Справа № 815/6845/17
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2018-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6845/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2018 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Вовченко O.A., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за позовом Головного управління ДФС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2017 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДФС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якому позивач просить суд стягнути з ФОП ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, суму податкової заборгованості з єдиного податку-фізичної особи, у сумі 7500,80 грн. на рахунок №0202, код 18050400, до УДКСУ в Іванівському районі, банк отримувача ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011, код 37801601.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1, відповідач) зареєстрований в Роздільнянському міжрайонному управлінні юстиції в Одеській області 18.04.2016 року за № 0002689. За даними ГУ ДФС в Одеській області ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку як платник податків в Лиманській ОДПІ (Іванівське відділення) ГУ ДФС в Одеській області з 18.04.2016 за номер 06. За ФОП ОСОБА_1, утворилась податкова заборгованість по єдиному податку з фізичних осіб перед бюджетом на загальну суму - 7500,80 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості до бюджету станом на 24.10.2017 року, розрахунком податкового боргу станом на 24.10.2017 року та обліковими картками платника податку (КОР).

Враховуючи вищевикладені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача податковий борг по з єдиного податку - фізичної особи у розмірі 7500,80 грн.

Ухвалою суду від 15 січня 2018 року судом:

- прийнято до розгляду позовну заяву Головного управління ДФС в Одеській області;

- відкрито провадження у справі за адміністративним позовом Головного управління ДФС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості;

- встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.263 КАС України судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Копію ухвали суду від 15.01.2018 року отримано відповідачем 22.01.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.38).

Станом на 14.02.2018 року з боку відповідача відзиву на позовну заяву протягом встановленого судом справу до суду не надходило.

Згідно п.1 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях субєкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень ч.3 ст.263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 статті 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

З урахуванням того, що станом на 14.02.2018 року з боку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву та інших клопотань до суду не надходило, враховуючи, що провадження у справі відкрито 15.01.2018 року та зважаючи на положення ч.1 ст.120 КАС України, дана справа розглянута судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у межах строку, визначеного ч.3 ст.263 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Підпункт 16.1.4 пункту 16.1 ст.16 Податкового кодексу України, передбачає, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори у строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 15.1 ст.15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 291.3. ст. 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Відповідно до п. 293.2. ст. 293 Податкового кодексу України фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: 2) для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідач ФОП ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки 7) 18.04.2016 року зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 18.04.2016 року за №06 взято облік як платника податків, 18.04.2016 року взято на облік як платника єдиного внеску (2 група), що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ідентифікаційними даними, заявою про застосування спрощеної системи оподаткування, довідкою про взяття на облік платника податків (а.с.9-11, 14, 18).

Згідно п. 295.1. ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року. У разі якщо сільська, селищна або міська рада приймає рішення щодо зміни раніше встановлених ставок єдиного податку, єдиний податок сплачується за такими ставками у порядку та строки, визначені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 цього Кодексу.

Пунктом 295.2 ст.295 Податкового кодексу України нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Згідно п.295.3, п.295.4 ст.295 Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал. Сплата єдиного податку платниками першої - третьої груп здійснюється за місцем податкової адреси.

Відповідно до п.300.1 ст.300 Податкового кодексу України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Статтею 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

На виконання вищезазначених норм Податкового кодексу України, позивачем винесено податкову вимогу форми Ф № 2091-17 від 25.10.2016 року, яку отримано ФОП ОСОБА_1 26.10.2016 року (а.с.19).

Згідно п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Станом на дату прийняття рішення доказів оскарження чи виконання вищевказаної вимоги до суду не надано.

Враховуючи, що вищевказана податкова вимога не відкликана, а тому вона є чинною.

Станом на 31.10.2017 року податковий борг фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 становить 7500,80 грн., що підтверджується довідкою-розрахункосм заборгованості до бюджету (а.с.8), обліковою карткою позивач по єдиному податку з фізичних осіб (а.с.15-17) та розрахунком податкового боргу ФОП ОСОБА_1 (а.с.20).

Згідно п. 87.11 ст.87 Податкового кодексу України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відповідно до частини першої ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1, податкову заборгованість не сплатив, та до суду не надано доказів оскарження податкової вимоги ні в адміністративному, ні в судовому порядку. Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Положеннями ч.2 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову субєкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати субєкта владних повноважень, повязані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДФС в Одеській області задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, р.н.о.к.п.п., АДРЕСА_1, 67242), суму податкової заборгованості з єдиного податку з фізичних осіб, у розмірі 7500,80 грн. (сім тисяч пятсот гривень, 80 коп.) на рахунок №0202, код 18050400, до УДКСУ в Іванівському районі, банку отримувача ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011, код 37801601.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Вовченко O.A.

.