Справа № 265/4494/17
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року справа №265/4494/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегії суддів у складі: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Лівобережного обєднаного управління пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 листопада 2017 року у справі № 265/4494/17 (головуючий І інстанції Костромітіна О.О., м. Маріуполь) за позовом ОСОБА_2 до Лівобережного обєднаного управління пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання рішення протиправним, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2017 року ОСОБА_2 (далі позивач, заявник) звернувся до суду з адміністративним позовом до Лівобережного обєднаного управління пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання протиправними дій Лівобережного обєднаного управління пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області щодо відмови у нарахуванні пенсії на пільгових умовах та про скасування рішення від 13 червня 2017 року яким відмовлено у нарахуванні пенсії на пільгових умовах, зобов'язання відповідача нарахувати пенсію на пільгових умовах, зарахувавши період роботи з 07 червня 1999 року по 31 грудня 1999 року та з 05 червня 1986 року по 21 листопада 1986 року у пільговий стаж відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 2-6).

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 листопада 2017 року адміністративний позов - задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Лівобережного обєднаного управління пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області № 28 від 13 червня 2017 року про відмову в призначені пенсії за віком на пільгових умовах. Зобовязано ОСОБА_3 обєднане управління пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_2 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 07 червня 1999 року по 31 грудня 1999 року, з 05 червня 1986 року по 21 листопада 1986 року. Зобовязано ОСОБА_3 обєднане управління пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області розглянути заяву ОСОБА_2 від 14 березня 2017 року про призначення пенсії за віком відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 43-49).

Відповідач із таким судовим рішенням не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що заявником було надано пільгову довідку № 0129/к/443 за період роботи з 05 червня 1986 року по 21 листопада 1986 року на посаді слюсаря ремонтника, згідно якої стаж дає право на призначення пенсії за Списком № 2. Крім того, до пільгового стажу роботи заявника по Списку № 1 не зараховано період роботи з 07 червня 1999 року по 31 грудня 1999 року, оскільки чергова атестація робочих місць на ПрАТ МК «Азовсталь» була проведена в термін, що перевищує 5 років після первинної атестації (а.с. 53-54)

Відповідно до приписів пункту 2 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги встановила наступне.

Позивач, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 14 березня 2017 року звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.16).

Відповідач ОСОБА_3 обєднане управління пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області є субєктом владних повноважень, який діє на підставі Положення про Управління Пенсійного фонду України та у спірних правовідносинах реалізує повноваження, надані йому Законом.

Рішенням Лівобережного обєднаного управління пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області № 28 від 13 червня 2017 року позивачу відмовлено в призначені пенсії відповідно до статті 14 Закону України статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» через відсутність необхідного пільгового стажу роботи. В пільговий стаж роботи заявника по Списку 1 не було зараховано періоди роботи з 05 червня 1986 року по 21 листопада 1986 року, оскільки відповідно до «Списків виробництв, цехів, професій та посад…», затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, робота на посаді слюсаря ремонтника (Розділ1У) надає право на призначення пенсії відповідно до Списку № 2 та з 07 червня 1999 року по 31 грудня 1999 року, у звязку із тим, що чергова атестація робочих місць на ПрАТ «МК «Азовсталь» була проведена в термін, що перевищує 5 років після вперше проведеної атестації, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а. с. 16).

Позивач, вважаючи такі дії відповідача неправомірними, звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивач довів набуття ним спеціального стажу для отримання права на пільгову пенсію за Списком № 1, який у нього перевищує необхідні для цього за законом 10 років, в тому числі за період з 07 червня 1999 року по 31 грудня 1999 року, оскільки відсутність проведення у передбачений 5-річний строк атестації робочого місця покладався на керівників ПрАТ «МК «Азовсталь», тому позивач не повинен від цього зазнавати утисків свого права на пільгову пенсію, бо фактично його право на пільгову пенсію у спірний період було підтверджено належними доказами, оскільки він у спірний період виконував роботу, яка забезпечувала його таким правом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Спірним питанням даної справи є правомірність (неправомірність) не зарахування періоду роботи позивача з 05 червня 1986 року по 21 листопада 1986 року, оскільки робота на посаді слюсаря ремонтника надає право на призначення пенсії відповідно до Списку № 2, та з 07 червня 1999 року по 31 грудня 1999 року, у звязку із тим, що чергова атестація робочих місць на ПрАТ «МК «Азовсталь» була проведена в термін, що перевищує 5 років після вперше проведеної атестації.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у спірний період, а саме з 05 червня 1986 року по 21 листопада 1986 року та з 07 червня 1999 року по 31 грудня 1999 року працював на ПрАТ «МК «Азовсталь» слюсарем ремонтником, що підтверджується записом у його трудовій книжці (а.с.10-12).

Крім того, з довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за № 0129/к /443 вбачається, що позивач у період з 05 червня 1986 року по 21 листопада 1986 року, виконував роботи у цеху мартенівському (сталеплавильне виробництво), працював слюсарем- ремонтиком, що передбачено Списком № 1 розділом ІІІ підрозділом «1а», код КП: 1030100а-1753а Постанови Кабінету Міністрів України від 26 січня 1991 року № 10, та підтверджено атестацією робочого місця за наказом № 118 від 07 червня 1994 року (а. с. 14).

Вказана професія віднесена до робіт зі шкідливими умовами праці, передбачених Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах з особливо небезпечними і особливо тяжкими умовами праці, зайнятість на яких повний робочий день дає право на пенсію по віку на пільгових умовах, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162.

З довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за № 0129/к/746 вбачається, що позивач у період з 22 вересня 1989 року по 08 липня 2004 року, виконував роботи у конверторному цеху, працював на посаді сталевара установок позапічного оброблення сталі, що передбачено Списком № 1 розділом ІІІ підрозділом «2а», Постанова Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, та підтверджено атестацією робочого місця за наказом № 351 від 21 грудня 2010 року, з якої вбачається, що посада сталевара установок позапічного оброблення сталі віднесена до посад за Списком № 1, що дає право на пільгову пенсію (а.с. 15).

Відповідно до пункту «а» статі 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 4.2 вказаного Порядку передбачено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

За змістом цієї норми вбачається, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Колегія суддів зазначає, що проведення атестації робочого місця позивача було підтверджено як за наказом № 118 від 07 червня 1994 року, так за наказом № 36 від 16 січня 2003 року.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що за період між проведенням атестації робочого місця з 1986 році до січня 2003 року умови праці та характер виконуємої роботи на ПрАТ «МК «Азовсталь», які віднесені до Списку № 1, не змінювався з моменту пуску цеху.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що позивачем підтверджено набуття пільгового стажу позивачем у період з 05 червня 1986 року по 21 листопада 1986 року та з 07 червня 1999 року по 31 грудня 1999 року.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.09.2014 року у справі №21-307а14.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін постанови суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційної скарги відповідача.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережного обєднаного управління пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 листопада 2017 року у справі № 265/4494/17 залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 листопада 2017 року у справі № 265/4494/17 за позовом ОСОБА_2 до Лівобережного обєднаного управління пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання рішення протиправним, зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати складання повного судового рішення та не підлягає оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складене 05 лютого 2018 року.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

ОСОБА_4