Справа № 180/536/17
Суддя: Нанічкіна Н. М.
Дата ухвалення: 2018-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 180/536/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2018 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Нанічкіної Н.М.

з секретарем - Ганоченко Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі опікуна ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області про визнання дій дискримінаційними систематично - неправомірними та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач ОСОБА_1 в своїх інтересах та від імені дітей-сиріт ОСОБА_2 та ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії Виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області, директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Автоград» ОСОБА_4, Приватного підприємства «Ремсервіс-АТП 11211»дискримінаційними систематично - неправомірними; стягнути з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 20000 гривень; стягнути з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_2 в особі опікуна ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 20000 гривень; стягнути з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_3 в особі опікуна ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 20000 гривень.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що протягом 2014-2016 років йому, як інваліду праці ІІ групи, та його онукам, опікуном яких він є, постійно відмовляють в пільговому перевезенні. У зв'язку з цим він звертався до відповідачів із заявами.

Виконавчий комітет протягом 2014-2016 років надавав відповіді з порушенням законодавства, тобто не по суті звернень, а ПП «Ремсервіс АТП 11211» і директор взагалі не приймають поштову кореспонденцію.

Отже, відповідачі грубо порушують їхні права. Його, як інваліда праці 2 групи, та дітей-сиріт відповідач рахує за третій сорт, вважає за рабів. А це дискримінація, яка триває з 2014 року.

Дискримінаційними систематично-неправомірними позивач вважає дії та бездіяльність відповідачів, що виразилися у ненаданні відповідей або у наданні відповідей на скарги, заяви, запити по суті звернень, які стосуються систематичної відмови їх у перевезенні, як пільгової категорії громадян.

Дискримінаційними систематично-неправомірними діями відповідачів їм завдані тяжкі моральні страждання, які виразилися у нервуванні, стресі, захворюваннях, що послужило підставою для звернення до лікарні та купівлі дорогих ліків та додаткових зусиль для купування харчів підвищеної калорійності для підтримання імунітету у неповнолітніх дітей-сиріт.

Виконавчий комітет Марганецької міської ради заперечень на позовну заяву не надав.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 09 лютого 2018 року провадження у справі закрито в частині позовних вимог до директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Автоград» ОСОБА_4, Приватного підприємства «Ремсервіс-АТП 11211» у зв'язку з тим, що вказані позовні вимоги неналежить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Щодо додержання правил підсудності.

Відповідно до ч.3 ст.30 КАС України, справа, прийнята адміністративним судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому адміністративному суду.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, що діє після 15.12.2017 року.

Мотивувальна частина рішення.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України

Стаття 77 КАС України передбачає обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Докази суду надають учасники справи.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жоден доказ не має для суду наперед встановленої сили (ст.90 КАС).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи трудового каліцтва з 01.08.1977 року довічно, що підтверджується довідкою ЛТЕ Серії НОМЕР_3

ОСОБА_1 є опікуном дітей, позбавлених батьківського піклування ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивачам неодноразово відмовляли у безоплатному проїзді в автобусних маршрутах м.Марганець, тому вони змушені були звертатися за захистом своїх порушених прав до суду, про що надано докази:

- копію постанови Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26 березня 2015 року по справі № 180/3673/14-а, якою визнано дії Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Авто-град» щодо відмови ОСОБА_1 та дитині, яка знаходиться під опікою в пільговому проїзді 30.10.2014 року неправомірними (а.с.155-157);

- копію ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2015 року, за якою постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26.03.2015 року залишено без змін (а.с.158);

- копію постанови Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23.06.2016 року по адміністративній справі №№ 180/3480/15-а, за якою визнано неправомірною бездіяльність виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області, Управління Укртрансбезпеки в Дніпропетровській області в частині належної організації перевезень пасажирів пільгової категорії на автобусних маршрутах загального користування в м.Марганець Дніпропетровської області та щодо забезпечення контролю за виконанням автомобільними перевізниками, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування в м.Марганець Дніпропетровської області, вимог по пільговому перевезенню пасажирів (а.с.159-162).

- копію вступної та резолютивної частини рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року у цивільній справі № 180/2206/16-ц, яким визнано неправомірними дії Приватного підприємства «Ремсервіс АТП 11211» щодо відмови інваліду 2 групи ОСОБА_1 та дітям, які знаходяться під його опікою, в пільговому перевезенні 03.08.2016 року, 11,08,2016 року, 12.08.2016 року, 22.08.2016 року, 23.08.2016 року (а.с.109);

- копію вступної та резолютивної частини постанови Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року в адміністративній справі № 180/2127/16-а, за якою визнано неправомірною бездіяльність виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області, міського голови м.Марганця щодо організації перевезень пасажирів пільгової категорії, а саме - інвалідів - групи та дітей, які залишилися без батьківського піклування, на автобусних маршрутах загального користування в м.Марганці Дніпропетровської області (а.с.145-146);

Також, позивач ОСОБА_1 долучив у судовому засіданні диск з відео-файлами, згідно яких йому неодноразово водіями автобусів було відмовлено у пільговому перевезенні за посвідченням. Переглянувши відео, встановлено, що 18.08.2016 року водій автобусу, державний номер НОМЕР_1, який належить, зі слів водія, Товариству з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Автоград», відмовив ОСОБА_1 в пільговому проїзді за посвідченням. Водій автобусу, державний номер НОМЕР_2, також відмовив у перевезенні позивача, пояснивши, що йому сказали не возити пільговиків, у нього автобус з обладнанням авто кондуктор, він знає, скільки зайшло людей, а є автобуси без обладнання, які возять людей пільгових категорій. 07.07.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у перевезенні, бо автобус був без пільг. 16.08.2016 року водій автобуса з державним номером НОМЕР_4 також відмовив у перевезенні позивача. 16.08.2016 року водій автобуса з державним номером НОМЕР_5 відмовив ОСОБА_1 в пільговому перевезенні. 07.07.2016 року водій автобусу з державним номером НОМЕР_6 відомовий ОСОБА_1 у перевезенні, пояснивши, що він за нього платити не буде. 16.08.2016 року водій автобуса з державним номером НОМЕР_5 відмовив у перевезенні ОСОБА_1 і порадив звернутися до виконкому для вирішення питання перевезення пільговиків. 07.07.2016 року водієм автобусу з державним номером НОМЕР_7 було відмовлено ОСОБА_1 у безкоштовному перевезенні. 08.07.2016 року водій автобусу з державним номером НОМЕР_8 також відмовив ОСОБА_1 в пільговому перевезенні. 16.08.2016 року водій автобусу з державними номером НОМЕР_9 також відмовив ОСОБА_1 у перевезенні, мотивуючи тим, що вказівки щодо перевезення його та дітей-сиріт ОСОБА_4 не давали. 08.07.2016 року водієм автобусу також було відмовлено у пільговому перевезенні позивача. 08.07.2016 року водій автобусу з державним номером НОМЕР_10, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Автоград» відмовив позивачу у перевезенні за посвідченням. 09.07.2016 року водій автобусу з державним номером НОМЕР_8 також повідомив, що автобус без пільг, всі питання задавати ОСОБА_4. 08.07.2016 року водій автобусу з державним номером НОМЕР_11, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Автоград» також відмовив у перевезенні позивачу. 23.07.2016 року водій автобусу з державним номером НОМЕР_9, який належить ОСОБА_4, відмовився перевозити ОСОБА_1, як інваліда праці. 12.07.2016 року водій автобусу з державним номером НОМЕР_11 повідомив, що всі питання щодо перевезення його, як інваліда праці, повинні бути до ОСОБА_4. 13.07.2016 року водій автобусу з державним номером НОМЕР_10 також відмовив ОСОБА_1 в проїзді, вказавши, що всі питання до ОСОБА_4 (а.с.100).

З приводу порушення права на пільговий проїзд ОСОБА_1 неодноразово звертався із заявами до виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області.

В якості доказів звернень позивач надав копії відповідей виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області, за змістом яких вбачається, що скарги, заяви та звернення ОСОБА_1 перенаправлялися за належністю до Управління державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті у Дніпропетровській області - уповноваженому органу - для здійснення перевірки та притягнення до відповідальності, а саме:

- відповіді від 28.12.2015 року № К-988, від 30.12.2015 року № К-1032, від 02.07.2015 року № К-468, від 14.06.2016 року № К-412, від 08.07.2016 року № К-494, від 24.05.2016 року № К-364, від 05.07.2016 року № К-474, від 18.12.2015 року № К-930, від 14.06.2016 року № К-414, від 11.08.2016 року № К-584, від 23.06.2016 року № К-445, від 17.11.2014 року № К-545, від 06.07.2016 року № К-481, від 05.07.2016 року № К-471, від 11.12.2015 року № К-974 (а.с.110-112, 114-121, 123-126).

Звернення ОСОБА_1 щодо відмови у пільговому перевезенні також перенаправлялися виконавчим комітетом Марганецької міської ради на адресу ТОВ ТК «Автоград», що підтверджується наступними копіями відповідей:

- від 29.07.2016 року № К-544, від 31.08.2016 року № К-654, від 04.08.2016 року № К-557, від 09.08.2016 року № К-581, від 11.08.2016 року № К-585, від 14.07.2016 року № КО-416, від 14.07.2016 року № КО-421, від 02.08.2016 року № К-548, від 22.07.2016 року № К-520 (а.с.127-135).

Постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11.10.2016 року у справі №180/1560/16-а визнано дії виконкому Марганецької міської ради у наданні відповідей за № К-557 від 04.08.2016 року за підписом ОСОБА_5 без вихідного номеру та дати на заяви ОСОБА_1 неправомірними; у задоволенні позову до ТОВ ТК «Автоград» про визнання неправомірними дій щодо ненадання відповіді на інформаційний запит від 27.06.2016 року та про стягнення моральної шкоди з виконкому Марганецької міської ради та ТОВ ТК «Автоград» відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року по справі №180/1560/16-а скасовано постанову Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11.10.2016 року в частині відмови в задоволенні позову до ТОВ ТК «Автоград»; прийнято нову постанову про часткове задоволення адміністративного позову в цій частині. Визнано протиправними дії ТОВ «ТК «Автоград» щодо ненадання відповіді на інформаційний запит від 27.06.2016 року; стягнуто з ТОВ «ТК «Автоград» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 5000 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.142-144).

Відповідно до ст.ст.1, 5 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06 вересня 2012 року № 5207-VI (далі - Закон № 5207) дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Дослідженими в ході судового розгляду доказами підтверджено факти неодноразового порушення перевізниками та виконавчим комітетом Марганецької міської ради Дніпропетровської області норм Закону України «Про автомобільний транспорт», Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів».

Так, згідно постанови Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26 березня 2015 року по справі № 180/3673/14а судом встановлено, що 30.10.2014 року ТОВ фірма «Авто-град», яка не є суб'єктом господарювання, не маючи договорів з Виконавчим комітетом (договір на надання послуг було розірвано 29 жовтня 2014 року в односторонньому порядку) надавало послуги пасажирських перевезень у м. Марганець. При цьому ТОВ фірма «Авто-град» відмовилося везти позивача ОСОБА_1 та дитину позбавлену батьківського піклування, який знаходиться під його опікою, який пред'явив посвідчення інваліда 2 групи та посвідчення дитини на право безоплатного проїзду. Таким чином, працівники ТОВ фірма «Авто-град» порушили вимоги ст. 38-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів», не надавши ОСОБА_1 право на безкоштовний проїзд у приміському транспорті, і їх зазначені дії були неправомірними.

Згідно постанови Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року у справі № 180/3480/15-а в ході судового розгляду адміністративної справи встановлено, що виконком Марганецької міської ради Дніпропетровської області протягом 2014-2016 років не організував належно перевезень пасажирів пільгової категорії на автобусних маршрутах загального користування в м.Марганець Дніпропетровської області, хоча отримував чисельні звернення з цього приводу від мешканців міста, і не забезпечив контроль за дотриманням перевізниками м.Марганець законодавства у сфері автомобільного транспорту, чим порушив ст.6, 7 Закону України «Про автомобільний транспорт».

За постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року по справі № 180/2127/16-а, в ході розгляду справи встановлено, що після ухвалення постанови суду від 23 червня 2016 року, позивачам продовжують відмовляти у безкоштовному проїзді в автобусах на різних маршрутах міста Марганця, тобто відповідачі продовжують вчиняти бездіяльність у сфері здійснення своїх повноважень щодо забезпечення прав позивачів на безоплатний проїзд на автобусних маршрутах в м. Марганці Дніпропетровської області, чим порушуються вимоги Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», Закону України «Про автомобільний транспорт». Даний факт підтверджується зверненнями та скаргами на ім'я міського голови м.Марганця та голови виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області, Управління Укртрансбезпеки і в Дніпропетровській області, інформацією в.о. начальника Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області про кількість складених протоколів з підстав відмови від пільгового перевезення громадян на регулярних автобусних маршрутах в м. Марганці.

Також, згідно рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2017 року по справі № 180/2206/16-ц судом встановлено, що 03.08.2016 року, 11.08.2016 року, 12.08.2016 року, 22.08.2016 року, 23.08.2016 року приватне підприємство «Ремсервіс АТП 11211», не маючи договорів з виконавчим комітетом (договір на надання послуг було розірвано 22 жовтня 2014 року в односторонньому порядку) надавало послуги пасажирських перевезень у м. Марганець по маршрутах № 1 «Міська лікарня Городище» 1-А, графік № 1; маршруту № 2 «Міська лікарня Городище» 1-Б, графік № 1, 2. При цьому приватне підприємство «Ремсервіс АТП 11211» у вищезазначені дні відмовилося везти позивача ОСОБА_1 та дітей, позбавлених батьківського піклування, які знаходиться під його опікою, який пред'явив посвідчення інваліда 2 групи та посвідчення дітей на право безоплатного проїзду.

Крім того, постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2016 року визнано неправомірними дії виконкому Марганецької міської ради щодо надання відповіді № К-557 від 04 серпня 2016 року у неналежній формі.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком Марганецького міського суду, а також встановив в діях ТОВ ТК «Автоград» порушення ст.19 Закону України «Про звернення громадян», а також п.2 ч.1 ст.5, ч.1 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» щодо ненадання відповіді ОСОБА_1 на запит від 24 червня 2016 року. В своїй постанові від 22 грудня 2016 року Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд наголосив на тому, що відповіді виконкому на звернення відповідача ОСОБА_1 від 04.08.2016 № К-557, від 30.10.2014 № К-525 є неналежно оформленими не тільки по формі, але й по змісту, оскільки відповідь по суті звернення ОСОБА_1 щодо порушення його прав та прав онуків на пільговий проїзд з боку саме ТОВ ТК «Автоград» виконкомом Марганецької міської ради не надана, не зазначено, які дії вчинено стосовно вказаного перевізника і які результати (наслідки, відповідальність) для ТОВ ТК «Автоград» мали місце.

Як вбачається з оглянутих в судовому засіданні відеодоказів вбачається, що деякі перевізники з обслуговування автобусних маршрутів у м.Марганці відмовляють у пільговому проїзді всім пільговим категоріям громадян, деякі відмовляють у безоплатному проїзді саме ОСОБА_1

З відповідей виконкому Марганецької міської ради на звернення ОСОБА_1 видно, що відповідач не реагував належним чином на порушення перевізниками умов договорів про надання послуг з перевезення пасажирів автомобільним транспортом у м.Марганець протягом 2014-2016 років, зокрема в частині пільгового перевезення, надаючи позивачу відповіді, формальні по змісту.

Суд приходить до висновку, що відсутність контролю за автоперевізниками з боку виконкому Марганецької міської ради Дніпропетровської області призвело до систематичного, протягом 2014-2016 років, порушення права пільгових категорій громадян, зокрема, ОСОБА_1, як особи, що має інвалідність, та дітей-сиріт ОСОБА_2 і ОСОБА_2 на безкоштовний проїзд.

В діях виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області суд вбачає ознаки дискримінації у формі прямої дискримінації та утиску.

Статтею 6 Закону № 5207 визначено, що відповідно до Конституції України, загальновизнаних принципів і норм міжнародного права та міжнародних договорів України всі особи незалежно від їх певних ознак мають рівні права і свободи, а також рівні можливості для їх реалізації. Форми дискримінації з боку державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, юридичних осіб публічного та приватного права, а також фізичних осіб, визначені статтею 5 цього Закону, забороняються.

Відповідно до ст.ст.14, 15 Закону № 5207 особа, яка вважає, що стосовно неї виникла дискримінація, має право звернутися із скаргою до державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та/або до суду в порядку, визначеному законом. Особа має право на відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданих їй унаслідок дискримінації. Порядок відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди визначається Цивільним кодексом України та іншими законами.

Як зазначає ОСОБА_1, він та його онуки зазнали душевних страждань, пов'язаних із дискримінацією з боку відповідача, оскільки йому та його онукам постійно відмовляють у пільговому перевезенні, при цьому ображають, що послужило підставою до звернення до лікарні та купуванні дорогих ліків, а відповідач на його звернення не реагує, займається формальними відписками. Питання безоплатного проїзду його та його онуків до теперішнього часу не вирішено.

Як докази моральних страждань надані наступні документи:

- копію довідки КЗ «МЦПМСД» від 17.03.2017 року про те, що ОСОБА_2 з 09.03.201 року по 17.03.2017 року не відвідував навчальний заклад з приводу «ОРВИ средней тяжести». На довідці міститься надпис, що з 09.03.2017 року по 17.03.2017 року лікування та посилене харчування для ОСОБА_2 у сумі 25000 гривень (а.с.163);

- копію санаторно-курортної картки для дітей - ОСОБА_3 від 11.07.2017 року (а.с.164);

- копію путівки №307 ОСОБА_3 строком з 17.07.2017 року по 09.08.2017 року (а.с.165);

- копію довідки, виданої ОСОБА_3, який хворів з 10.03.2014 року по 21.03.2014 року з діагнозом «ОРЗ». На зворотній стороні довідки написано, що ліки для ОСОБА_3 на суму 20000 гривень (а.с.170);

- копію листка непрацездатності КЗ «Марганецький ЦПМСД» ОСОБА_1 з 18.07.2016 року по 23.07.2016 року (а.с.171);

- копію довідки КЗ «Марганецький ЦПМСД» від 28.07.2017 року ОСОБА_1, який перебував на амбулаторному лікуванні з 19.07 по 28.07.2017 року (а.с172);

- копію листка непрацездатності КЗ «Марганецький ЦПМСД» ОСОБА_1 з 16.03.2017 року по 31.03.2017 року (а.с.173);

- копіюю листка непрацездатності КЗ «Марганецький ЦПМСД» ОСОБА_1 з 19.07.2017 року по 24.07.2017 року (а.с.174);

- копію листка непрацездатності КЗ «Марганецький ЦПМСД» ОСОБА_1 з 04.08.2014 року по 09.08.2014 року (а.с.175);

- копію направлення, виданого ОСОБА_1 (а.с176).

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно положень Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральної шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За приписами ч.ч.1, 3 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Так, судом встановлено і не спростовується жодними доказами відповідача, що позивачам, неодноразово відмовлялось у пільговому перевезенні, і на чисельні звернення ОСОБА_1 до виконавчого органу ради відповіді по суті надані не були, питання безоплатного проїзду позивачів до теперішнього часу не вирішено, контроль за дотриманням перевізниками вимог чинного законодавства щодо пільгового перевезення відповідачем належним чином не здійснюється

Враховуючі викладені обставини, наведені положення закону, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачів в рахунок відшкодування моральної шкоди по 10 000 гривень.

На підставі ч.1 ст.94 КАС України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 гривень.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.9, 14, 73-77, 79, 139, 143, 242, 244-246, 250, 293, п.10 розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії (бездіяльність) виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області, які виразилися у наданні відповідей на скарги, заяви, запити, які стосуються систематичної відмови перевізниками, які здійснюють перевезення автобусними маршрутами у м.Марганець, у пільговому проїзді ОСОБА_1, дітям-сиротам ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не по суті звернень, у відсутності контролю за дотриманням перевізниками вимог чинного законодавства щодо пільгового перевезення пасажирів автобусними маршрутами у м.Марганець, у не вирішенні питання безоплатного проїзду протягом 2014-2016 років, - дискримінаційними систематично-неправомірними.

Стягнути з виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області:

- на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень;

- на користь ОСОБА_2 в особі опікуна ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень.

- на користь ОСОБА_3 в особі опікуна ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень.

Стягнути з виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області в дохід держави судовий збір в розмірі 640 гривень.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 12 лютого 2018 року

Суддя: Н. М. Нанічкіна