.

Підпунктом 14.1.137 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що орган стягнення, це державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України. Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, як зазначено у п. 41.2 ст. 41 ПК України.

Згідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньо економічної діяльності.

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний, зокрема, стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України; вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Згідно п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно пункту 56.11 статті 56 ПК України, не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до п. 288.7 ст. 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 Розділу XIII ПК України.

Відповідно до ст. 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Згідно з п. 286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Згідно з п. 287.3 ст. 287 ПК України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У зв'язку з несплатою платником податків ОСОБА_1 податкового боргу, позивачем було сформовано податкову вимогу від 11.03.2016 року № 113-23 на суму податкового боргу 11 293,93 грн., яка була отримана особисто відповідачем 16.05.2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Отже, станом на день розгляду справи, загальна сума податкового боргу є узгодженою та становить 33 880,56 грн.

Суд приймає до уваги те, що податкова вимога відповідачем не оскаржена та не скасована, доказів про сплату заборгованості відповідачем не надано суду.

Таким чином, у результаті несплати суми заборгованості відповідач не виконує свої зобов'язання перед бюджетом, порушує терміни сплати обов'язкових платежів, у наслідок чого з'явилася заборгованість перед бюджетом, що заподіює шкоду інтересам держави.

Згідно п. 87.2 ст. 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України передбачено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Оскільки податковий борг у добровільному порядку не було сплачено, суд вважає встановленим, що за відповідачем дійсно існує податковий борг у загальній сумі 33 880,56 грн., про який він повідомлений, який ним не оскаржений та до теперішнього часу не сплачений.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За правилами частин 1, 5 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено, правомірність пред'явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до частини четвертої статті 139 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 118, 139, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний Головного управління ДФС у Донецькій області (87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, буд. 114) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1) про стягнення з платника податків податкового боргу - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1) суму податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 33 880,56 грн.

Суму боргу по платежу: з орендної плати з фізичних осіб зарахувати на реквізити: з орендної плати з фізичних осіб зарахувати на реквізити: Банк ГУДКСУ у Донецькій області, ОКПО 37870942, МФО 834016, Отримувач: Мангушське УК/18010900, код платежу:18010900, р/с 0331, призначення платежу: *;140;;18010900; Орендна плата з фізичних осіб.

Рішення прийнято в порядку письмового провадження 07 лютого 2018 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч.ч. 4, 5, 6 ст. 250 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кочанова П.В.