Справа № 750/12361/17
Суддя: Требух Н. В.
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/750/141/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2018 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
головуючого судді Требух Н.В.,
при секретарі Будаш М.В.,
за участю представника відповідача Міністерства оборони України Зеленова А.С., представника третьої особи Кучерова Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа Чернігівський обласний військовий комісаріат, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
07.12.2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ЧОВК), в якому просить суд: визнати протиправними дії Міністерства оборони України, щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності 3 групи, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії; скасувати протокол Міністерства оборони України від 24 листопада 2017 року № 121 в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги; зобов`язати Міністерство оборони України здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі настання 3 групи інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби. Також позивач просить встановити судовий контроль за виконанням рішення.
Свої вимоги мотивує тим, що 29.06.2016 у нього (позивача) виникло право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності 3 групи внаслідок виконання ним обов`язків військової служби. ЧОВК 08.11.2017 року до Міністерства оборони України були направлені документи для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, однак рішенням у вигляді п.7 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум йому було відмовлено.
Позивач в судове засідання не з`явився, просив справу розглянути за його відсутністю позов підтримує.
Представник відповідача Міністерства оборони України проти задоволення позову заперечував.
Представник третьої особи Чернігівського обласного військового комісаріату проти задоволення позову заперечував.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в період з 24.04.1981 по 22.06.1983 у в/ч НОМЕР_1 , в тому числі з 01.06.1982 по 18.06.1983 приймав особисту участь в бойових діях на території республіки Афганістан.
З протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку поранень, контузій, травм, каліцтв № 136 від 18.01.2016 слідує, що у ОСОБА_1 є поранення і захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії. У зв`язку з чим позивачу встановлена ІІІ група інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК № 025949 від 29.06.2016.
З метою отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком «Про призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013, позивач звернувся до ЧОВК із заявою та надав необхідні документи. 26.04.2017 ІНФОРМАЦІЯ_2 повернув позивачу заяву про призначення та виплату одноразової грошової допомоги та документи без реалізації.
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.08.2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 року, визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо не направлення на адресу Міністерства оборони України заяви та доданих документів ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІІ групи пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо повернення заяви та доданих документів ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІІ групи пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії без реалізації.
На виконання постанови суду ІНФОРМАЦІЯ_4 08.11.2017 року пакет документів було направлено на розгляд до Міністерства оборони України. За результатами розгляду наданих документів, комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум було прийнято рішення (протокол) від 27.112017 року, пунктом 7 якого рядовому у запасі ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки, на думку відповідача, витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги особам, які проходили службу в Прикордонних військах мають здійснюватися Державною прикордонною службою України.
Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.
На момент виникнення в позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, правовідносини були врегульовані наступними нормативними актами (рішенням МСЕК від 29.06.2016 року позивачу встановлена 3 група інвалідності вперше, в зв`язку із отриманням поранення, контузії та захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, що підтверджується відповідною довідкою МСЕК № 025949 від 29.06. 2016 року).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 Постанови КМУ № 499 від 28.05.2008 року встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 01.01.2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.
Враховуючи, що право на грошовому допомогу у звільненого військовослужбовця наступає в момент встановлення інвалідності, а не на момент його звільнення, то позивач має право на виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку, затвердженого Постановою КМУ № 499 від 28.05.2008 року.
Таким чином, 29.06.2016 року, позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» від 28.05.2008 року № 499.
За п. 2 Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року №1- рп/99 (справа про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) до подій, факту застосовується той закон або нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце.
Отже, до факту встановлення позивачу інвалідності, як підстави для виплати зазначеної одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, в тому числі і для визначення розміру складових грошового забезпечення за останньою посадою, яку займав позивач при звільненні, повинні застосовуватися нормативно-правові акти, що діяли станом на 29.06.2016 року - день встановлення позивачу інвалідності 3 групи.
Особи, яким інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ними обов`язків військової служби, встановлена після 01.01.2007 року, мають право на виплату одноразової грошової допомоги, оскільки право на її отримання починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги.
Таким чином, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло з моменту встановлення інвалідності.
В своїх запереченнях позивач зазначає, що відповідні виплати повинна здійснювати Державна прикордонна служба України, оскільки позивач проходив службу у Прикордонних військах КДБ СРСР.
Згідно з п. 12 Постанови № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Абзацом 9 пункту 1 Порядку № 393 передбачено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються, зокрема, дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
Таким чином, з викладених правових норм вбачається, що в питаннях соціального захисту військовослужбовці прикордонних військ колишнього СРСР прирівняні до військовослужбовців Збройних Сил України.
Позивач в своєму адміністративному позові також просить встановити судовий контроль за виконанням даного судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
З аналізу вказаної норми вбачається, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, є правом, а не обов`язком суду. Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є саме диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами.
В своєму ж клопотанні про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення позивач не навів аргументованих доводів та не надав доказів того, що дана постанова суду буде відповідачем тривалий час не виконана, в зв`язку з чим своєчасно у межах розумних строків не будуть поновлені його права. Тому, дане клопотання позивача не підлягає задоволенню.
За таких обставин та з урахуванням досліджених доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.
Керуючись статтями 2, 3, 4, 9 , 72, 78, 241-246, 255, 286, 293, 295-297, 382 КАС України, суд
адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним дії Міністерства оборони України (місто Київ проспект Повітрофлотський 6 код ЄДРПОУ 00034022) щодо відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності III групи внаслідок поранення, захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Скасувати рішення Міністерства оборони України від 24 листопада 2017 року №121 виражене у формі Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині відмови в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі інвалідності осіб, звільнених з військової служби.
Зобов`язати Міністерство оборони України (місто Київ проспект Повітрофлотський 6 код ЄДРПОУ 00034022) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) нарахування та виплату одноразової грошової допомоги в разі настання III групи інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі, встановленому Порядком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №499 станом на день встановлення інвалідності 29.06.2016 року.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у порядку, передбаченого ч.2 ст.255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України апеляційна скарга подається у строки, передбачені ст..295 КАС України.

Повний текст виготовлено 19.02.2018

Суддя Н.В. Требух