Справа № 804/6412/17
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 лютого 2018 рокусправа № 804/6412/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Щербака А.А.

судді: Баранник Н.П. Малиш Н.І.

за участю секретаря судового засідання: Спірічев Я.В.

розглянувши у м. Дніпро у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2017р. (суддя Ільков В.В., м. Дніпро, повний текст постанови було складено 04 грудня 2017р.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради, треті особи: Відділ реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Індустріальний відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Індустріальна районна у місті Дніпрі рада про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Комунального підприємства «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради, треті особи: Відділ реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Індустріальний відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Індустріальна районна у місті Дніпрі рада.

Просила суд визнати незаконним та скасувати рішення Державного реєстратора ОСОБА_2, Комунального підприємства "Реєстратор майнових прав" Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), яким 23.08.2017 року о 17:15:15 проведено державну реєстрацію права власності на квартиру: реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101, загальна площа (кв.м): 72,4, житлова площа (кв.м):48,4, опис: в житловому будинку літ.А-1 квартира №2, яка складається з: 1 -кухня, 2- кладова, 3,4,5,6 - житлові кімнати, 7- санвузол, 8 - кладова. Адреса: Дніпропетровська обл., м.Дніпро (місто Дніпропетровськ), АДРЕСА_1, за Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», , поновивши відомості про об'єкт нерухомого майна, що передували скасованому рішенню;

Скасувати державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме скасувати державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», , поновивши відомості про об'єкт нерухомого майна, що передували скасованому запису про право власності на квартиру №2 реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна:101, загальна площа (кв.м):72,4, житлова площа (кв.м):48,4, опис: в житловому будинку літ.А-1 квартира №2, яка складається з: 1 -кухня, 2- кладова, 3,4,5,6 - житлові кімнати, 7- санвузол, 8 - кладова. Адреса: Дніпропетровська обл., м.Дніпро (місто Дніпропетровськ), вулиця Тополина, будинок 13-15.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2017р. в задоволенні позову відмовлено.

Позивачем подана апеляційна скарга, просить постанову суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду першої інстанції обставинам справи не відповідають, судом було порушено норми матеріального права.

Зазначено, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що позивач не отримувала від ТОВ «Кей-Колект» вимогу про усунення порушень основного зобовязання та наявність рішення Індустріального суду м. Дніпропетрвська від 26.12.2013 щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «Кей-Колект» суми кредиту. Позивач зазначає, що ТОВ «Кей-Колект» не надавало їй реквізити для сплати боргу.

Також зазначено, що судом не було враховано відсутність позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме відсутність окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Також зазначено, що судом першої інстанції не було взято до уваги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», те що позивач не має іншого житла.

Позивач та її представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали.

Представник ТОВ «Кей-Колект» ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Інші учасники процесу не з'явились, про дату, час, місце розгляду апеляційної карги повідомлялись належним чином.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач, на підставі договору купівлі-продажу від 15.06.2006, посвідченого державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 за №3-3558, придбала квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

16.06.07 ОСОБА_1 уклала кредитний договір № 0 з АКІБ «УкрСиббанк» на суму 60000,00 доларів США на строк: з 16 червня 2007р. до 16 червня 2014 року.

У забезпечення виконання зобов'язань позичальника за даним кредитним договором передано в тому числі квартиру за адресою: АДРЕСА_3 в житловому будинку № 13/15 - по вулиці Тополина.

16.06.2007 АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 уклали договір іпотеки, відповідно до якого позивачка виступила майновим поручителем за кредитним договором № 0 та передала банку у іпотеку квартиру за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Тополина (Індустріальний район)АДРЕСА_4.

Пункт 5 договору передбачає іпотечне застереження про можливість задоволення вимог іпотекодержателя зверненням стягнення на предмет іпотеки шляхом надсилання рекомендованим листом повідомлення про застосування застереження.

13.02.12 ПАТ «УкрСиббанк» уклав договір факторингу №2 з ТОВ «Кей-Колект» та передав всі права вимоги за кредитним та іпотечним договором факторинговій компанії.

26.12.2013 рішенням Індустріального районного суду м. Дніпро задоволено позов ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1, стягнуто на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість у розмірі 212238,45 грн.

28.08.17 ТОВ «Кей Колект» звернувся до Комунального підприємства «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради з заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору іпотеки № 0/1.

На підставі вищевказаних документів, наданих ТОВ «Кей Колект» 30.08.17 року державний реєстратор ОСОБА_2, прийняв рішення №36820115 про реєстрацію права власності за ТОВ «Кей Колект» на квартиру за адресою: АДРЕСА_5.

Вказане рішення позивачем було оскаржено до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не подано достатньо доказів, в розумінні ст. 70 КАС України, які б доводили про протиправність прийнятого рішення від 30.08.2017 року про реєстрацію права власності за ТОВ «Кей Колект» на квартиру за адресою: Дніпропетровська обл., м.Дніпро (місто Дніпропетровськ), АДРЕСА_1.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України, в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

За правилами пункту 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України в редакції на час розгляду апеляційної скарги, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Частиною 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, в редакції на час розгляду апеляційної скарги, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов'язані із невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди, зокрема щодо відсутність окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судом за правилами ЦПК.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України по справі №826/4858/15 від 14.06.2016.

Відповідно до частини 1 статті 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства;

За таких обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасванню скасуванню із закриттям провадження в ній.

Керуючись ст. ст. 315, 319, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2017р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради, треті особи: Відділ реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Індустріальний відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Індустріальна районна у місті Дніпрі рада про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії скасувати, провадження в адміністративній справі закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 07 лютого 2018року.

Головуючий суддя: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш