Справа № 520/13933/17
Суддя: Гниличенко М. В.
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/520/119/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2018 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі - Цвігун А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м.Одесі Даниленка Романа Володимировича, третя особа Управління патрульної поліції у м.Одесі про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

14.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м.Одеси з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м.Одесі Даниленка Романа Володимировича, в якому просить суд: скасувати постанову серії БР/040234 від 04.11.2017 року про накладання на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, якою було притягнуто останнього до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень за порушення, передбачене ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення; справу про адміністративне правопорушення закрити у зв'язку з відсутністю у діях позивача складу правопорушення.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, яким КАС України викладеного в новій реакції.

У відповідності до п.10 ч.1 Розділу ХІII Перехідних Положень КАС України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією КАС України.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання з'явився, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що його автомобіль був зупинений інспектором з приводу несправності зовнішнього світлового прибору, а саме не працювала задня права фара габариту, позивач з цім фактом погодився, вказавши що виправить цю несправність, хоча сама постанова про притягнення до адміністративної відповідальності була винесена з інших мотивів, по факту того, що на розсіювачах світлових приладів його автомобіля існує нанесення тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання, а саме затоньовані задні габаритні вогні, вогні стоп сигналу, з чим він не згоден. Позивач вважає, що інспектор не є експертом по тонуванню, а на його машині встановлені заводські світлові прилади та тонування взагалі не має, тому вважає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі.

Позивачем було заявлено клопотання про зняття з розгляду допиту у якості свідка його дружини ОСОБА_3 та можливості розгляду справи по суті.

Відповідач - інспектор патрульної поліції Управління патрульної поліції у м.Одесі Даниленко Р.В. до судового засідання з'явився, надав відзивна адміністративний позов з додатком (компакт-диском з відеозаписами), у якому проти задоволення даного адміністративного позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позову повністю, обґрунтовуючи тим, що відповідач з'ясував всі обставини справи (наявність правопорушення, винну особи, дані відеозапису тощо) та оцінив наявні докази адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, застосувавши адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідач також пояснив, що дійсно зупинка автомобіля позивача була здійснена з приводу непрацювання задньої правої фари габариту, однак під час розмови було помічено тонування світлових приборів, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.121 КУпАП, та постанова винесена саме за це порушення, що не суперечить закону. Вказавши, що нанесення тонування на світлові прилади може спровокувати виникнення дорожньо-транспортної пригоди в умовах недостатньої видимості, тому їх нанесення на світлові прилади заборонено Правилами дорожнього руху.

Представник 3-ої особи - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Оніщенко К.С. до судового засідання з'явилась позовні вимоги не визнала та просила в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, представника 3-ої особи Управління патрульної поліції у м.Одесі, оцінивши докази в їх сукупності та наданий відеозапис, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 04.11.2017 р. інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції у м.Одесі Даниленко Р.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БР/040234. Згідно даної постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.00 коп.

Як вбачається з вказаної постанови про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1, керував транспортним засобом ВАЗ 21114 державний номер НОМЕР_1 в м. Одеса, по вулиці Середньофонтанська, буд.25, у якого на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світло пропускання, а саме затоньовані задні габаритні вогні, вогні стоп сигналу, за що передбачена відповідальність ч.1 ст .121 КУпАП.

Судом встановлено, що причиною зупинки транспортного засобу позивача були несправності зовнішнього світового прибору, а саме не працювала задня права фара габариту, про що не заперечували у судовому засіданні позивач та відповідач. Проте, відповідач пояснив, що під час розмови з позивачем було замічено факт наявності тонування на світлових приладах автомобіля. Підставами винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення став факт наявності на розсіювачах світлових приладів нанесення тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання, а саме затоньовані задні габаритні вогні, вогні стоп сигналу.

Позивач пояснив, що дійсно його друг з Сумської області здійснив тонування усіх бокових та заднього скла автомобіля, однак заперечував проти факту наявності тонування на розсіювачах світлових приладів. Також пояснив, що часто їздив шляхами України, здійснював реєстрацію автомобіля, однак будь-яких претензій до якості світлових приборів працівниками поліції не пред'являлось. Окрім того, вважає, що додатком до постанови повинен бути складений протокол, який взагалі не складався.

На вказані пояснення позивача, відповідач пояснив, що при реєстрації автомобіля перевіряються тільки номера агрегатів автомобіля, та вказав, що відповідність на наявність тонування перевіряється інспектором візуально, що не суперечить закону. Крім того, зауважив, що заводи не мають право випускати автомобілі з нанесенням тонування на світлові прилади, бо це буде порушенням.Окрім того, складання протоколу у даному випадку законом не передбачено, оскільки це правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху.

Суд погоджується з усіма доводами відповідача, та з доводами про те, що дійсно протокол правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається. Це передбачено ч.5 ст.258 КУпАП - якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3.Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Нанесення тонувальних матеріалів на світлові пристрої може спровокувати виникнення дорожньо-транспортної пригоди, особливо в умовах недостатньої видимості, тому наносити їх на світлові пристрої заборонено Правилами дорожнього руху.

Згідно до п.31.4.3 Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Відповідно до п.6.1.2 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» /ДСТУ/ забороняється застосовувати зруйновані та з тріщинами на світловідбивальних поверхнях або розсіювачах ПЗС, установлювати будь-які пристрої, що обмежують їхню видимість, наносити покриви на ПЗС /тонування, фарбування тощо/, що зменшує світло пропускання, змінює їхню силу світла, світлорозподіл або колір.

Пунктом 7.1.1 ДСТУ передбачено, що відповідність вимогам п.6.1.2 перевіряється візуально.

З переглянутого судом відеозапису візуально вбачається, що на освітлювальні прилади автомобіля позивача нанесено тонування, при цьому суд враховує, що працівниками поліції для фіксування факту тонування автомобіль позивача був освітлений спалахом фотокамери на близької відстані від автомобіля, але при темному часу доби дійсно світлові прилади при наявності тонування іншим учасникам дорожнього руху можуть завадити та спровокувати ДТП. Крім того, з відеозапису вбачається, що інспектор патрульної поліції позивачу роз'яснював як причину зупинки, так і причину винесення постанови, вказану постанову було зачитано позивачу.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів того, що ним не вчинялось порушень Правил дорожнього руху. Факт скоєння правопорушення підтверджується складеною у відповідності до вимог КУпАП постановою про адміністративне правопорушення, відеозаписом.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності є правомірним.

Судом встановлено, що при винесені оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення інспектором патрульної поліції у м. Одеса Даниленко Р.В. з'ясовано чи було вчинено ОСОБА_1 зазначене в цій постанові правопорушення; чи винний він у його скоєні; особистість правопорушника; враховано характер правопорушення; ступінь вини правопорушника, внаслідок чого позивачу була надана можливість виправити вказані технічні порушення в найкоротший строк.

З огляду на наведене, суд погоджується з доводами представника 3-ої особи Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Оніщенко К.С стосовно того, що при винесені постанови серії БР/040234 від 04.11.2017 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.121 КУпАП у відношенні ОСОБА_1, інспектор патрульної поліції Даниленко Р.В. з'ясував чи було вчинене водієм ОСОБА_1 зазначене в цій постанові правопорушення та чи підлягає він адміністративній відповідальності.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи вбачається, що інспектором патрульної поліції було вжито всі заходи для з'ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи відносно ОСОБА_1.

Як вбачається із змісту ч. 1 ст.121 КУпАП, відповідальність за цією частиною передбачена, зокрема, за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 р., встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 1408/27853 від 10.11.2015 р., поліцейським складається у письмовій формі постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, форму якої чітко встановлено додатком 5 до вищевказаної Інструкції.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд приходить до висновку, що відповідачем відповідно вимогам ч.2 ст.77 КАС України встановлено факт порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови, в судове засідання відповідачем був наданий відеозапис, зроблений нагрудною камерою поліції, які спростовують доводи викладені позивачем, зокрема дотримання законності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, пояснення водію суті правопорушення та дослідження доказів, підтвердження відмови позивача від підпису.

Таким чином, постанова Серії БР/040234 від 04.11.2017 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративно відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП не підлягає скасуванню, оскільки її прийнято обґрунтовано, з наданням правової оцінки фактів і обставин правопорушення, що мають значення для прийняття рішення.

Вирішуючи позовні вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд керується нормами ст.247 КУпАП, яка може бути застосована лише органом, який розглядає справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, суд не є органом який розглянув справу про адміністративне правопорушення, тому суд не має повноважень закривати провадження у справі про адміністративне правопорушення під час розгляду адміністративної справи про оскарження рішення суб'єкта владних повноважень. Таким чином, позовні вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 122, 244-246, 251, 293 КАС України, ст.ст.122, 249, 251, 252, 258, 279,280,283,284,285,287,293 КУпАП, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м.Одесі Даниленка Романа Володимировича, третя особа Управління патрульної поліції у м.Одесі про скасування постанови серії БР/040234 від 04.11.2017 року у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 КУпАП - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання до Одеського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги на рішення протягом тридцяти днів з отримання копії рішення.

Повний текст рішення буде складено та підписано 08 лютого 2018 року.

Суддя Гниличенко М. В.