Справа № 815/3522/17
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 р.м. ОдесаСправа № 815/3522/17

Категорія: 10 Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г. П.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Танасогло Т.М., Запорожана Д.В.,

при секретарі - Андроновій Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2017 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної пенітенціарної служби України, за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Пенсійного фонду України, про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Державній пенітенціарній службі України, а саме: визнання протиправною бездіяльність щодо неповідомлення Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсії ОСОБА_1 у зв'язку з прийняттям постанови КМУ № 988 від 11 листопада 2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції"; зобов'язання повідомити Пенсійний фонд України про підстави перерахунку пенсії ОСОБА_1 у зв'язку з прийняттям постанови КМУ № 988 від 11 листопада 2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції".

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2017 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог не відповідає встановленим обставинам справи, так як без зобов'язання пенітенціарної служби надати інформацію про підстави перерахунку пенсії позивача до пенсійного органу, відповідно до постанову КМУ № 988 від 11 листопада 2015 року, позивач позбавлений можливості отримувати належний розмір пенсії, як колишній працівник кримінальної-виконавчої служби.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а судове рішення - скасуванню із залишенням позову без розгляду, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивача 25 травня 2011 року звільнено з органів Державної пенітенціарної служби та призначено пенсію за вислугу років, відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

При цьому, позивач 22 квітня 2017 року звернувся із запитом до Державної пенітенціарної служби України щодо отримання інформації стосовно повідомлення Пенсійного фонду України про підстави проведення перерахунку його пенсії.

За результатами розгляду звернення позивача Державна пенітенціарна служба України листом від 30 травня 2017 року № 5/1-1128-Тл/2-17 повідомила його про те, що з метою виконання постанови Кабінету Міністрів України № 1036 від 28 грудня 2016 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294» до Пенсійного фонду України комісією з ліквідації Державної пенітенціарної служби України направлено лист від 09 лютого 2017 року № 4/4-367-Тл/2-17 стосовно інформування підпорядкованих територіальних органів Пенсійного фонду України про зміну з 01 січня 2017 року посадових окладів особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та необхідності проведення перерахунку пенсій колишнім працівникам (а.с. 11).

Крім того, за результатами розгляду повторного звернення позивача від 07 червня 2017 року Державна пенітенціарна служба України листом від 21 червня 2017 року № 5/1-1278-7.01/2-17 повідомила, що в комісії з ліквідації ДПтС України відсутня інформація щодо інформування ДПтС України Пенсійного фонду України про прийняття постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», оскільки особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України умови грошового забезпечення затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 7 листопада 2007 року, зміни до якої внесено постановою Кабінету Міністрів України № 1036 від 28 грудня 2016 року.

В свою чергу, позивач вважаючи протиправною бездіяльність Державної пенітенціарної служби України щодо неповідомлення Пенсійному фонду України про підстави перерахунку його пенсії, у зв'язку з виданням Кабінетом Міністрів України постанови № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», звернувся 01 липня 2017 року до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, так як у межах спірних правовідносин Державною пенітенціарною службою України не допускалось протиправної бездіяльності щодо повідомлення Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсії позивачу, з чим не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 99 КАС України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення суду І інстанції), адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

При цьому, на момент звернення позивача до суду з даним позовом, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення суду І інстанції), для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення суду І інстанції), адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

В свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року встановлено грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, яке складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премій та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно абзацу 1 пункту 24 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, передбачено, що про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 цього Закону уповноважені структурні підрозділи зобов'язані у п'ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв'язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка допущеної Державною пенітенціарною службою України бездіяльності щодо повідомлення пенсійного органу про підстави перерахунки пенсії позивача у п'ятиденний строк після прийняття постанови КМУ № 988 від 11 листопада 2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції".

При цьому, колегія суддів зазначає, що право особи на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.

В свою чергу, таким легітимним обмеженням є строк звернення до адміністративного суду за захистом своїх порушених прав, що установлений чинним процесуальним законодавством.

В даному випадку, з вищевикладених норм вбачається, що строк звернення до адміністративного суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Між тим, пенсія є періодичною виплатою, яку позивач отримував щомісячно, а отже знав про розмір відповідних виплат, крім того, нормативно-правові акти в України є загальнодоступним та оприлюднюється у встановленому порядку.

Проте, позивачем у липні 2017 року оскаржено бездіяльність суб'єкта владних повноважень, допущену на його думку у листопаді 2015 року, тобто із суттєвим пропуском встановлено 6-місячного строку звернення до суду.

При цьому, позивачем не зазначено об'єктивно непереборних обставин, які б не залежали від його волевиявлення або пов'язані з істотними перешкодами чи труднощами, що позбавили його можливості звернутися до адміністративного суду з даним позовом, у встановлений процесуальним законодавством строк.

Між тим, згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Тому, оскільки судом першої інстанції порушено норми процесуального права та не надано правової оцінки факту суттєвого пропуску позивачами строку звернення до суду, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі поданої апеляційної скарги та залишити даний адміністративний позов без розгляду, згідно положень п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 240, 308, 311, 315, 319, 321, 321, 329 КАС України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2017 року та постановити у справі ухвалу, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів після складання повного судового рішення, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: Д.В. Запорожан

Т.М. Танасогло