Справа № 815/6467/17
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2018-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6467/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу

за позовом: ОСОБА_1 (66523, Одеська область, Любашівський район, с. Бобрик Другий, вул. Кодимська, 20, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

до: Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області (65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 44, , телефон 3, E-mail: )

про: скасування висновку № 101/2017 за результатами службового розслідування щодо підстав оформлення паспорту громадянина України, визнання дійсним паспорту серії КМ № 326245, виданого 22.08.2005 р.,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області про скасування висновку №101/2017 за результатами службового розслідування щодо підстав оформлення паспорту громадянина України, визнання дійсним паспорту серії КМ № 326245, виданого 22.08.2005 р.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що на території Любашівського району Одеської області проживає з 2003 року, прибула з ОСОБА_2 ОСОБА_3 до чоловіка ОСОБА_4, який народився в Україні.

27.07.2004 року виїхала з ОСОБА_2 ОСОБА_3 на постійне місце проживання до України. В вересні 2003 року подала документи до Любашівського паспортного відділу для отримання громадянства України, після чого в 2005 році отримала паспорт громадянина України серії КМ №326245.

Позивач зазначає, що нею були подані всі необхідні документи котрі витребувала паспортна служба Любашівського РВ УМВС України. Про якісь додаткові документи мені відомо не було. Я не мала наміру набувати громадянства України шляхом обману або подання завідомо неправдивих документів.

Відповідно до Закону України «Про громадянство України», відповідальність за порушення закону несуть посадові та службові особи котрі порушили Закон.

Ухвалою суду від 19.12.2017 року відкрито провадження по справі (в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

ОСОБА_1 отримала вказану ухвалу із витягом процесуальних прав і обовязків, що підтверджується матеріалами справи.

Представник відповідача (ОСОБА_5 за довіреністю) отримав вказану ухвалу із витягом процесуальних прав і обовязків 21.12.2017 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а/с. 24).

04.01.2018 р. на виконання вимог ч. 3 ст. 162 КАС України, відповідач надав відзив на позовну заяву (вхід. № 246/18 від 04.01.2018 р.) у встановлений пятнадцятиденний строк.

Представник відповідача не визнає даний адміністративний позов та зазначає, що ОСОБА_1 громадянство України не набувала, дозвіл на імміграцію в Україну не отримувала, посвідкою на постійне/тимчасове проживання в Україні не документувалась.

Отже, висновок № 101/2017 за результатами службового розслідування щодо підстав оформлення паспорта громадянина України ОСОБА_1 приймався з урахуванням та дослідженням усіх обставин справи.

В силу частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Відповідно п. 10.4 р. X «Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України», затвердженого наказом МВС України від 13.04.2012 № 320, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.07.2012 № 1089/21401, головним спеціалістом відділу з питань паспортизації, реєстрації та еміграції управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ОСОБА_6, проведено службове розслідування щодо підстав оформлення паспорта громадянина України ОСОБА_1, яким встановлено:

«В червні 2016 року до Любашівського РС ГУ ДМС України в Одеській області звернулась ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка селища Рошкани Страшенського району, Республіки Молдови) з питання оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

В ході перевірки зясовано, що позивачка 22.08.2005 р. в Любашівського РВ УМВС України в Одеській області отримала паспорт громадянина України серії КМ № 326245 у звязку із набуттям громадянства України на підставі паспорту громадянина ОСОБА_7 ОСОБА_3 серії А № 1305702, виданого 11.07.2003 МВС Республіки Молдови, м. Кишинів (запис в заяві про видачу паспорта).

Інформація щодо видачі паспорта серії КМ № 326245 на імя ОСОБА_1 підтверджується Книгою обліку надходження і витрачення бланків Любашівського РВ УМВС України в Одеській області, яка складена за 2005-2007 роки.

Згідно заяви про видачу паспорта серії КМ № 326245, паспорт було оформлено у звязку з набуттям громадянства України, але відповідно до обліків ГУ ДМС України в Одеській області ОСОБА_1 громадянство України не набувала, дозвіл на імміграцію в Україну не отримувала, посвідкою на постійне/тимчасове проживання в Україні не документувалась.

Згідно актів знищення недіючих паспортів за восьмий та девятий місяці 2005 року, інформація щодо знищення паспорта серії А № 1305702, виданого 11.07.2003 МВС Республіки Молдови, м. Кишинів відсутня.

За інформацією відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Одеській області позивачка з 30.10.2012 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, селище Бобрик Другий, вул. Кодимська, 20 по паспорту громадянина України серії КМ № 326245, виданому 22.08.2005 Любашівським РВ УМВС України в Одеській області.

Однак, відповідно до будинкової книги позивачка значиться зареєстрованою з 31.08.2005 за адресою: Одеська область, Любашівський районн, с. Бобрик Другий, вул. Кодимська, 20, що так же підтверджується наявним штампом в паспорті громадянина України серії КМ № 326245.

Запис у розділі «звідки прибула особа» у будинковій книзі відсутній. В заяві про видачу паспорта КМ № 326245 є наявний запис: «Переїхала з ОСОБА_3».

Із письмового пояснення, наданого позивачкою вбачається, що на території Любашівського району вона проживає з 2003 року, прибула з ОСОБА_2 ОСОБА_3 до чоловіка ОСОБА_4, який народився в Україні. В 2003 році відмовилась від громадянства ОСОБА_3 та в Посольстві України в ОСОБА_3 були проставлені штампи виїзду на ПМП до України. В вересні 2003 року позивачка подала документи до Любашівського паспортного відділу для отримання громадянства України, після чого в 2005 році отримала паспорт громадянина України серії КМ № 326245. Паспорт громадянина ОСОБА_3 для виїзду за кордон здала до Любашівського РВ УМВС України в Одеській області. Крім цього, позивачка в поясненні зазначає, що вона мала посвідку на тимчасове проживання та їй в Посольстві України в ОСОБА_2 ОСОБА_3 було проставлено штамп про виїзд на ПМП до України.

В додаткових поясненнях позивачка зазначає, що прибула на територію України в 2004 році. При оформленні набуття громадянства України зверталась в Посольство ОСОБА_2 ОСОБА_3 в Україні, але по яким питанням не памятає, підтвердити отримання або надати довідку про вихід з громадянства ОСОБА_2 ОСОБА_3 - не може.

16.05.2017 р. до Посольства України в ОСОБА_2 ОСОБА_3 було направлено запит щодо перевірки громадянки ОСОБА_1 за наявними обліками.

Згідно відповіді з Посольства України в ОСОБА_2 ОСОБА_3 позивачка на консульському обліку у Посольстві України в ОСОБА_2 ОСОБА_3 не перебуває, з питання оформлення набуття громадянства України та документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон до Посольства не зверталась (відповідь № 6136/17-522/5-1108КП).

Згідно відповіді Консульства України в м. Бельці у ОСОБА_2 ОСОБА_3 позивачка на консульському обліку не перебуває та не перебувала, паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документувалась.

16.05.2017 р. за вих. № 4/1-14 та повторно 12.06.2017 за вих. № 4/1-25 до управлінь ДМС України в областях та м. Київ було направлено запит щодо набуття позивачкою громадянства України, реєстрації місця проживання та документування її паспортом громадянина України. За результатами перевірки вбачається, що за обліками управлінь ДМС України в областях та м. Київ позивачка не значиться, громадянство України не набувала, паспортом громадянина України не документувалась.

26.05.2017 р. з метою встановлення чи є позивачка громадянкою ОСОБА_2 ОСОБА_3, факту отримання нею паспорта громадянки ОСОБА_3 та з якого періоду зазначена громадянка була зареєстрована на території ОСОБА_2 ОСОБА_3 до Консульства ОСОБА_2 ОСОБА_3 в місті ОСОБА_6 було направлено запит, відповідь на вказаний запит до ГУ ДМС України в Одеській області не надходила, зясувати порушенні в запиті питання не є можливим.

24.01.2006 позивачка отримала паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії АК № 900901, виданий ВГІРФО УМВС України в Одеській області терміном дії до 24.01.2016 р.

За базою даних Єдиної інформаційної - аналітичної системи управління міграційними процесами ОСОБА_1 паспорт громадянина України для виїзду за кордон не отримувала.

Оскільки, позивачка на момент проголошення незалежності України станом на 24.08.1991 та набуття чинності Закону України «Про громадянство» станом 13.11.1991, на території України не проживала, громадянства України не набувала, паспорту громадянина України серії КМ № 326245, виданий 22.08.2005 Любашівським РВ УМВС України в Одеській області був оформлений в порушення Закону України «Про громадянство» та вимог наказу МВС України від 17.08.1994 № 316 «Про затвердження Інструкції щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України».

На теперішній час, начальник, який приймав рішення щодо оформлення паспорта громадянина України серії КМ № 326245 в ГУ ДМС України в Одеській області не працює.

Оскільки, на території України у ОСОБА_1 проживає чоловік громадянин України ОСОБА_4, 11.09.1953р.н., уродженець України, який набув громадянство України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» (рішення ВПРФО ГУМВС України в Одеській області від 06.04.2006 року), громадянка ОСОБА_1, перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_4 понад два роки, має підстави для отримання дозволу на імміграцію в Україну відповідно до ст. 4 ч. 3 п. 1 Закону України «Про імміграцію».

Після отримання дозволу на імміграцію в Україні та документування посвідкою на постійне проживання в Україні громадянка ОСОБА_1 має право порушити клопотання щодо прийняття до громадянства України відповідно до ст. 9 Закону України «Про громадянство України», оскільки однією з умов для подання заяви про прийняття до громадянства України є отримання дозволу на імміграцію.

З урахуванням встановленого складений висновок № 101/2017 за результатами службового розслідування щодо підстав оформлення паспорта громадянина України ОСОБА_1, який затверджений 14.08.2017 року директором Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України.

Вказаним висновком паспорт громадянина України серії КМ № 326245, виданий 22.08.2005 р. Любашівським РС УМВС України в Одеській області на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки селища рошкани, Страшенського району, Республіки Молдова оформлений в порушення вимог Закону України «Про громадянство України» та вимог наказу МВС України іфд 17.08.1994 р. «Про затвердження Інструкції щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України».

На виконання п. 4 Висновку № 101/2017, після затвердження ДМС України висновку за матеріалами перевірки:

Копію висновку направити до Любашівського РС ГУ ДМС України в Одеській області для здійснення відповідних заходів, а саме:

- до заяви про видачу паспорта внести відмітку про те, що паспорт громадянина, У країни серії КМ № 326245 визнано недійсним;

- про прийняте рішення повідомити громадянку ОСОБА_1 та рекомендувати звернутись до Консульства ОСОБА_2 ОСОБА_3 у м. Одесі для отримання документу, що посвідчує особу та в подальшому можливості отримання дозволу на імміграцію в Україну;

- відповідно до пункту 9.7 «Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 № 1077, внести відповідні зміни щодо недійсності паспорта громадянина України серії КМ № 326245 у відомостях про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що містяться у картотеці відділу обліку та моніторінгу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Одеській області (п. 4.1).

Інформацію направити до органу реєстрації для здійснення заходів відповідно до «Правил реєстрації місця проживання», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207 (п.4.2).

Внести до підсистеми ЄІАС УМП «Недійсні документи» інформацію про оголошення недійсним паспорт громадянина України серії КМ № 326245 (п.4.3).

Джерела права й акти їх застосування.

Частина 1 статті 25 Конституції України проголошує, що громадянин України не може бути позбавлений громадянства і права змінити громадянство.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство» від 18.01.2001 № 2235-III (в редакції на момент виникнення спірних відносин) законодавство України про громадянство ґрунтується, зокрема, на таких принципах: єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

За положеннями п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про громадянство», документом, що підтверджує громадянство України, зокрема, є паспорт громадянина України.

Наказом МВС України від 17.08.1994 року № 316 затверджено «Інструкцію щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України» (чинна на час спірних правовідносин).

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 26 червня 1992 р. (2503-12) "Про затвердження положень про паспорт громадянина України та свідоцтво про народження" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 37, ст. 345; 1993 р., N 40, ст. 385) та постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 1993 р. N 1086 ( 1086-93-п ) "Про першочергові заходи щодо забезпечення видачі паспортів громадянина України" Інструкція визначає основні положення практичної діяльності паспортної служби органів внутрішніх справ щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України.

Організація і керівництво паспортною службою в Україні здійснюються Міністерством внутрішніх справ України через управління паспортної, реєстраційної та міграційної роботи, в Автономній ОСОБА_2 Крим, місті Києві та Київській області - головними управліннями, в інших областях і місті Севастополі - управліннями через підрозділи паспортної служби, а в містах і районах - міськрайвідділами (управліннями) через відповідні підрозділи паспортної служби.

Розділом III Інструкції № 316 встановлений «Порядок видачі й обміну паспортів деяким категоріям громадян».

Пунктом 21 встановлено, Іноземцям і особам без громадянства, які прийняті до громадянства України, паспорти видаються за місцем проживання на підставі довідок ВВІР Управлінь (відділів) паспортної, реєстраційної та міграційної роботи головних управлінь МВС Українив Автономній ОСОБА_2 Крим, м.Києві та Київській області, управлінь МВС України в областях і м.Севастополі.

У розділі "Службові відмітки" заяв форми № 1 вказується, коли, яким рішенням дані особи прийняті до громадянства України та з якого громадянства (підданства).

У заявах форми N 1 на паспорти, видані в порядку обміну, відомості про прийняття до громадянства України можна вказувати зі слів заявника.

Вказана Інструкція діяла на час видачи паспорта громадянина України серії КМ №326245, виданого 22.08.2005 р.

Крім того, суд вважає за необхідне вказати на порядок, який є чинним на час прийняття оскаржуваного висновку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України,

За правилами п.20 Порядку № 302, документи для оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта подаються особою або її законним представником/уповноваженою особою (далі - заявники) до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта за зареєстрованим місцем проживання особи.

Пункт 16 Порядку № 302, надає ДМС право отримувати інформацію про особу з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, в обсязі, необхідному для ідентифікації особи у зв'язку з оформленням (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміном паспорта.

У разі відсутності в ДМС інформації про належність особи до громадянства України територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС проводить перевірку факту належності особи до громадянства України, у тому числі шляхом надіслання до МЗС запитів щодо набуття особою громадянства України, перебування на постійному/тимчасовому консульському обліку (п. 18 Порядку № 302).

Згідно абз.1 п.24 Порядку №302, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта під час приймання документів від заявника перевіряє повноту поданих заявником документів, зазначених у пунктах 35, 46 і 69 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства.

Перелік документів, які подаються заявником для оформлення паспорту, зазначений в п.35 вказаного Порядку.

Крім того, відповідно до п.5.2 Порядку оформлення і видачі паспорту громадянина України, затвердженого Наказом МВС України 13.04.2012 № 320, на який посилається відповідач, громадяни України, які постійно проживали за кордоном і повернулися на проживання в Україну, отримують паспорти в тому територіальному підрозділі, де оформлятимуть реєстрацію місця проживання. Підставою для оформлення паспорта є паспорт громадянина України для виїзду за кордон з відміткою "Знятий з консульського обліку", унесеною закордонною дипломатичною установою України.

У разі якщо особа повернулася на проживання в Україну без зняття з консульського обліку, вона звертається до територіального органу із заявою про повернення на проживання в Україну, в якій зазначається адреса майбутньої реєстрації місця її проживання в Україні.

Працівник територіального органу анулює відмітку про взяття на консульський облік у паспорті громадянина України для виїзду за кордон особи і надсилає до МЗС України повідомлення про реєстрацію місця проживання такої особи в Україні.

Паспорт громадянина України для виїзду за кордон з анульованою відміткою про перебування на консульському обліку є підставою для оформлення паспорта.

У графі восьмій заяви зазначаються реквізити паспорта громадянина України для виїзду за кордон, а в графі "Службові відмітки" - дата й країна прибуття.

Абзацами 2, 3 пункту 24 Порядку № 302 встановлено, що у разі виявлення факту подання не всіх необхідних документів або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган ДМС/територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб'єкт інформує заявника про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням заявника відмова надається в письмовому вигляді.

Заявник має право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв'язку з якими йому було відмовлено в прийнятті документів.

Після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім'я якої оформляється паспорт (п.38 Порядку № 302).

Рішення про оформлення паспорта приймається територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України.

Відповідно до п.44 Поряду № 302, за результатами проведення процедури встановлення особи, підтвердження факту видачі свідоцтва про народження, а також перевірки факту належності особи до громадянства України працівником територіального підрозділу ДМС складається висновок за встановленою МВС формою, який затверджується керівником територіального органу ДМС.

Якщо за результатами проведення зазначеної процедури особу не встановлено, приймається рішення про відмову особі в оформленні паспорта, яке доводиться до відома заявника в порядку, передбаченому пунктами 100 і 101 цього Порядку.

Пунктом 100 наведеного вище Порядку № 302 (в редакції на момент виникнення спірних відносин) встановлені підстави для відмови в оформленні та видачі паспорта, а саме: територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС має право відмовити особі в оформленні або видачі паспорта, якщо:

1) особа не є громадянином України;

2) особа вже отримала паспорт (у тому числі паспорт зразка 1994 року), який є дійсним на день звернення (крім випадків обміну паспорта у зв'язку з виявленням помилки в інформації, внесеній до нього; звернення для обміну протягом одного місяця до дати закінчення строку дії паспорта; непридатності для подальшого використання);

3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану заявником інформацію;

4) за видачею паспорта звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень на отримання паспорта;

5) особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі паспорта;

6) особу не встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи.

У рішенні про відмову в оформленні чи видачі паспорта, яке доводиться до відома заявника в порядку і строки, встановлені законодавством, зазначаються підстави відмови (абз.1 п.101 Порядку № 302).

Відповідно до п.п. 115-117 Порядку № 302 рішення про відмову в оформленні, обміні та видачі паспорта може бути оскаржено особою в адміністративному порядку або до суду.

Отже наведені норми Порядку № 302 свідчать, що існує певна процедура оформлення органами ДМС паспорта, яка включає розгляд заяви-анкети, приймання документів від заявника, ідентифікацію особи та перевірку факту належності особи до громадянства України і прийняття відповідного рішення.

Разом з цим, суд приходить до висновку, що посилання органу міграційної служби на оформлення позивачу паспорта громадянина України з порушенням Закону не знайшли свого підтвердження у вигляді притягнення відповідних посадових осіб до відповідальності за неналежне виконання своїх посадових обовязків, здійснення своїх повноважень не у відповідності чинному законодавству.

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" №3477-ІV від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст.8 Конвенції кожен має право на повагу до приватного та сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров"я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Словосполучення "згідно з законом" не просто відсилає до національного законодавства, а й пов"язане з вимогою якості "закону", вимогою принципу верховенства права, про що прямо йдеться у преамбулі Конвенції. Отже цей вислів означає, - і це випливає з предмету і мети статті 8, - що в національному законодавстві має існувати засіб правового захисту від свавільного втручання державних органів у права, гарантовані п.1.

Крім того, ЄСПЛ зазначає, що втручання має бути не лише здійснене згідно із законом, але й вважатися необхідним у демократичному суспільстві. Поняття необхідності передбачає, що для такого втручання є нагальна суспільна потреба і що втручання пропорційне законній меті його здійснення (рішення у справі "Кембел проти Сполученого Королівства" від 25.03.1992 року п.44).

Суд повинен перевірити, чи було втручання виправданим та необхідним у демократичному суспільстві, та, зокрема, чи було воно пропорційним, і чи були причини, наданими національними органами влади на його виправдання, важливими та достатніми.

З урахуванням наведених положень Конвенції та правових позицій ЄСПЛ, суд вважає, що прийняття відповідачем оскаржуваного висновку майже через 13 років після отримання позивачем паспорту, є нічим іншим як втручанням, з порушенням наведених принципів, в приватне життя позивача.

Так, зокрема, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії та прийняті рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 20.01.2012 року Рисовський проти України зазначив, що ризик будь - якої помилки державного органу, у тому числі тої, причиною якої є їх власна недбалість, повинен покладатись на саму державу та її органи.

Розглядаючи цю справу, Європейський суд зазначив, що принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. З іншого боку, потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Це є гарантією стабільності суспільних відносин, яка породжує у громадян впевненість у тому, що їх існуюче правове становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, тому саме на державний орган покладається обов'язок виправити свої помилки.

Презумпція невинуватості юридичних та фізичних осіб у сфері публічно правових відносин з боку держави закріплена ч. 2 ст. 71 КАС України.

Важливою для України з точки зору конкретизації положень щодо презумпції невинуватості є правозастосовна практика ЄСПЛ, яка в нашій державі є джерелом права та має вищу, порівняно національним законодавством, юридичну силу.

Принцип презумпція невинуватості є обовязковим для будь яких субєктів владних повноважень (справа Аллене де Рібемон проти Франції).

Порушення цього принципу може відбуватися шляхом прийняття посадовою особою протиправних рішень.

Згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Вирішуючи спір по справі слід прийняти до уваги висновки ЄСзПЛ по вказаному питанню, що викладені в рішенні №461133-99 від 24.07.2003 року по справі Смирнов проти Росії. Своїм рішення ЄСзПЛ вказав, що позбавлення громадянина паспорта являє собою втручання в його особисте життя, так як громадяни для реалізації земних благ в повсякденному житті вимушені користуватись паспортом.

З огляду на вказані Європейським судом обставини та з врахуванням, що громадянам України в повсякденному житті необхідно предявляти паспорт громадянина України - при оформленні на роботу, при зверненні за медичною допомогою в медичний заклад, банківські установи, при придбанні проїзних квитків на транспорт, при оформленні дітей в дошкільні та шкільні установи, для отримання будь-яких довідок, при оформленні цивільно - правових угод та в інших поширених випадках, колегія суддів вважає,що своїм рішенням відповідач допустив втручання в особисте життя позивача, що не було прийнято до уваги судом першої інстанції.

Суд також вважає, що відповідно до вказаних висновків Європейського суду з прав людини відповідач не мав будь-яких підстав по внутрішньому праву для визнання недійсним паспорту позивача, що також є порушенням з його боку ст.8 Європейської Конвенції з прав людини.

Під час втручання необхідно дотримуватися "справедливої рівноваги" між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (справа "Pressos Compania Naviera S.A. та інші проти Бельгії", 20.11.1995 р. п. 38). Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар. Така позиція висловлена ЄСПЛ у справі "Звежинський проти Польщі" (п. 71).

У пункті 73 вказаного рішення ЄСПЛ підкреслив, що розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно ("Беєлер проти Італії").

Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобовязання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок.

В даній справі, на думку суду, справедливу рівновагу було порушено і позивач продовжує нести надто специфічний і надмірний тягар, який зокрема, полягає у позбавленні права здійснювати конституційні права.

Разом з цим, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позові в частині визнання дійсним паспорту серії КМ № 326245, виданого 22.08.2005 р., з огляду на наступне.

Скасування Висновку №101/2017 від 14.08.2017 р. суд вважає достатнім для повного відновлення законних прав та інтересів позивача, оскільки відповідачем не можуть бути застосовані заходи, вказані у ньому, зокрема, і внеення інформації про оголошення недійсним паспорту громадянина України серії КМ 326245.

З огляду на наведені обставини, всупереч наведеним нормам та вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його висновки, і не довів правомірності прийнятого рішення про визнання недійсним, вилучення і знищення паспорта громадянина України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що формлення та видача позивачу паспорта громадянина України відбулась із повним дотриманням чинного законодавства, всі доводи відповідача ґрунтуються лише на можливих помилках субєкта владних повноважень під час здійснення ним своїх функцій, а оскаржуваний висновок не відповідає критерію обґрунтованості і правомірності.

З огляду на встановлене, суд вважає, що висновки відповідача про те, що оформлення позивачу паспорту громадянина України відбулось не у відповідності до чинного законодавства, є безпідставними, у звязку із чим вбачаються всі підстави для скасування рішення субєкта владних повноважень.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області про скасування висновку № 101/2017 за результатами службового розслідування щодо підстав оформлення паспорту громадянина України, визнання дійсним паспорту серії КМ № 326245, виданого 22.08.2005 р. задовольнити частково.

Скасувати висновок №101/2017 від 14.08.2017 р. за результатами службового розслідування щодо підстав оформлення паспорта громадянина України ОСОБА_1.

В задоволенні вимог ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області про визнання дійсним паспорту серії КМ № 326245, виданого 22.08.2005 р. відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму судового збору за подання адміністративного позову за:

- квитанцією № 63 від 06.12.2017 р. у сумі 640, 00 грн. (шістсот сорок гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.15 розділу VII Перехідні положення КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: 66523, Одеська область, Любашівський район, с. Бобрик Другий, вул. Кодимська, 20.

Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області, , адреса: 65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 44, телефон 3, E-mail:

Суддя Потоцька Н.В.

.