Справа № 815/1576/17
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2018-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1576/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд

під головуванням судді Андрухіва В.В.

за участю секретаря судового засідання Рижук В.І.

представника позивача ОСОБА_1 (за довіреністю)

представника відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.12.2016 року № 000121406, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 12.09.2017 року (а.с. 136-137), позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.12.2016 року №000121406, яким ФОП ОСОБА_3 нараховано до сплати штрафну санкцію у розмірі 173624 грн. за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування РРО.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області від 27.10.2016 року №1765 посадовими особами останнього 11.11.2016 року було проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платником податку розрахункових операцій, ведення касових операцій тощо. За результатами вказаної перевірки ГУ ДФС в Одеській області було встановлено порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації згідно опису товарно-матеріальних цінностей, у звязку з чим податковим органом було зроблено висновок про порушення ФОП ОСОБА_3 п.12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 року №265/95-ВР. На підставі перевірки Ізмаїльською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області 02.12.2016 року прийнято податкове повідомлення-рішення №000121406 згідно якого податковим органом, з посиланням на вимоги ст.20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", було застосовано до субєкта господарювання штрафну санкцію у сумі 173624 грн. за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування РРО. Позивач зазначила, що зі змісту акту перевірки №592/15/16/РРО/НОМЕР_1 вбачається, що його було складено 11.11.2016 року, а зареєстровано в ГУ ДФС в Одеській області лише 14.11.2016 року, тобто поза межами процесуальних строків, визначених вимогами п.86.5 ст.86 Податкового кодексу України.

Також позивач зазначила, що як вбачається зі змісту акту перевірки, перевірка проводилась в присутності представника ФОП ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_4 Проте, під час перевірки у представника ФОП ОСОБА_3 не запитувалися будь-які облікові бухгалтерські дані та первинні документи, які б надавали особам, що проводили перевірку, право та підстави з впевненістю стверджувати та документувати факти неналежного ведення товарних запасів, наприклад, такі як: інвентаризаційні відомості, оборотно-сальдові відомості, витяги по субрахунку 281 "Товари на складі", згідно з якими ведеться облік руху та наявності товарних запасів.

Позивач зазначила, що особи, що проводили перевірку, здійснювали опис товарно-матеріальних цінностей за відсутності представника ФОП ОСОБА_3, що ставить під сумнів достовірність даних, зазначених в ньому, та допустити ймовірність того, що могли належати навіть комусь із відвідувачів ресторану "SOLO", не стосуються господарської діяльності ФОП ОСОБА_3, а також не розташовані у місцях зберігання його товарних запасів. Позивач вказала, що будь-яких доказів того, що товарно-матеріальні цінності, які включені до опису, належать на праві власності ФОП ОСОБА_3, мають бути нею обліковані, та не були оприбутковані, як товарні запаси, перевіряючими в акті не зазначено.

Як зазначила позивач, ФОП ОСОБА_3 не лише не надано для ознайомлення, але й не направлено поштою у встановленому законодавством порядку інформативні додатки до акту перевірки, а саме: додатки №№1-4 до акту. Підтвердженням цього факту є супроводжувальний лист ГУ ДФС в Одеській області "Про проведення перевірки" від 16.11.2016 року №1477/А/15-32-14-06-03, де зазначено про факт складення акту та відмову представника ФОП ОСОБА_3 від підписання матеріалів перевірки. Окрім цього, позивач зазначила, що не надано жодного підтвердження, акту відмови від підписання матеріалів перевірки представником ФОП ОСОБА_3

Ухвалою судді від 20 березня 2017 року було відкрито провадження по вищезазначеній справі з призначенням її до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою суду від 05.04.2017 року від відповідача витребувано докази, та на підставі п.4 ч.2 ст.156 КАС України (в редакції від 06.07.2005 року) було зупинено провадження у справі до 25.04.2017 року у звязку з витребуванням доказів.

Протокольною ухвалою від 25.04.2017 року продовжено строк зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 22.05.2017 року поновлено провадження у справі, та від відповідача витребувано докази, та на підставі п.4 ч.2 ст.156 КАС України (в редакції від 06.07.2005 року) було зупинено провадження у справі до 08.06.2017 року у звязку з витребуванням доказів.

Протокольними ухвалами від 08.06.2017 року та 02.08.2017 року продовжено строк зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 16.08.2017 року поновлено провадження у справі, та за клопотанням представника позивача, на підставі п.4 ч.2 ст.156 КАС України (в редакції від 06.07.2005 року) було зупинено провадження у справі до 04.08.2017.

Ухвалою суду від 04.09.2017 року поновлено провадження у справі, та за клопотанням представника позивача, на підставі п.4 ч.2 ст.156 КАС України (в редакції від 06.07.2005 року) було зупинено провадження у справі до 18.09.2017.

Ухвалою суду від 18.09.2017 року поновлено провадження у справі, та за клопотанням представника позивача, на підставі п.4 ч.2 ст.156 КАС України (в редакції від 06.07.2005 року) було зупинено провадження у справі до 17.10.2017.

Ухвалою суду від 17.10.2017 року поновлено провадження у справі, та за клопотанням представника відповідача, на підставі п.4 ч.2 ст.156 КАС України (в редакції від 06.07.2005 року) було зупинено провадження у справі до 06.11.2017.

Ухвалою суду від 06.11.2017 року поновлено провадження у справі, та за клопотанням представника позивача, на підставі п.4 ч.2 ст.156 КАС України (в редакції від 06.07.2005 року) було зупинено провадження у справі до 23.11.2017.

Протокольною ухвалою від 23.11.2017 року продовжено строк зупинення провадження у справі до 11.12.2017 року.

Ухвалою суду від 11.12.2017 року поновлено провадження у справі, та за клопотанням представника позивача, на підставі п.4 ч.2 ст.156 КАС України (в редакції від 06.07.2005 року) було зупинено провадження у справі до 21.12.2017.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів від 03.10.2017 року №2147-VIII.

Вказаним Законом вводиться в дію нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України, який визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України (в редакції від 15.12.2017 року), провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

З огляду на зазначене, протокольною ухвалою суду від 21.12.2017 року поновлено провадження у справі та продовжено її розгляд в порядку загального позовного провадження.

Під час судового розгляду представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, надала до суду письмові заперечення, в яких, посилаючись на акт перевірки позивача, зазначила, що в ході проведення фактичної перевірки було встановлено порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації, згідно опису товарно-матеріальних цінностей в сумі 86812 грн. Згідно інформації з бази даних "Податковий блок", а саме: почекова інформація з реалізації товару за реєстратором розрахункових операцій з фіскальним номером НОМЕР_2 за період з 24.05.2016 року по 02.11.2016 року та видаткових накладних і фіскальних чеків ФОП ОСОБА_3 щодо купленої продукції, встановлено порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації. Порушення встановлені на підставі фактичних залишків запасів алкогольної продукції, почекової інформації з бази даних з реалізацією товару та видаткових накладних і фіскальних чеків ФОП ОСОБА_3 щодо купленої продукції.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, допитавши свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_3 зареєстрована Кілійською районною державною адміністрацією Одеської області як субєкт господарювання 05.04.2016 року за № 2 005072.

Основним напрямком діяльності ФОП ОСОБА_3 є роздрібна торгівля напоями, тютюновими виробами тощо в спеціалізованих магазинах.

На підставі наказу №1765 від 27.10.2016 року про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3), виданого ГУ ДФС в Одеській області, з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідно до закону, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів та на підставі ст.20, п.п.80.2.4 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, наказано провести з 02.11.2016 року фактичну перевірку ФОП ОСОБА_3 (код НОМЕР_3, податкова адреса: АДРЕСА_1, адреса господарської одиниці: м. Одеса, вул. Піонерська, буд.11/а) тривалістю 10 діб, перевіряємий період з 01.01.2016 року по дату завершення фактичної перевірки (а.с. 17).

За результатами перевірки відповідачем складено акт від 11 листопада 2016 року №592/15/16/РРО/НОМЕР_3 "Про результати фактичної перевірки" (а.с. 18-19).

Відповідно до висновку акту, позивачем порушено п.12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (із змінами та доповненнями).

На підставі акту перевірки, 02.12.2016 року Ізмаїльською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу нараховано 173624 грн. за платежем "Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування РРО" (а.с. 22).

Не погоджуючись з прийнятим Ізмаїльською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області податковим повідомленням-рішенням від 02.12.2016 року №, позивач звернулась до ГУ ДФС в Одеській області з скаргою на вказане податкове повідомлення-рішення (а.с. 25-30).

Відповідно до рішення ГУ ДФС в Одеській області від 03.01.2017 року №6/А/15-35-10-01-08 про результати розгляду первинної скарги, податкове повідомлення-рішення Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 02.12.2016 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 173624 грн. залишено без змін, а первинну скаргу ФОП ОСОБА_3 - без задоволення (а.с. 31-32).

Рішенням ДФС України від 10.02.2017 року №2031/А/99-99-л-03-01-15 про результати розгляду скарги ФОП ОСОБА_3 від 20.01.2017 року на податкове повідомлення-рішення Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 02.12.2016 року № та рішення, прийняте за розглядом первинної скарги, податкове повідомлення-рішення Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 02.12.2016 року № та рішення, прийняте за розглядом первинної скарги залишені без змін, а скарга ФОП ОСОБА_3 - без задоволення (а.с. 33-34).

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно п. 80.1 ст.80 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст.80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема, у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Порядок ведення розрахунків визначено ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". Так, у відповідності до цієї статті, суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані, зокрема, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Статтею 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Частиною 2 ст. 3 цього Закону передбачено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У листі Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва № 16277 від 29.12.2009 року зазначено, що до документів, які є підставою для оприбуткування товару, як правило, належать накладні та товарно-транспортні накладні. Такі документи є підставою для внесення записів до облікових бухгалтерських реєстрів. Відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей, є порушенням установленого порядку ведення бухгалтерського обліку.

Так, у відповідності до вимог п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Згідно з п. 44.7 ст. 44 44 Податкового кодексу України, у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Судом встановлено, що службовими особами відповідача при проведенні перевірки позивача було виявлено надлишок та нестачу алкогольних напоїв, які перелічені у додатку до акта перевірки, на загальну суму 86812 грн. (а.с. 93-96, 130). Під час перевірки позивачем не було підтверджено походження наявних алкогольних напоїв, які скалали надлишок, та причини виникнення нестачі інших товарів, зазначених в опису, у зв'язку з чим, інспектори дійшли висновку про порушення позивачем ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

На підтвердження походження товару позивачем було надано до перевірки, а відповідачем до суду під час судового розгляду справи - видаткові накладні (а.с. 75-92).

Проте, суд зазначає, що вказані накладні не підтверджують походження товару, виявленого у позивача під час перевірки як надлишок, а лише підтвердили порушення позивачем ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

Будь-яких інших документів на підтвердження руху товарно-матеріальних цінностей позивачем ані до суду, ані до податкового органу надано не було.

Допитаний під час судового розгляду справи свідок ОСОБА_7 перевіряючий, підтвердив, що під час перевірки позивача описували товари на підставі накладних, за якими товар постачався позивачу, потім з бази даних ДПІ співставляли з почековою інформацією щодо реєстрації.

Під час судового розгляду справи був допитаний в якості свідка директор ресторану «SOLO» ОСОБА_4, який зазначив, що коли прибули перевіряючі, він розписався в направленні та наказі. Також свідок зазначив, що опис товарно-матеріальних цінностей йому не вручили, до ДПІ також не викликали. Про те, що знімались залишки товару та про необхідність надання документів, як зазначив свідок, він дізнався наступного для від бухгалтера.

Допитані в судовому засіданні свідки - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які проводили фактичну перевірку, підтвердили суду той факт, що залишки алкогольної продукції знімались приблизно дві години в присутності директора ресторану «SOLO» ОСОБА_4 та бармена. Свідки зазначили, що перевірка в ресторані тривала приблизно 2,5 3 год. Свідки пояснили, що надходження товару перевірявся за наданими позивачем накладними, реалізація товару перевірялася за базами даних ДПІ, використовувалася по чекова інформація щодо реалізації товару, потім ця інформація співставлялася з фактичними залишками, відображеними в акті опису ТМЦ.

Враховуючи показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які суд вважає правдивими, суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_4 стосовно того, що опис ТМЦ проводився за його відсутності, оскільки, ОСОБА_4 розписався в направленні на перевірку, отримав копію наказу, а відповідно, суд дійшов висновку, що фактична перевірка проводилася у присутності директора ресторану, який підтвердив свої повноваження довіреністю від ФОП ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_6 також зазначила, що 11.11.2016 року директора ресторану «SOLO» ОСОБА_4 телефоном було запрошено до ДПІ для підпису в описі товарно-матеріальних цінностей та в акті перевірки. Як вказала свідок, ОСОБА_4 прибув 11.11.2016 року до ДПІ, проте від підпису відмовився, про що був складений акт від 14.11.2016 року.

Судом встановлено, що представник за довіреністю ФОП ОСОБА_3 ОСОБА_4 відмовився від підпису в описі товарно-матеріальних цінностей та в акті перевірки від 11.11.2016 року №592/15/16/РРО/НОМЕР_3, що підтверджується складеним перевіряючими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 актом №195/15-32-14-06-17 від 14.11.2016 року (а.с. 250).

З огляду на зазначене, суд вважає безпідставними доводи позивача стосовно того, що особи, які проводили перевірку здійснювали опис товарно-матеріальних цінностей за відсутності представника позивача.

Та обставина, що позивачу не було надіслано інформативні додатки до акту перевірки, не свідчить про протиправність оскаржуваного позивачем податкового повідомлення-рішення та не є підставою для його скасування.

При цьому суд враховує, що позивач міг отримати акт опису ТМЦ безпосередньо за місцем проведення фактичної перевірки в день складання опису, однак з невідомих причин цього не зробив.

Надані позивачем під час розгляду справи оборотно-сальдова відомість по рахунку 281, бухгалтерська довідка по оборотно-сальдовій відомості рахунку 281, звіти про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у роздрібній мережі суд до уваги не бере, оскільки вказані документи не спростовують висновки акту перевірки.

Отже, судом встановлено, що позивачем в ході ведення господарської діяльності було порушено п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме: порушено порядок ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

Відповідно до ст.20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність порушення позивачем порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, висновки, викладені в акті перевірки є обґрунтованими, а винесене на його підставі податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій в розмірі 173624 грн. - правомірним.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

За таких обставин, позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246, 255, п.15.5 ч.1 розділу VII КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (місце проживання: 68303, Одеська область, м. Кілія, вул Соловйова, 53, кв. 4, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3) до Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області (місцезнаходження: 68609, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 3, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.12.2016 року № 000121406 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 15 лютого 2018 року.

Суддя В.В. Андрухів

.