Справа № 204/8185/17
Суддя: Черкез Д. Л.
Дата ухвалення: 2018-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/8185/17
Провадження № 2-а/204/25/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2018 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Романюк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП у м. Дніпрі Ківнюк Максима Андрійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора УПП у м. Дніпрі Ківнюк Максима Андрійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 09.12.2017 року інспектором УПП у м. Дніпрі рядовим поліції Ківнюком М.А. було винесено постанову серія ЕАА № 231602 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Так, 09.12.2017 року, близько 10.00 години, ОСОБА_1, керуючи автомобілем ВАЗ-21011, держ. номер НОМЕР_1, 1980 року випуску, рухався по вул. Криворізькій з боку пр. Металургів в напрямок вул. Робочої міста Дніпро. Біля будинку № 68 по вул. Криворізькій його зупинив рядовий поліції Ківнюк М.А. та на питання про причину зупинки повідомив, що на автомобілі, схожому на його, перевозяться крадені речі, та попросив відкрити багажник його автомобіля. Оглянувши з порушенням вимог діючого законодавства багажник, рядовий поліції Ківнюк М.А., без складання протоколу огляду, зробив висновок про переобладнання автомобіля ОСОБА_1 та порушення ним ПДР України, а саме, «водій керував ТЗ, що був переобладнаний без відповідного дозволу поліції, а саме встановлено газобалонне обладнання, а також на ТЗ відсутні ремені безпеки». Він запевнив працівника поліції, що жодних порушень Правил дорожнього руху не здійснив, оскілки газобалонне обладнання тільки встановлено та ще не підключене, а ремені безпеки ще у 1980 році не були встановлені заводом виробником. З метою об'єктивного розгляду даних обставин він звернувся до Ківнюка М.А. з клопотанням про розгляд справи в управлінні патрульної поліції, однак йому було відмовлено у задоволені клопотання. Після цього, поліцейський Ківнюк М.А. виніс відносно ОСОБА_1 Постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАА № 231602. У постанові зазначено, що водій керував ТЗ, що був переобладнаний без відповідного дозволу поліції, а саме встановлено газобалонне обладнання, а також на ТЗ відсутні ремені безпеки, чим порушив п. 31.3 ПДД - Експлуатація ТЗ у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху. З зазначеною постановою позивач не згоден, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, вона винесена з порушенням норм права, є незаконною, справжні обставини справи викривлені, у зв'язку з чим підлягає скасуванню. Зазначив, що встановивши відсутність його причетності до скоєння правопорушення, поліцейський, вийшов за межі повноважень визначених розділом IV ЗУ «Про національну поліцію». Вважає, що таких повноважень як встановлювати факти переобладнання або перевіряти на відповідність ТЗ вимогам діючого законодавства у поліцейських немає, та не зважаючи на зазначене, в порушення вимог ст. 19 Конституції та ЗУ «Про національну поліцію», відповідач виніс оскаржувану постанову. Крім того, у Постанові зазначено, що ОСОБА_1 порушено п. 31.3 ПДР - експлуатація ТЗ у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху. Однак, встановлення газобалонного обладнання здійснено ТОВ «Автогаз», яка має сертифікат відповідності, що фактично спростовує хибні висновки поліцейського. Реєстрація його транспортного засобу у відділеннях МРЄВ без ременів безпеки, встановлення яких не передбачалось на той час заводом виробником, свідчить про відсутність з боку позивача провини в цій частині. Жодного обов'язку щодо самовільного встановлення ременів безпеки ПДР на нього не покладено. У зв'язку з викладеним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправними дії поліцейського УПП у місті Дніпрі рядового поліції Ківнюка М.А. щодо винесення постанови серія ЕАА № 231602 від 09.12.2017 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП; скасувати постанову поліцейського УПП у місті Дніпро рядового поліції Ківнюка М.А. серії ЕАА № 231602 від 09.12.2017 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

01 лютого 2018 року на адресу суду відповідачем було надано відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на наступне. 09.12.2017 відповідачем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., в якій зазначено про те, що останній, керуючи автомобілем ВАЗ 21011, днз НОМЕР_1, в м. Дніпрі по вул. Криворізька, в районі буд. 68, був переобладнаний без відповідного дозволу поліції, а саме встановленого газобалонного обладнання, а також на ТЗ відсутні ремені безпеки, порушивши вимоги п. 31.3 «а» Правил дорожнього руху України. Зазначив, що вказана постанова повністю відповідає вимогам, встановленим п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015 року. Відповідно до п. 2.3. «а» Правил Дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу. Згідно п. 31.4.7. «ж» Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація, якщо відсутні ремені безпеки та підголовники в транспортних засобах, де їх установка передбачена конструкцією. Положеннями п. 31.3 «а» Правил дорожнього руху України встановлено, що у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху. Також відповідно до п. 32.2. «б» з територіальними органами з надання сервісних послуг МВС узгоджуються переобладнання транспортних засобів. Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Встановивши наявність порушення водієм вимог Правил дорожнього руху України, за яке КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у вигляді штрафу, враховуючи той факт, що правопорушення було скоєно в присутності відповідача і останній бачив вчинення даного правопорушення на власні очі, останнім було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». За кермом знаходився позивач, який і надав документи для перевірки відповідачу. На відео запису з нагрудного відео реєстратора відповідача зафіксовано пояснення позивача з приводу того, що на транспортному засобі, яким він керував не призначені ремені безпеки заводом виробником, хоча в Правилах дорожнього руху не вказано, що у випадку, якщо ремені безпеки відсутні, то допускається керування без них. Також у реєстраційному документі на транспортний засіб, відсутня відмітка про переобладнання, а саме встановлення газобалонне обладнання. Додані позивачем документи (сертифікат відповідності, свідоцтво №0023 та інші) є свідченням лише того, що йому встановлювали газобалонне обладнання підприємство, яке має на це дозвіл, а не реєстрації про переобладнання, яке потрібно узгоджувати в сервісних центрах МВС. Зауважують, що позивач вів себе агресивно, ображав працівників поліції, провокував на конфлікт, не виконував їх законні вимоги. Вважає, що пояснення позивача, викладені ним в позовній заяві, щодо відсутності в його діях порушень Правил дорожнього руху та, відповідно, складу адміністративного правопорушення с лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності. Відповідач обґрунтовано прийняв рішення про необхідність притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Позивач в своїй позовній заяві надає суду пояснення, які не відповідають дійсності та спростовуються іншими матеріалами справи. Тож вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. На підставі викладеного просив відмовити позивачу у задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у поданому відзиві на позовну заяву просив розглянути позовну заяву без його участі та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.4 ст. 229 КАС України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 09 грудня 2017 року інспектором Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції Ківнюк Максимом Андрійовичем була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 231602 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с. 10).

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вказаної постанови серії ЕАА № 231602 від 09 грудня 2017 року, водій ОСОБА_1, 09 грудня 2017 року, о 10:01 год., у м. Дніпрі, по вул. Криворізькій, 68, керував транспортним засобом ВАЗ 21011, номерний знак НОМЕР_1, що був переобладнаний без відповідного дозволу поліції, а саме встановлено газобалонне обладнання, а також на ТЗ відсутні ремені безпеки, чим порушив п. 31.3а ПДР - експлуатація ТЗ у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху (а.с. 10).

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов'язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Згідно з ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП встановлено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, експлуатація транспортного засобу, що переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органи Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106 1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116 2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121 1, 121 2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132 1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133 1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164 4, статтею 175 1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181 1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189 2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124 1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132 1, частинами шостою і одинадцятою статті 133 1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Таким чином слід зазначити, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням, без перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення на іншу дату для надання часу для пошуку адвоката.

Згідно п. 31.3 «а» Правил дорожнього руху, у порушенні якого обвинувачується позивач, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб позивача - ВАЗ 21011, номерний знак НОМЕР_1, був переобладнаний шляхом встановлення газобалонного обладнання.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30 червня 1993 року переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України.

Згідно п. 37 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин), документами про відповідність переобладнаних транспортних засобів вимогам безпеки дорожнього руху є: для транспортних засобів, переобладнаних суб'єктами господарювання, які провадять господарську діяльність з переобладнання п'яти і більше транспортних засобів протягом року, - свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, оформлене державним підприємством «ДержавтотрансНДІпроект» або Головним сервісним центром МВС на відповідний вид переобладнання, що подається разом із сертифікатом відповідності (наявність необов'язкова для транспортних засобів, переобладнаних для роботи на газових паливах), виданим органом з оцінки відповідності, що визнаний та призначений в установленому порядку проводити процедуру сертифікації транспортних засобів, та актом приймання-передачі транспортного засобу за формою згідно з додатками 3, 4 і 6; для транспортних засобів, переобладнаних в індивідуальному порядку, а також транспортних засобів, переобладнаних для роботи на газових паливах, - акт технічної експертизи (крім переобладнаних автобусів) за формою згідно з додатком 5 або сертифікат відповідності, виданий випробувальною лабораторією (центром), що має атестат акредитації відповідної галузі та повноваження щодо проведення перевірки технічного стану транспортних засобів, органом з оцінки відповідності, що визнаний та призначений в установленому порядку проводити процедуру сертифікації транспортних засобів, чи підприємством, що має сертифікат відповідності державної системи сертифікації УкрСЕПРО з установлення відповідності конструкції переобладнаного транспортного засобу умовам (вимогам), викладеним у документі про погодження переобладнання.

Переобладнання транспортних засобів для роботи на газових паливах здійснюється виключно суб'єктами господарювання, які провадять господарську діяльність з переобладнання п'яти і більше транспортних засобів протягом року та мають свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу на відповідний вид переобладнання. Зазначені суб'єкти можуть проводити перевірку відповідності таких засобів вимогам технічних умов і технічної документації підприємства-виробника газобалонного обладнання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2010 року №607 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено «Порядок переобладнання транспортних засобів», який визначає процедуру переобладнання транспортних засобів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії, зокрема для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива (п.1 Порядку).

Згідно п. 3 наведеного «Порядку переобладнання транспортних засобів» переобладнання транспортного засобу проводиться суб'єктом господарювання, який має нормативно-технічну документацію на відповідний вид переобладнання, узгоджену з МВС та Мінінфраструктури, і свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху (у разі переобладнання п'яти і більше транспортних засобів протягом року), або власником такого засобу в індивідуальному порядку. Переобладнання транспортного засобу для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива проводиться суб'єктом господарювання, який має свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху на відповідний вид переобладнання.

Пунктом 4 «Порядку переобладнання транспортних засобів» визначено, що до переобладнання транспортного засобу власник або його представник подає транспортний засіб за місцем реєстрації такого засобу для проведення огляду реєстраційно-екзаменаційним підрозділом Державтоінспекції МВС, за результатами якого отримує відповідний акт, складений за формою, установленою МВС.

Перед переобладнанням транспортного засобу для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива огляд такого засобу підрозділом Державтоінспекції МВС не проводиться.

Для переобладнання транспортного засобу в індивідуальному порядку власник або його представник подає до спеціально уповноваженої організації заяву про погодження переобладнання транспортного засобу, в якій зазначаються відомості про транспортний засіб, вид переобладнання, а також технічна та інша інформація, необхідна для проведення переобладнання. До заяви про погодження додаються копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та акта проведення його огляду.

Спеціально уповноважена організація розглядає заяву про погодження і визначає технічну можливість та умови (вимоги) переобладнання транспортного засобу з урахуванням того, що його конструкція повинна відповідати вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища. Строк розгляду заяви про погодження не повинен перевищувати 10 робочих днів за умови подання документів, передбачених пунктом 5 цього Порядку. У разі коли подані документи оформлені неналежним чином або містять недостовірну інформацію, власник або його представник має право після усунення зазначених недоліків повторно подати заяву про погодження, яка розглядається в установленому порядку. За результатами розгляду заяви про погодження спеціально уповноважена організація видає документ про погодження або надає обґрунтовану відмову в погодженні переобладнання транспортного засобу.

До спеціально уповноважених організацій належать: державне підприємство «ДержавтотрансНДІпроект»; Центр безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС.

Отже, переобладнання транспортних засобів для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива може здійснюватися суб'єктом господарювання при наявності свідоцтва про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, виданого уповноваженою організацією.

З матеріалів справи вбачається, що переобладнання транспортного засобу позивача шляхом встановлення газобалонного обладнання було здійснено суб'єктом господарювання ТОВ «Автогаз», що підтверджується актом №392659 від 08 грудня 2017 року приймання-передачі транспортного засобу, переобладнаного для роботи на зрідженому нафтовому газі (а.с. 14 (зворотній бік)).

Вищезазначений суб'єкт господарювання - ТОВ «Автогаз» має Свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху №0023 Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України, з терміном дії свідоцтва до 11 жовтня 2018 року (а.с. 14).

Крім того, в матеріалах справи наявні копія Акту технічної експертизи про відповідність конструкції та технічного стану переобладнаного транспортного засобу вимогам безпеки дорожнього руху №13841 від 08 грудня 2017 року стосовно транспортного засобу позивача (а.с. 13) та копія сертифікату відповідності Державної системи сертифікації УкрСЕПРО, зареєстрований в реєстрі за №UA9.009.01427-16, з терміном дії з 26 жовтня 2016 року по 25 жовтня 2018 року щодо послуг із встановлення відповідності конструкції колісних транспортних засобів вимогам, викладеним у документі про погодження переобладнання, за видами переобладнання, які наведені у додатку, в тому числі, переобладнання автомобілів легкових та автомобілів вантажних в газобалонні для роботи двигунів на стисненому природному або зрідженому нафтовому газі (а.с. 12).

Наведене свідчить, що переобладнання транспортного засобу позивача було здійснено із дотриманням відповідних правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, а тому у діях позивача відсутнє порушення вимог п. 31.3 «а» Правил дорожнього руху та склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Крім того слід звернути увагу на той факт, що переобладнання автомобіля позивача було здійснене 08 грудня 2017 року, а оскаржувана постанова була винесена відповідачем наступного дня - 09 грудня 2017 року. Тобто, передбачений законом 10-денний строк для звернення до спеціально уповноважених організацій та для розгляду заяви про погодження переобладнання транспортного засобу, на час складення оскаржуваної постанови ще не сплинув.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Твердження позивача на підтвердження того, що ремені безпеки ще у 1980 році не були встановлені заводом виробником автомобіля позивача - ВАЗ 21011, номерний знак НОМЕР_1, відповідачем належними та допустимими доказами не спростовані, хоча обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладено саме на відповідача. Доказів того, що на автомобілі позивача 1980 року випуску передбачено конструкцією встановлення ременів безпеки, стороною відповідача суду також не надано. За таких обставин суд вважає, що відповідачем по справі не доведено, що на автомобілі позивача конструкцією передбачено встановлення ременів безпеки.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо винесення відносно позивача постанови серія ЕАА № 231602 від 09.12.2017 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП є протиправними.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а оскаржувана постанова серії ЕАА № 231602 від 09.12.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП підлягає скасуванню.

Статтею 286 КАС України передбачені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У зв'язку з викладеним, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП підлягає закриттю.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 122, 213, 222, 254, 258, 288 КУпАП, та керуючись ст.ст. 1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 286 КАС України (у редакції Закону України № 2147 від 03.10.2017 року),-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора УПП у м. Дніпрі Ківнюк Максима Андрійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Ківнюк Максима Андрійовича щодо винесення відносно ОСОБА_1 постанови серії ЕАА № 231602 від 09 грудня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Постанову серії ЕАА № 231602 від 09 грудня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП - закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез