Справа № 295/11755/17
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Слюсарчук Н.Ф.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
ПОСТАНОВА
іменем України

"06" лютого 2018 р. Справа № 295/11755/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Шидловського В.Б.
суддів: Мацького Є.М.
Шевчук С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "02" листопада 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом, в якому просить визнати протиправною відмову відповідача, зобов`язати зарахувати страховий стаж із січня 1999 року по квітень 2000 року з листопада 2011 року по грудень 2015 року, січень 2016 року та період з червня 2016 року по червень 2017 року для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України, зобов`язати відповідача призначити, нарахувати та виплатити пенсію по інвалідності з 03.05.2017 р.
В обґрунтування вказав, що з грудня 1998 року по квітень 2000 року, з жовтня 2011 року по січень 2016 року та з червня 2016 року позивач проходить військову службу у Збройних Силах України та перебуває на військовій службі по даний час.
Іх 23.04.2014 року по 17.05.2016 року та з 06.11.2014 року по 26.11.2014 року брав участь у антитерористичній операції в Донецькій та Луганській областях, під час виконання обов`язків військової служби в зоні проведення антитерористичної операції 12.05.2014 року отримав поранення.
Згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 24.05.2017 року позивачу встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з пораненням, що підтверджується змістом довідки МСЕК серії 12 ААА № 782528.
У червні позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності.
Листом Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 19.07.2017 року йому повідомлено про відмову в призначенні даного виду пенсії у зв`язку з відсутністю страхового стажу роботи. Вказано, що він не звільнений з військової служби та військової служби за контрактом, а також з відсутністю необхідного страхового стажу.
Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 02.11.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Зобов`язано зарахувати страховий стаж із січня 1999 року по квітень 2000 року з листопада 2011 року по грудень 2015 року, січень 2016 року та період з червня 2016 року по червень 2017 року для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України, зобов`язати відповідача призначити, нарахувати та виплатити пенсію по інвалідності з 03.05.2017 р.
Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. В апеляційній скарзі зазначив, що відмова в призначенні пенсії по інвалідності є правомірною, оскільки в базі даних системи персоніфікованого обліку щодо нього відсутні індивідуальні відомості про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а відтак в позивача відсутній страховий стаж для призначення даного виду пенсії.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач з 14.12.1998 року був призваний на військову службу у Збройні Сили України та перебуває на військовій службі по даний час, що підтверджується копією послужного списку (а.с.8) та копією військового квитка серії НОМЕР_1 ( а.с 9-11).
У період з грудня 1998 року по квітень 2000 року, з жовтня 2011 року по січень 2016 року та з червня 2016 року позивач проходить військову службу у Збройних Силах України та перебуває на військовій службі по даний час.
Із 23.04.2014 року по 17.05.2016 року та з 06.11.2014 року по 26.11.2014 року брав участь у антитерористичній операції в Донецькій та Луганській областях (а.с. 9).
Під час виконання обов`язків військової служби в зоні проведення антитерористичної операції 12.05.2014 року позивач отримав поранення.
Згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 24.05.2017 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності з 03.05.2017 року у зв`язку з травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини (а.с. 12).
В червні 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності.
Листом № 11934/04 від 19.07.2017 р. Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивача про те, що йому відмовлено в призначенні пенсії, оскільки в нього відсутній страховий стаж, необхідний для призначення даного виду пенсії (а.с. 6-7).
Наведені обставини слугували підставою звернення позивача з даним позовом до суду.
Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено частково, суд апеляційної інстанції враховує наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідно до ч.1 ст.1 цього Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
В розумінні ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
У матеріалах справи міститься витяг із послужного списку ОСОБА_1 . Відповідно до зазначеного документу ОСОБА_1 1980 р.н. призваний до ЗСУ 14.12.1998 року. Проходив військову службу з грудня 1998 року по березень 1999 року у Військовій частині НОМЕР_2 ; з березня 1999 року по квітень 2000 року у військовій частині НОМЕР_3 ; з жовтня 2011 року по грудень 2011 року у військовій частині НОМЕР_4 ; з грудня 2011 року по січень 2016 року у військовій частині НОМЕР_3 ; з червня 2016 року по вересень 2016 року у 199 навчальному центрі ВДВ ЗСУ; з вересня 2016 року по теперішній час у 199 навчальному центрі ВДВ ЗСУ.
Частиною 6 вказаної статті Закону передбачено види військової служби, до яких, зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
Відповідно до статті 40 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.
Пунктом 1 ч.1 ст.8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" законодавцем реалізовано Конституційне право громадян на соціальний захист - право на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Зі змісту п.2 ч.1 ст.9, ч.ч. 1, 2 ст.30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та ст.23 Закону України "Про пенсійне забезпечення" вбачається, що пенсія по інвалідності в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання, призначається за рахунок коштів Пенсійного фонду, незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.
Відповідно до п.2 ст.32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи, визнані інвалідами, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсію - для інвалідів ІІ та ІІІ груп до досягнення особою 23 років включно страховий стаж становить 1 рік.
Статтею 11 частиною 1 пунктом 17 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи рядового і начальницького складу.
Платниками єдиного внеску відповідно до абз.7 п.1 ч.1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" є військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення військовослужбовцям.
Згідно ч.7 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в редакції Закону України від 24.12.2015 року N 909-VIII, який набув чинності з 01.01.2016 року, не нараховується на виплати та не утримується єдиний внесок з виплат, що компенсуються з бюджету в межах середнього заробітку працівників, призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та/або введення воєнного стану.
Отже колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач відповідно до вимог закону є особою, яка підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, з грошового забезпечення якого платником єдиного внеску - військовою частиною, в який він проходив військову службу, повинен був утримуватись єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
В матеріалах справи міститься довідка, видана командиром військової частини польова пошта НОМЕР_5 ОСОБА_2 від 24.04.2015 року № 888/вос про те, що ОСОБА_1 перебував у службовому відрядженні в районі виконання бойових завдань особовим складом частини та приймав участь у антитерористичній операції в Донецькій та Луганській областях в період з 23.04.2014 року по 17.05.2014 року та з 06.11.2014 року по 26.11.2017 року (а.с.18).
Згідно довідки № 585 т.в.о. командира військової частини НОМЕР_5 від 24.04.2015 року позивач 12.05.2014 року в ході проведення АТО в ході виконання бою отримав травму (а.с. 19).
Командиром військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_3 видано довідку № 834 від 06.10.2017 року про заробітну плату та відрахування за період з липня 2016 року по вересень 2017 року ОСОБА_1 (а.с.21) та довідку № 835 від 06.10.2017 року проте, що за період з 15.06.2016 року по 30.09.2017 року включно з нарахованих сум грошового забезпечення позивача був утриманий та перерахований в повному обсязі єдиний страховий внесок (а.с.20).
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що період проходження позивачем військової служби з страховий стаж із січня 1999 року по квітень 2000 з листопада 2011 по грудень 2015 року, січень 2016 року та період з червня 2016 року по червень 2017 року підлягає зарахуванню до страхового стажу, оскільки з його грошового забезпечення утримувався єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на підставі ч.7 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в редакції Закону України від 24.12.2015 року N 909-VIII, оскільки витрати на утримання єдиного внеску підлягають компенсації з бюджету у зв`язку з проходженням позивачем військової служби за контрактом у кризовій ситуації.
Стосовно доводів про відсутність у позивача страхового стажу з підстав ненадання доказів про сплату страхових внесків згідно даних персоніфікованого обліку колегія суддів зазначає наступне.
Обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок згідно ч.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" покладено на платника єдиного внеску.
Відповідно до п.9 ч.2 ст.64 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду здійснюють контроль за достовірністю поданих страхувальниками і застрахованими особами відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку.
З огляду на викладені вище положення Закону вбачається, що обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску; ведення обліку виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігання таких відомості в порядку, передбаченому законодавством, покладено на платника єдиного внеску - військову частину, а контролюючі функції покладено на органи Пенсійного фонду України.
Як вище встановлено, з грошового забезпечення всіх військовослужбовців в тому числі позивача утримувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та заборгованості немає.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутність інформації в реєстрі застрахованих осіб за період проходження військової служби за контрактом позивача не є його виною, а тому не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії по інвалідності.
Відповідно до ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення.
Постанову прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, постанову Богунського районного суду м. Житомира від "02" листопада 2017 р. без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: Є.М. Мацький

С.М. Шевчук

Повне судове рішення складено "06" лютого 2018 р.