Справа № 821/771/17
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2018 р.-м.ОдесаСправа № 821/771/17

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.
Час та місце ухвалення судового рішення « 09:57», м. Херсон

Повний текст судового рішення складений 03.10.2017р.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Романішина В.Л.,

за участю секретаря судового засідання Апексімова І.С.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

19.05.2017р. фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування: вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску №Ф- від 11.05.2017р. в сумі 236224,28грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 11.05.2017р. в сумі 47635,28грн.; податкових повідомлень - рішень від 11.05.2017р.: № про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в сумі 1492575,93грн.; № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 1608147,50грн.; № про застосування штрафних (фінансових) санкцій з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 510грн.; № про застосування штрафних (фінансових) санкцій з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в сумі 510грн.; № про збільшення суми грошового зобов'язання зі сплати військового збору в сумі 113782,10грн.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оскільки наказ про проведення перевірки за наслідками якої прийняті спірні повідомлення-рішення є протиправним, тому рішення про застосування до нього штрафних санкцій вважаються також протиправними, та підлягають скасуванню. При цьому, на спростування висновків податкової про виявлені порушення норм податкового законодавства за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р., позивачем свідомо не було надано під час проведення перевірки контролюючому органу, та до суду першої інстанції будь-яких бухгалтерських документів.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 29.09.2017р. у задоволенні позову відмовлено, з підстав того, що позивачем на вимоги податкової при проведенні перевірки та суду при розгляді справи в суді першої інстанції не надано жодного бухгалтерського документу на спростування порушень податкового законодавства виявлених перевіркою.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрований у виконавчому комітету Херсонської міської ради 18.05.2005р., номер запису про реєстрацію №0004485, код основного виду економічної діяльності 46.36 - оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами.

З 27.03.2017р. по 07.04.2017р. Головним управлінням Державної фіскальної служби у Херсонській області на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.77.4 ст.77 ПК України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», наказу від 28.02.2017 року №147, плану - графіку проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання на 1 квартал 2017 року проведена документальна планова перевірка діяльності ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період 01.01.2014р. по 31.12.2016р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р.

За результатами даної перевірки контролюючим органом складений акт від 14.04.2017р. №14/21-22-13-02/НОМЕР_1., на підставі якого винесені: податкове повідомлення - рішення від 11.05.2017р. № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 1492575,93грн., у т. ч. за податковим зобов'язанням в сумі 1194060,93грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 298515грн.; /а.с.7/

податкове повідомлення - рішення від 11.05.2017р. № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 1608147,50грн., у т. ч. за податковими зобов'язаннями - 1286518грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 321629,50грн.; /а.с.8/

податкове повідомлення - рішення від 11.05.2017р. № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штраф) в сумі 510грн. з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати; /а.с.9/

податкове повідомлення - рішення від 11.05.2017р. № про застосуваання штрафних (фінансових) санкцій (штраф) в сумі 510грн. з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування; /а.с.10/

податкове повідомлення - рішення від 11.05.2017р. № про збільшення суми грошового зобов'язання з військового збору в сумі 13782,09грн., у т. ч. за податковим зобов'язанням в сумі 91025,69грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 22756,40грн.; /а.с.11/

рішення № від 11.05.2017р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 47635,28 грн.; /а.с.5/

вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.05.2017 р. №Ф- в сумі 236224,28грн. /а.с.6/

Не погоджуючись з вказаними рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог з наступних підстав.

Так, згідно з підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб).

Пунктом 86.1 статті 86 Податкового кодексу України визначено, що результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

У відповідності до пункту 58.1 статті 58 та пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України - органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Приписи п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України визначають, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (п.п.75.1.3 ПК України).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів; у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування; неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками; у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3; у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Фактична перевірка, що здійснюється за наявності обставини, визначеної у пункті 80.2.6, може бути проведена для контролю щодо припинення порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3, одноразово протягом 12 місяців з дати складання акта за результатами попередньої перевірки.

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Згідно з ст. 81 ПК України відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

Відсильною нормою, що міститься у пункті 77.6 цієї ж статті ПК, передбачено застосування до порядку допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки положень пункту 81.1 статті 81 ПК, за змістом якої посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, наказ про проведення документальної планової перевірки від 28.02.2017р. №147, направлення на перевірку від 23.03.2017р. №203; від 27.03.2017р. №214, письмове повідомлення від 28.02.2017р. №28/21-22-13-03 із зазначенням дати початку перевірки вручено позивачу завчасно. /а.с.19-25/

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2017 р. у справі №821/439/17 (набрала законної сили 04.07.2017р.) відмовлено ФОП ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправним та скасування наказу від 28.02.2017р. №147 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1». /а.с.52-55/

Таким чином, оскільки відповідачем при призначенні та здійсненні перевірки дотримано порядок визначений законом, тому доводи позивача щодо протиправності дій податкової щодо проведення перевірки та прийняття спірних рішень не заслуговують на увагу.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 Податкового кодексу України. Так, згідно з пунктом 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16.07.1999 р. «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» .

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 р. «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону України від 16.07.1999 р. «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Відповідно до п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми податків, зборів, які пов'язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов'язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Актом перевірки встановлено, що валові витрати (без урахування ПДВ) за період з 2014р. складають 237889,10 грн., з 2015р. складають 3483491,90 грн., з 2016р. складають 2584887,50 грн. /а.с.33-34/

Однак вказані витрати не знайшли свого документального підтвердження під час перевірки, внаслідок чого за даними перевірки вони дорівнюють нулю за кожний календарний рік - 2014,2015,2016 роки.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошові формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця. (п. 177.2 ПК України).

Внаслідок відсутності документального підтвердження витрат за 2014-2016роки, чистий оподатковуваний дохід за даними перевірки підлягає коректуванню на аналогічні суми 2014р. - 237889,10 грн., 2015р. - 3483491,90 грн., 2016р. - 2584887,50 грн.

Виявлені розбіжності даних податкових декларацій та даних перевірки потягли за собою донарахування за податком на доходи на фізичних осіб, військовому збору, єдиному внеску, податку на додану вартість, податковому кредиту.

Судом першої інстанції зазначено, що при вирішенні справи позивачем до суду не надано жодних доказів на спростування вищенаведених порушень, встановлених контролюючим органом під час проведення перевірки ФОП ОСОБА_1

Згідно з п.п.44.6, 44.7 ст.44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

У разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від рахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу.

У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

Судом встановлено, що з метою отримання всіх необхідних документів, пов'язаних з предметом перевірки, та визначення об'єктивних висновків за результатами її проведення, представнику позивача ОСОБА_2 29.03.2017р. вручено запит №140/ФОП/21-22-13-02-15 від 29.03.2017р. про необхідність надання до ДФС всіх наявних документів для проведення документальної планової перевірки фінансової господарської діяльності ФОП «Блінов» за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р.

Проте, станом на 14.04.2017р. витребувані документи платником податків не надано, тому при перевірці відповідачем використані електроні бази даних: «ІС Податковий блок», АРМів «БЕСТ ЗВІТ», ЦБД ДРФО, АРМ - свідоцтва (ПДВ) тощо. /а.с.31/

Крім того, позивачем не забезпечено надання необхідних документів при розгляді заперечень на акт перевірки.

Лише, до суду апеляційної інстанції ФОП ОСОБА_1 надав клопотання про залучення до матеріалів справи письмових доказів - бухгалтерських документів, на спростування висновків податкової щодо порушення ним податкового законодавства, а саме: договори поставки продукції, договори реалізації придбаної продукції; видаткові та прибуткові накладні, товарно-транспортні накладні, акти виконаних робіт.

Разом з тим, частина 4 ст.296 КАС України регламентує, що якщо в апеляційній скарзі наводяться нові докази, які не були надані суду першої інстанції, то у ній зазначається причина, з якої ці докази не були надані.

Апеляційна скарга позивача не містить посилання на нові докази, які не були надані суду першої інстанції.

Згідно з ч.1, ч.ч.3-4 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

При цьому, оглянувши надані ФОП ОСОБА_1 первинні документи щодо господарських відносин з контрагентами за 2014-2016 роки, судова колегія приходить до висновку, що вказані документи існували у позивача на момент проведення перевірки та під час розгляду справи в суді першої інстанції, але свідомо не надавались з метою уникнення негативних наслідків перевірки.

Доказів щодо неможливості їх надання податкової чи суду першої інстанції з поважних причин апеляційному суду не надано.

Судова колегія вважає, що надані бухгалтерські документи не можуть бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції, оскільки вони не були предметом дослідження при проведенні перевірки податковим органом, до повноважень якого входить здійснення податкового контролю, відсутні поважні причини неможливості їх подання податковому органу та до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому постанову суду першої інстанції в порядку ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 08.02.2018 року.

Головуючий: А.В. Крусян

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: В.Л. Романішин