Справа № 453/1050/15-а
Суддя: Брона А. Л.
Дата ухвалення: 2016-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Сколівський районний суд Львівської області
ПОСТАНОВА

Іменем України

Справа № 453/1050/15-а

Категорія 36

№ провадження 2-а/453/9/16

22.02.2016 року м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Брони А.Л.,

при секретарі Павкевич Н.Я.,

з участю позивача ОСОБА_1,

його представника ОСОБА_2,

представника відповідача Заліщук Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу Держгеокадастру у Сколівському районі Львівської області, державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Сколівському районі Львівської області Савки Андрія Михайловича, з участю третіх осіб Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, головного управління Держгеокадастру у Львівській області про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1, уточнивши свої позовні вимоги, звернувся до суду з позовом до відділу Держгеокадастру у Сколівському районі Львівської області, державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Сколівському районі Львівської області Савки Андрія Михайловича, з участю третіх осіб Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, головного управління Держгеокадастру у Львівській області про зобов'язання державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Сколівському районі Львівської області скасувати записи у Поземельній книзі, відкритої на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 та місцем розташування - АДРЕСА_1. У обґрунтування позовних вимог посилався на те, що рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 30.03.2015 року, яке набрало законної сили, визнано незаконним рішення Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області №93 від 07.07.2011 року «Про надання дозволу гр. ОСОБА_5 на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,13 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1», недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданий ОСОБА_5 30.08.2011 року Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області та зареєстрований 20.10.2011 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за №1145, скасовано записи у Поземельній книзі, відкритій на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 та місцем розташування - смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області. У зв'язку з цим позивач звернувся із письмовими заявами до відділу Держгеокадастру у Сколівському району Львівської області, щодо виконання даного рішення суду, зокрема скасування записів у Поземельній книзі, відкритій на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, однак йому було відмовлено з посиланням на Закон України «Про державний земельний кадастр». Вважає, що дії посадових осіб відділу Держгеокадастру у Сколівському районі та державного реєстратора є протиправними, тим самим порушується його право на оформлення документів, які посвідчують право власності на земельні ділянки, у зв'язку з цим змушений звернутися за захистом своїх порушених прав до суду із даним позовом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його належним чином уповноважений представник - ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити у повному обсязі.

Належним чином уповноважений представник відповідача відділу Держгеокадастру у Сколівському районі Львівської області та третьої особи Державної служби України з питань геодезії - юрисконсульт Заліщук Р.Ю. у судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, посилаючись на те, що відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Однак скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги, які засвідчуються: в електронній (цифровій) формі - електронним цифровим підписом Державного кадастрового реєстратора; у паперовій формі - підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою. Також представник відповідача посилається на Закон України «Про державний земельний кадастр» при цьому вказуючи, що відомості про розподіл земель між власниками та користувачами вносяться до Державного земельного кадастру відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Тому вважає, що рішення суду в частині внесення відомостей до Поземельної книги є неможливим без внесення змін в правовстановлюючі документи на земельну ділянку, відтак позовні вимоги, на її думку, є безпідставними, у зв`язку з чим у задоволенні позову просила відмовити.

Третя особа Головне управління Держгеокадастру у Львівській області явку належним чином уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила, однак 11.01.2016 року надіслала на адресу суду письмове заперечення на позовну заяву вх. №5443. В своїх запереченнях вказує, що первинною дією для скасування записів у Поземельній книзі є внесення таких відомостей до Державного земельного кадастру на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, які з'явилися у судове засідання, дослідивши надані документи і матеріали, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі з наступних підстав.

З копії рішення Сколівського районного суду Львівської області від 30.03.2015 року вбачається, що рішення Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського районного суду Львівської області №93 від 07.07.2011 року «Про надання дозволу гр. ОСОБА_5 на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 1300 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1» визнано незаконним, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданий ОСОБА_5 30.08.2011 року Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області, який зареєстрований 20.10.2011 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01145 недійсним та скасовано записи у Поземельній книзі, відкритій на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 та місцем розташування - АДРЕСА_1».

Як встановлено в судовому засіданні позивач неодноразово звертався із письмовими заявами до відділу Держгеокадастру у Сколівському районі Львівської області, щодо виконання вищевказаного рішення суду.

Листами від 24.06.2015 року № 31-1317-02-2108/2-15 та від 03.07.2015 року №14-1317-02-2180/2-15 відділ Держгеокадастру у Сколівському районі Львівської області повідомляли позивача про причини невиконання вищевказаного рішення Сколівського районного суду Львівської області, посилаючись на норми Закону України «Про державний земельний кадастр», а саме те що скасування запису у Поземельній книзі передує внесення таких відомостей до Державного земельного кадастру на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч. 2 ст. 152 та ч. 1 ст. 155 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

У пункті 9 підпунктів 2, 3 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 (надалі Порядок) установлено, щодо повноважень Державного кадастрового реєстратора територіальних органів Держгеокадастру у районах, містах республіканського (Автономної Республіки Крим) та обласного значення належать: здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації; формування поземельних книг на земельні ділянки, внесення записів до них, забезпечення зберігання поземельних книг.

Згідно п. 49 Поземельна книга ведеться за формою згідно з додатком 8 під час державної реєстрації земельної ділянки, внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровані земельні ділянки (в тому числі у разі їх поділу чи об'єднання, а також відновлення їх меж) відповідно до пунктів 107-137 цього Порядку.

Пунктами 60, 61 передбачено, що запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду.

Скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги, які засвідчуються: в електронній (цифровій) формі - електронним цифровим підписом Державного кадастрового реєстратора; у паперовій формі - підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 цього Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд звертає увагу на те, що в Конституції України та ратифікованій Верховною Радою України Європейській конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), гарантовані фундаментальні права і свободи людини, серед яких: право на життя, на свободу і особисту недоторканність, право на власність, право на справедливий суд та інші.

В контексті забезпечення дотримання принципів Конституції та Конвенції було прийнято Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Закон). Статтею 17 Закону визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Таким чином, ратифікувавши Конвенцію та прийнявши вищевказаний Закон, Україна визнала юрисдикцію Суду, з метою створення в схожих правовідносинах однорідної судової практики, узгодженої з європейською правовою системою, тим самим створивши передумови для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України.

Однією із основоположних задекларованих європейських цінностей є право на власність, тобто право на мирне володіння своїм майном, визначене у статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У даній статті, зокрема, зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З метою виконання завдань адміністративного судочинства, визначених ст. 2 КАС України, наявності вищевказаного судового рішення, яке набрало законної сили, зумовлює обов'язок державного кадастрового реєстратора скасувати записи у Поземельній книзі, зокрема відкритій на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 та місцем розташування - АДРЕСА_1.

Виходячи системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відмова управління Держгеокадастру у Сколівському районі Львівської області, щодо внесення відповідних змін до Поземельної книги, є неправомірними та такими, що спричиняють неможливість володіння, користування або розпорядження власною земельною ділянкою навіть після рішення Сколівського районного суду Львівської області від 30 березня 2015 року на свою користь, яке набрало законної сили, позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи, доведені у судовому засіданні і підлягають до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 19, 159,160, 162, 163 КАС України, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати державного кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Сколівському районі Львівської області скасувати записи у Поземельній книзі, відкритої на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 та місцем розташування - АДРЕСА_1.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сколівський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя