Справа № 723/2676/14-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2018 Київ К/9901/1543/18 723/2676/14-а
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В., -

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2015 року (судді Білоус О.В., Совгир Д.І., Курко О.П.) в адміністративній справі № 723/2676/14-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі Чернівецької області (далі - управління ПФУ), третя особа - управління праці та соціального захисту населення Сторожинецької районної державної адміністрації, про визнання неправомірною бездіяльність та зобов'язання провести поновлення виплати раніше призначеної пенсії, -

встановив:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 (далі - представник позивача) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати неправомірною бездіяльність управління ПФУ та зобов'язати поновити виплату раніше призначеної пенсії як громадянину України, що постійно проживає в Сполучених Штатах Америки, з 07 жовтня 2009 року.

Суди встановили, що ОСОБА_1 18 серпня 1998 року виїхав на постійне місце проживання за межі України. Згідно з копією пенсійного посвідчення від 08 червня 1992 року № НОМЕР_1 позивач є пенсіонером і йому була призначена пенсія за віком з 01 січня 1992 року. Відповідно до законодавства, чинного на час виїзду позивача за межі України, виплата пенсії була припинена.

15 вересня 2014 року представник позивача звернувся до управління ПФУ із заявою про поновлення виплати пенсії позивачу у зв'язку з Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 (далі - Рішення № 25-рп/2009), яким визнано недійсними положення пункту 2 частини першої статті 49 та другого речення статті 51 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-VІ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-VІ).

Управління ПФУ листом від 01 жовтня 2014 року № 5206/10 повідомило представника позивача, що заяву про поновлення пенсії подається пенсіонером особисто або його представником в орган, що призначає пенсію за місцем перебування на обліку одержувача пенсії. Управління ПФУ повідомило також, що від початку свої роботи з липня 2002 року позивач не перебував у них на обліку, документів про призначення і виплату позивачеві пенсії з названого у позовній заяві часу в управлінні немає.

Сторожинецький районний суд Чернівецької області постановою від 27 лютого 2015 року позов задовольнив. Рішення обґрунтував тим, що з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 щодо неконституційності положення пункту 2 частини першої статті 49 та другого речення статті 51 Закону № 1058-VІ виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу управління ПФУ має відновити виплату пенсії ОСОБА_1, який виїхав на постійне місце проживання за кордон.

Вінницький апеляційний адміністративний суд постановою від 01 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції скасував та постановив нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Відмову у задоволенні позову суд мотивував тим, що у справі немає відомостей про звертання позивача до управління ПФУ із заявою встановленого зразка про поновлення виплати пенсії за віком та необхідним пакетом документів. Іншою підставою для відмови суд визнав відсутність в управлінні ПФУ пенсійної справи ОСОБА_1, на підставі якої можна визначити вид пенсії, час її призначення, причини та час припинення її виплати.

Висновків про те, що ОСОБА_1 за наявності пенсійної справи чи іншого документального підтвердження заявлених вимог немає права на поновлення виплати пенсії, постанова суду апеляційної інстанції не містить.

Представник позивача не погодився із рішенням суду апеляційної інстанції і подав касаційну скаргу про його скасування та залишення в силі рішення суду першої інстанції. Вказує, що наявність Рішення № 25-рп/2009 є безумовною підставою для поновлення гарантованого права на пенсійне забезпечення.

На касаційну скаргу управління ПФУ надіслало відзив, в якому наведено заперечення щодо вимог касаційної скарги та додано докази надсилання копії відзиву позивачу та його представнику.

Колегія суддів переглянула судові рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з'ясувала повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшла висновку про таке.

Із мотивації рішення суду апеляційної інстанцій, випливає, що попри наявність у позивача конституційного права на виплату пенсії як громадянину, який виїхав на постійне місце проживання за кордон, суд в основу відмови в задоволенні позову поклав відсутність в управлінні ПФУ та управлінні праці та соціального захисту населення Сторожинецької районної державної адміністрації пенсійної справи або будь-яких документів щодо призначення пенсії позивачеві. Через не обґрунтування позивачем права на поновлення пенсії відповідними документами, суд визнав дії і рішення управління ПФУ правомірними.

Щодо спірних правовідносин Верховний Суд України раніше неодноразово формулював правову позицію про застосування норм права, що їх регулюють, в постановах від 12 травня, 6 жовтня і 8 грудня 2015 року, 11 квітня 2016 року (справи №№ 21-180а15; 21-2427а15, 21-2419а15; 21-5440а15, 21-1447а16 відповідно), в яких зазначив таке.

З дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу орган ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

У постанові від 8 грудня 2015 року Верховний Суд України, переглядаючи рішення суду касаційної інстанції у справі зазначеної категорії за заявами, в яких, крім іншого, йшлося про усунення розбіжностей у застосуванні законодавства, що регламентує строки звернення до адміністративного суду, вказав на те, що ці спори мають вирішуватися з урахуванням вимог статей 99 та 100 КАС.

Рішення суду у справі, що розглядається, не суперечить наведеній правовій позиції.

У цій справі позивач просив суд зобов'язати відповідача відновити виплату пенсії з 7 жовтня 2009 року - з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009, але позивач із заявою до управління ПФУ звернувся 30 березня 2015 року, тобто після спливу 5 років з часу прийняття вказаного рішення. Суд першої інстанції, з якими погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, відмовив у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповажність причини пропуску строку звернення до суду.

Зі змісту цих постанов випливає, що поновлення права на виплату пенсії здійснюється не автоматично, а передбачає виконання ряду процедурних дій, пов'язаних з поновленням виплати, серед яких подання заяви про поновлення виплати з дотриманням строків звернення, наявність документів, які підтверджують факт призначення пенсії, припинення її виплати чи право на поновлення її виплати.

Доводи касаційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували наведені висновки суду апеляційної інстанції.

У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки суду та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Суд визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2015 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців

Судді : Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко