Справа № 804/6392/17
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 р. Справа № 804/6392/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача: ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАНДШАФТ" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 14.09.2017р., -

ВСТАНОВИВ:

04.10.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАНДШАФТ» звернулося з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та просить визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № від 14.09.2017р. про збільшення позивачеві грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 144110,00 грн., у тому числі за податковим зобовязанням 115288,00 грн., за штрафними санкціями 28822 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що посадовими особами відповідача була проведена камеральна перевірка податкової звітності позивача з податку на додану вартість за червень 2017р. за результатами якої складено акт №000054/04-36-12-03/31497254 від 19.08.2017р. за висновками якого було встановлено заниження позивачем зобовязань з податку на додану вартість у податковій декларації за червень 2017р. на суму 115288 грн. та за вказане порушення на підставі оспорюваного податкового повідомлення-рішення позивачеві було збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на вищевказану суму та застосовані штрафні санкції у розмірі 28822 грн. Позивач вважає висновки акту перевірки, які стали підставами для прийняття оспорюваного рішення такими, що не відповідають реальним фактам та чинному законодавству, оскільки податкової накладної № 18 від 29.06.2017р. на суму ПДВ 57643,90 грн. виписану на адресу ТОВ «Вікно Сервіс»; податкової накладної №16 від 29.06.2017р. виписану на адресу ТОВ «СІ-ЕЛ-ПІ» на суму ПДВ 57643,90 грн., за рахунок яких сталося заниження ПДВ, позивачем не складалося і до реєстрації в ЄРПН не направлялися. Щодо податкової накладної № 16 по контрагенту ТОВ «СІ-ЕЛ-ПІ», то вона була сформована 27.06.2017р. на іншу суму ПДВ 3276 грн., яка була зареєстрована у ЄРПН за червень 2017р. Що стосується податкової накладної №18 від 29.06.2017р. виписану на адресу ТОВ «Вікно Сервіс» на загальну суму ПДВ 230570,58 грн., то позивач зазначає, що вона була виписана помилково, оскільки зазначена у ній сума ПДВ уже була включена до декларації з податку на додану вартість за червень 2017р. за податковими накладними №22, №23, №24, №25 від 29.06.2017р. на суму ПДВ кожна по 57643,89 грн., 57643,89 грн., 57643,89, 57643,90 грн. разом 230575,57 грн. Про помилковість виписки податкової накладної №18 від 29.06.2017р. було повідомлено контролюючий орган, проте у акті перевірки відповідні обставини не були враховані, що призвело до хибних висновків контролюючого органу про заниження позивачем податку на додану вартість за спірний період. За викладеного, представник позивача вважає, що порушення, викладені у акті в дійсності не мали місця, перевірка носила упереджений характер, а висновки акту перевірки не підтверджені первинними та бухгалтерськими документами, що суперечить вимогам чинного законодавства України, зокрема, ст.83 ПК України. Окрім того, на думку представника позивача інформація зібрана інспекцією відносно платника податку поза межами здійсненого нею заходу з податкового контролю не відноситься до предмета перевірки та не може бути підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення, що узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного Суду України, викладеною в ухвалі від 15.06.2016р. №К/800/49074/15.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, в усних та письмових запереченнях просив у задоволенні позову позивачеві відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що відповідачем було проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість позивача за червень 2017р. за результатами якої було встановлено заниження сум податкового зобовязання, заявленого у податковій декларації з ПДВ за червень 2017р. на суму 115288 грн. та складено акт №000054/04-36-12-03/31497254 від 19.08.2017р. Внаслідок вказаних висновків було збільшено позивачеві грошове зобовязання з ПДВ на загальну суму 144110 грн., у тому числі податкове зобовязання 115288 грн., штрафні санкції 28822 грн. за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням. Перевіркою було встановлено, що позивачем не було включено до складу податкових зобовязань червня 2017р. суми ПДВ за податковими накладними №22, №23 від 29.06.2017р. в результаті чого занижено податкові зобовязання в податковій звітності за червень 2017р. та зазначене призвело до розбіжностей даних податкової декларації з ПДВ та даних ЄРПН з урахуванням того, що податкова накладна №22 від 29.06.2017р. зареєстрована в ЄРПН 10.07.2017р., то вона повинна бути відображена платником податку у декларації відповідного звітного періоду, а реєстрація податкової накладної №23 від 29.06.2017р. була зупинена 10.07.2017р., проте відсутність факту такої реєстрації податкової накладної у ЄРПН не звільняє продавця від обовязку включення суми ПДВ, вказаної у податковій накладній, до суми податкових зобовязань за відповідний звітний період. Також представник відповідача зазначає, що наявність технічно допущеного недоліку (людського фактору) при складанні акту камеральної перевірки у вигляді неправильного написання номеру податкової накладної та контрагента не надає підстав вважати, що такого акту не існує, оскільки у відповіді на заперечення, яка є невідємною частиною акту, вказано вірно саме по яким податковим накладним були занижені суми податкових зобовязань та контрагенти про що також вказано і в ухвалі Вищого адміністративного Суду України від 04.04.2017р. у справі №К/800/22615/16. У поясненнях від 24.11.2017р. відповідач вказує на те, що при проведенні перевірки податкової накладної з ПДВ за червень 2017р. було співставлено дані, зазначені позивачем у додатку 5 до податкової декларації, де міститься розшифровка податкових зобовязань та податкового кредиту у розрізі контрагентів та даних ЄРПН за червень 2017р. в результаті чого було встановлено невідповідність даних податкової декларації даним ЄРПН, оскільки позивачем було виписано та подано на реєстрацію податкові накладні №18, №22, №23, проте податкова накладна №18 була включена до декларації за червень 2017р. (що підтверджується додатком 5 до декларації), а податкові накладні №22, № 23 не були включені до декларації за звітний період. Оскільки на момент проведення перевірки позивачем не зареєстровано в ЄРПН розрахунки коригування зазначених податкових накладних (в яких би зобовязання було відображені зі знаком «-») та контролюючий орган надав оцінку лише тим документам, які були надані самим платником податку. За викладеного, представник відповідача вважає, що оспорюване податкове повідомлення-рішення винесено згідно норм чинного законодавства.

У ході судового розгляду справи встановлені наступні обставини у справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАНДШАФТ» зареєстровано за юридичною адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, Шевченківський район, вул. Троїцька, буд.15 кв.(офіс) 2, є платником ПДВ з 01.04.2017р., що підтверджується змістом акту перевірки від 19.08.2017р. (а.с.11-15).

18.07.2017р. позивачем була подана до контролюючого органу податкова декларація з ПДВ за № за червень 2017р. разом з додатками до декларації і Реєстром виданих та отриманих податкових накладних, яка була прийнята контролюючим органом 18.07.2017р. згідно квитанції №2, що підтверджується копією відповідної декларації, копіями додатків та копією відповідного Реєстру (а.с.42-50, 123-129).

Згідно Реєстру виданих та отриманих податкових накладних за червень 2017р. позивачем були видані наступні податкові накладні, які відображені у вказаному реєстрі за зазначений період, а саме:

- податкова накладна №16 виписана ТОВ «СІ-ЕЛ-ПІ Груп» на суму ПДВ 3276,00грн.;

- податкова накладна №22 виписана ТОВ «Вікно Сервіс» на суму ПДВ 57643,89 грн.;

- податкова накладна №23 виписана ТОВ «Вікно Сервіс» на суму ПДВ 57643,89 грн.;

- податкова накладна №24 виписана ТОВ «Вікно Сервіс» на суму ПДВ 57643,89 грн.;

- податкова накладна №25 виписана ТОВ «Вікно Сервіс» на суму ПДВ 57643,90грн.(а.с.46).

19.08.2017р. контролюючим органом було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з ПДВ позивача за червень 2017р. за результатами якої був складений акт №000054/04-36-12-03/31497254 за висновками якого було встановлено заниження суми податкового зобовязання, заявленого у податковій декларації за червень 2017р. у сумі 115288 грн. через не віднесення до податкових зобовязань декларації з ПДВ за червень 2017р. наступних податкових накладних, а саме: податкової накладної № 16 від 29.06.2017р. виписаної позивачем ТОВ «СІ-ЕЛ-ПІ Груп» на суму ПДВ 57643,89 грн., зареєстровану у ЄРПН 10.07.2017р.; податкової накладної № 18 від 29.06.2017р. виписаної позивачем ТОВ «Вікно Сервіс» на суму ПДВ 57643,89 грн., зареєстровану в ЄРПН 10.07.2017р. (а.с.11-15).

Зі змісту листа відповідача від 14.09.2017р. за №22876/10/04-36-12-01-16, адресованого позивачеві, що стосується розгляду заперечень позивача на акт перевірки, було зазначено, що розбіжності сум ПДВ між зареєстрованими податковими накладними в ЄРПН та податковими накладними, що включені до податкових зобовязань декларації з ПДВ за червень 2017р. складає 115288 грн., що виникли по податкових накладних, які складені позивачем та зареєстрованими у ЄРПН, а саме: за податковою накладною №18 від 29.06.2017р. на суму ПДВ 230575,58 грн.; податковою накладною №22 на суму ПДВ 57643,89 грн.; податковою накладною №23 на суму ПДВ 57643,89 грн., що підтверджується копією відповідного листа (а.с.30).

На підставі вказаного вище акту та відповіді на заперечення, яка є невідємною частиною акту перевірки, 14.09.2017р. відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення за №, за яким позивачеві збільшено суму грошового зобовязання з ПДВ на загальну суму 144110,00 грн., у тому числі за податковими зобовязаннями 115288 грн., за штрафними санкціями 28822 грн., що підтверджується копією відповідного податкового повідомлення-рішення (а.с.33).

Позивач просить визнати протиправним та скасувати вищевказане податкове повідомлення-рішення посилаючись на те, що порушення,викладені у акті перевірки не мали місця, перевірка носила упереджений характер, окрім того, висновки акту перевірки не відповідають фактичним обставинам та не підтверджені первинними бухгалтерськими документами, що суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема ст.83 Податкового кодексу України.

Заслухавши представників сторін, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим п.44.1 ст.44 цього Кодексу.

Відповідно до п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України обєктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст.186 ПК України.

Крім того, п.187.1 ст.187 вказаного Кодексу, встановлено, що датою виникнення податкових зобовязань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умов щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її у ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) п.201.7 ст.201 ПК України.

Порядок, умови складання та послідовність заповнення податкової накладної, а також і порядок заповненні і подання податкової звітності з ПДВ визначений наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015р. №1307 та Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість від 28.01.2016р. № 21, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016р. за №159/28289 ( далі Порядок).

Так, до податкової декларації з податку на додану вартість вносяться дані податкового обліку платника окремо за кожний звітний (податковий) період без наростаючого підсумку (абз. другий п.1 розд.Ш Порядку).

Дані, наведені в податковій звітності мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника (абзац перший п.6 розд.Ш Порядку).

Отже, в декларації платником податку зазначаються дані, вказані в складеній на підставі первинних документів податковій накладній.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відсутність факту реєстрації платником податку продавцем товару/послуг податкових зобовязань в ЄРПН не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обовязку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобовязань за відповідний звітний період.

Аналізуючи вказані норми податкового законодавства, можна дійти висновку про те, що на позивача як платника податку продавця товарів/послуг покладено обовязок по складанню податкових накладних та реєстрації їх у ЄРПН у порядку та у строки, встановлені податковим законодавством, при цьому, відсутність реєстрації податкової накладної у ЄРПН не звільняє продавця від обовязку включення суми податку на додану вартість, вказаної податкової накладної, до суми податкових зобовязань за відповідний звітний період, а на контролюючі органи покладено контроль за своєчасністю, повнотою та достовірністю обчислення і сплати податку на додану вартість, а також за своєчасністю реєстрації та подання податкової звітності.

Так, як свідчить матеріали справи, позивачем 18.07.2017р. була подана податкова декларація з податку на додану вартість за червень 2017р. на загальну суму ПДВ 283361 грн. разом із реєстром виданих та отриманих податкових накладних та додатками до декларації за вказаний період, яка була прийнята контролюючим органом, що підтверджується копією квитанції № 2 (а.с.42-50).

Зі змісту розділу І Реєстру виданих та отриманих податкових накладних за червень 2017р. видно, що позивачем були задекларовані за вказаний період податкові зобовязання, зокрема, за податковою накладною № 16 від 27.06.2017р. виданою позивачем покупцю ТОВ «СІ-ЕЛ-ПІ Груп» на суму ПДВ 3276,00 грн.; за податковою накладною № 22 від 29.06.2017р. виданою позивачем ТОВ «Вікно Сервіс» на суму ПДВ 57643,89 грн.; за податковою накладною №23 від 29.06.2017р. виданою позивачем ТОВ «Вікно Сервіс» на суму ПДВ 57643,89 грн.; за податковою накладною №24 від 29.06.2017р. виданою позивачем покупцю ТОВ «Вікно Сервіс» на суму 57643,89 грн.; за податковою накладною №25 від 29.06.2017р. виданою покупцю ТОВ Вікно Сервіс» на суму 57643,90 грн. (а.с.46).

Таким чином, з аналізу вказаного розділу І Реєстру виданих та отриманих податкових накладних за червень 2017р., можна дійти висновку, що позивачем задекларовані податкові зобовязання за податковою накладною № 22 та № 23 від 29.06.2017р., тому посилання представника відповідача на те, що вказані податкові накладні не були задекларовані та по ним суми ПДВ не були віднесені до податкових зобовязань згідно акту перевірки, спростовуються наведеними даними Реєстру виданих та отриманих податкових накладних.

За таких обставин доводи представника відповідача про те, що факти відсутності реєстрації податкової накладної у ЄРПН не звільняє продавця від обовязку включення сум ПДВ такої податкової накладної до суми податкових зобовязань за відповідний звітний період, судом до уваги не беруться, з огляду на те, що позивач задекларував податкові зобовязання за податковими накладними №22 та № 23 від 29.06.2017р. на суми ПДВ 57643,89 грн. кожна незалежно від того, чи були вони зареєстровані в ЄРПН згідно до вимог п.201.10 ст.201 ПК України, що підтверджується даними Реєстру виданих та отриманих податкових накладних, досліджених судом (а.с.46).

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Частина ч. 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, представник відповідача у ході судового розгляду справи не надав жодних доказів та не навів жодних підстав, які б свідчили про обґрунтованість прийнятого відповідачем оспорюваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням обставин встановлених судом, а також проаналізованих вище копій документів.

При цьому, представник відповідача не зміг пояснити та надати докази того, із чого саме та із яких даних виходив перевіряючий, зазначаючи у акті перевірки податкову накладну №18 від 29.06.2017р. на суму ПДВ 57643,89 грн., податкову накладну №16 від 29.06.2017р. на суму ПДВ 57643,89 грн. за якими ні би то не були віднесені грошові зобовязання до декларації з ПДВ за червень 2017р. з урахуванням того, що судом встановлено, що податкова накладна №18 та податкова накладна №16 на вказані суми взагалі позивачем не виписувалися та не реєструвалися у ЄРПН, що підтверджено і змістом Реєстру виданих та отриманих податкових накладних, який подається разом із декларацією з ПДВ за червень 2017р. та зазначені факти представником відповідача жодними доказами не спростовані.

Судом критично надається оцінка доводам представника відповідача про допущення описки у акті перевірки у зазначенні номерів податкових накладних через людський фактор, оскільки фактично перевіряючим були зазначені недостовірні дані, які суперечать даним поданої позивачем податкової декларації з ПДВ за червень 2017р., зокрема і даним, наведеним у Реєстрі виданих податкових накладних, які не були досліджені перевіряючим у ході перевірки без поважної причини, оскільки таких поважних причин представником відповідача не було наведено.

При цьому, судом враховується і те, що представнику відповідача надавався певний час для надання копії податкової декларації з ПДВ за червень 2017р., а також копії реєстру виданих та отриманих податкових накладних, поданих позивачем, з метою співставлення судом зазначених у ній показників, які були подані до контролюючого органу та копії яких позивачем додані до позову, проте на вимогу суду відповідач не надав копії відповідного реєстру виданих та отриманих податкових накладних за вказаний період, а тому суд приходить до висновку, що не врахування при перевірці наведених у реєстрі показників призвело до хибних висновків про заниження суми податкових зобовязань позивачем за червень 2017р. через не віднесення до податкових зобовязань з ПДВ сум податку на додану вартість за податковими накладними №16, №18 на суму ПДВ 57643,89 грн. кожна, оскільки такі податкові накладні з такими номерами і такими сумами ПДВ позивачем не складалися і не реєструвалися у ЄРПН, що не спростовано відповідачем жодними доказами, а податкові накладні №22 та №23 від 29.06.2017р. на суму ПДВ 57643,89 грн. кожна, були задекларовані(віднесені до грошового зобовязання) позивачем згідно даних, наведених у Реєстрі виданих та отриманих податкових накладних за червень 2017р., який було подано разом із податковою декларацією з ПДВ за червень 2017р. позивачем 18.07.2017р. (а.с.46).

Не можуть бути покладені в основу даного судового рішення доводи представника відповідача про те, що розбіжності сум ПДВ між зареєстрованими податковими накладними в ЄРПН та податковими накладними, що включені до податкових зобовязань виникли через зареєстровані податкові накладні №18 від 29.06.2017р. на суму ПДВ 230575,57 грн., №22 на суму ПДВ 57643,89 грн., № 23 на суму ПДВ 57643,89 грн.,оскільки як встановлено у судовому засіданні, а також позивач повідомляв і контролюючий орган про те,що податкова накладна №18 від 29.06.2017р. на суму ПДВ 230575,58 грн. була виписана помилково, так як зазначена у ній сума ПДВ уже була включена до податкової декларації з ПДВ за червень 2017р. за податковими накладними №22, №23, №24, №25 від 29.06.2017р. на суму ПДВ 57643,89 кожна, разом загальна сума по чотирьох податкових накладних склала 230575,57 грн., що і було відображено у додатку №5 до податкової декларації з ПДВ за червень 2017р. (а.с.125).

З огляду на наведене, та враховуючи, що за вказаними вище податковими накладними №22, №23, №24, №25 від 29.06.2017р., виписаних позивачем на адресу ТОВ «Вікно Сервіс» на загальну суму ПДВ 230575,57 грн., що відповідає показникам додатку №5 до декларації, посилання представника відповідача на наявність підстав для коригування показників податкової звітності у сторону зменшення є безпідставним та не обґрунтованим нормами податкового законодавства, а тому наведені вище обставини не можуть свідчити про заниження позивачем сум ПДВ за червень 2017р.

Є безпідставними і посилання представника відповідача на ухвалу Вищого адміністративного Суду України від 04.04.2017р. №К/800/22615/16, оскільки судом у ході судового розгляду справи фактів порушення позивачем вимог податкового законодавства не встановлено, а відповідачем доказів на підтвердження такого порушення суду не надано з урахуванням встановлених та досліджених судом обставин у справі та чинних вищенаведених норм податкового законодавства.

В той же час, позивачем надані всі належні та допустимі докази, які свідчать про протиправність прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення, які спростовують твердження відповідача щодо встановленого заниження позивачем грошового зобовязання за даними податкової декларації з ПДВ за червень 2017р., які наведені у акті перевірки від 19.08.2017р.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши правомірність прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення у відповідності до вимог ч.3 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що викладені в акті перевірки від 19.08.2017р. обставини, що слугували прийняттю оспорюваного рішення є неправомірними, спростовуються вищенаведеними доказами, а тому рішення є таким, що прийнято не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, прийнятого на підставі вищевказаних висновків, підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем згідно платіжного доручення №58 від 03.10.2017р. у розмірі 2161 грн. 66 коп. (а.с.3).

Керуючись ст.ст. 2 - 10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАНДШАФТ» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 14.09.2017р. - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 14.09.2017р.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (49600, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАНДШАФТ» (49000, м. Дніпро, вул. Троїцька, будинок 15, офіс 2, код за )- судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2161 грн. 66 коп. ( дві тисячі сто шістдесят одна гривня 66 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови, або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 29 листопада 2017 року.

Суддя ОСОБА_1