Справа № 263/11000/17
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року справа №263/11000/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 листопада 2017 р. у справі № 263/11000/17 (головуючий І інстанції Васильченко О.Г., постанова у повному обсязі складена 07 листопада 2017 року у м. Маріуполі Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 01.09.2017 року звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача № 47 від 19.06.2017 року; зобовязати відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача періоди його роботи водієм міських маршрутів з повним робочим днем з 09.02.1984 року по 31.03.1984 року, з 01.07.1984 року по 30.09.1984 року, з 01.01.1985 року по 31.03.1985 року, з 01.01.1986 року по 31.03.1986 року, з 01.10.1986 року по 31.12.1986 року, з 01.04.1987 року по 30.09.1987 року, з 01.07.1989 року по 30.09.1989 року, з 01.01.1990 року по 26.10.1999 року відповідно до п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобовязати відповідача призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 14 грудня 2016 року (а.с. 1-3).

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 листопада 2017 р. у справі № 263/11000/17 позовні вимоги задоволені.

Визнано протиправним рішення відповідача № 47 від 19.06.2017 року про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах позивачу.

Зобовязано відповідача врахувати в пільговий стаж період роботи позивача водієм міських маршрутів з повним робочим днем з 09.02.1984 року по 31.03.1984 року, з 01.07.1984 року по 30.09.1984 року, з 01.01.1985 року по 31.03.1985 року, з 01.01.1986 року по 31.03.1986 року, з 01.10.1986 року по 31.12.1986 року, з 01.04.1987 року по 30.09.1987 року, з 01.07.1989 року по 30.09.1989 року, з 01.01.1990 року по 26.10.1999 року на підставі п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобовязано відповідача призначити, нарахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах на підставі п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 14 грудня 2016 року (а.с. 35-37).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що періоди роботи позивача з 09.02.1984 року по 31.03.1984 року, з 01.07.1984 року по 30.09.1984 року, з 01.01.1985 року по 31.03.1985 року, з 01.01.1986 року по 31.03.1986 року, з 01.10.1986 року по 31.12.1986 року, з 01.04.1987 року по 30.09.1987 року, з 01.07.1989 року по 30.09.1989 року, з 01.01.1990 року по 26.10.1999 року не враховано до пільгового стажу, оскільки ці періоди не підтверджено первинними документами, а саме: наказами про закріплення водія за маршрутами, а у звязку з наявними розбіжностями в наданих первинних документах в ініціалах заявника.

31 січня 2018 року до суду надійшло клопотання від відповідача, в якому управління просить провести судове засідання без представника управління та задовольнити апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 27.02.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком за нормами п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням № 47 від 19.06.2017 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку за нормами п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у звязку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

До пільгового стажу не враховано періоди роботи позивача з 09.02.1984 року по 31.03.1984 року, з 01.07.1984 року по 30.09.1984 року, з 01.01.1985 року по 31.03.1985 року, з 01.01.1986 року по 31.03.1986 року, з 01.10.1986 року по 31.12.1986 року, з 01.04.1987 року по 30.09.1987 року, з 01.07.1989 року по 30.09.1989 року, з 01.01.1990 року по 26.10.1999 року, оскільки періоди не підтверджено первинними документами, а саме наказами про закріплення водія за маршрутами, та з наявністю розбіжностей в наданих первинних документах в ініціалах заявника (а.с. 9).

Зазначені обставини сторонами не заперечуються.

Спірним питанням цієї справи є правомірність дій відповідача щодо відмови в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку за нормами п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у звязку з неврахуванням до пільгового стажу періодів роботи з 09.02.1984 року по 31.03.1984 року, з 01.07.1984 року по 30.09.1984 року, з 01.01.1985 року по 31.03.1985 року, з 01.01.1986 року по 31.03.1986 року, з 01.10.1986 року по 31.12.1986 року, з 01.04.1987 року по 30.09.1987 року, з 01.07.1989 року по 30.09.1989 року, з 01.01.1990 року по 26.10.1999 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.

Відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка (п. 20 Порядку).

Згідно п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З записів трудової книжки позивача вбачається, що він з 09.02.1984 року по 26.10.1999 року працював водієм міського пасажирського транспорту в Ждановському АТП-04124, яке перетворено у ВАТ Маріупольске АТП 11428. Всього 12 років 6 місяців 22 дні (а.с. 4-7).

Записи про спірні періоди роботи у 1984-1996 роках засвідчені відповідною печаткою підприємств і дефектів їх вчинення не мають.

Отже, в даному випадку колегія суддів зазначає, що факт роботи позивача у період з 09.02.1984 року по 31.03.1984 року, з 01.07.1984 року по 30.09.1984 року, з 01.01.1985 року по 31.03.1985 року, з 01.01.1986 року по 31.03.1986 року, з 01.10.1986 року по 31.12.1986 року, з 01.04.1987 року по 30.09.1987 року, з 01.07.1989 року по 30.09.1989 року, з 01.01.1990 року по 26.10.1999 року підтверджується відомостями трудової книжки, які були внесені відповідно до діючого законодавства.

Довідкою № 231 від 30.04.2004 року, виданою ВАТ Маріупольське автотранспортне підприємство, підтверджено, що позивач працював повний робочий день водієм міських маршрутів в Маріупольському АТП 11428 з 09.02.1984 року по 01.09.1996 року (а.с. 11 зв. бік).

Архівна довідка від 16 січня 2017 року № 13 підтверджує факт роботи позивача в Ждановському АТП № 04124 з 09.02.1984 року по 26.10.1999 року (а.с. 12).

Таким чином, позивач досяг 55 років 13.12.2016 року та має не менше 30 років загального трудового (страхового) стажу. Із них не менше 12 років 6 місяців на роботі, що дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За таких обставин, відповідачем неправомірно не зараховано до пільгового стажу роботи, який дає право на призначення пенсії позивачу за віком на пільгових умовах періоди роботи на посаді водія міського пасажирського транспорту з 09.02.1984 року по 31.03.1984 року, з 01.07.1984 року по 30.09.1984 року, з 01.01.1985 року по 31.03.1985 року, з 01.01.1986 року по 31.03.1986 року, з 01.10.1986 року по 31.12.1986 року, з 01.04.1987 року по 30.09.1987 року, з 01.07.1989 року по 30.09.1989 року, з 01.01.1990 року по 26.10.1999 року.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 205, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 листопада 2017 р. у справі № 263/11000/17 залишити без змін.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

ОСОБА_2