Справа № 804/7374/17
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2018 року Справа № 804/7374/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Трубоізолкомплект» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
08.11.2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Трубоізолкомплект» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Дніпропетровській області № НОМЕР_1 від 20.07.2017 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області провело документальну позапланову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Трубоізолкомплект» по взаємовідносинам з ТОВ «Сінтекс Трейд» та ТОВ «Гвело» за період грудень 2016 року. Перевіркою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Трубоізолкомплект» встановлено порушення податкового законодавства, внаслідок чого занижено податок на додану вартість у грудні 2016 року в сумі 2 223 443 грн., на підставі чого відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 20.07.2017 року, яким визначено суму грошового (податкового) зобовязання за платежем Податок на додану вартість із вироблених в України товарів (робіт, послуг) у сумі 3 335 164,50 грн., з яких 2 223 443,00 грн. - сума основного зобовязання та 1 111 721,50 грн. штрафна санкція. Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Трубоізолкомплект» не погоджується з результатами перевірки, а тому прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, вважає незаконним та просить його скасувати.
Ухвалою від 10.11.2017 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у судовому засіданні.
Ухвалою від 11.01.2018 року, у звязку із набранням чинності Кодексу адміністративного судочинства в новій редакції, суд вирішив розглядати справу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.
30.01.2018 року, суд закрив підготовче провадження та перейшов до судового розгляду справи по суті.
В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позовну заяву задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.
Представник відповідача проти задоволення позовної заяви заперечувала в повному обсязі та просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях проти позову та письмових поясненнях на позовну заяву.
Заслухавши представників позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, а також зясувавши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, та письмові пояснення і заперечення відповідача, докази, якими вони підтверджуються, судом у справі встановлені наступні факти та обставини.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Трубоізолкомплект» зареєстроване 13.10.2010 року, про що вчинено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про проведення державної реєстрації, ідентифікаційний код 37180015.
Направлення на проведення перевірки від 07.06.2017 року № 8909 вручено головному бухгалтеру ТОВ «ТД «Трубоізолкомплект» ОСОБА_7 07.06.2017 року.
На підставі висновків, викладених в акті від 20.06.2017 р. № 6573/04-36-14-04/37180015, Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області прийняло податкове повідомлення-рішення від 20.07.2017 року № НОМЕР_1, відповідно до якого Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Трубоізолкомплект» збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в України товарів (робіт, послуг) у сумі 3 335 164,50 грн., з яких 2 223 443,00 грн. за основним зобовязанням та 1 111 721,50 грн. за штрафними санкціями.
Правомірність та обґрунтованість податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 06.07.2017 року є предметом позовної заяви, із якою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Трубоізолкомплект».
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, судом виходить з такого.
Приписами п. 14.1. ст. 14 ПК України визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36.); доходами є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (14.1.56.); постачанням товарів є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (14.1.191.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).
Згідно з п. 185.1. ст. 185, п. 187.1. ст. 187, п. 188.1. ст. 188 ПК України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.
Відповідно до п. 201.1., 201.4., 201.6. ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один із способів, визначених п. 201.1. ст. 201 ПК України; податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця; податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.
Пунктом 200.1. ст. 200 ПК Кодексу встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. В свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно з п. 198.1. ст. 198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
При цьому, відповідно до п. 198.2., 198.3., 198.6. ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою, протягом такого звітного періоду, окрім іншого, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 Кодексу).
З аналізу наведених законодавчих приписів вбачається, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту та витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток, є факт придбання товарів (послуг) з метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Згідно з ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків та його контрагента, який є учасником цієї операції. А тому, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.
Для вирішення спору по суті та надання оцінки правомірності проведення позивачем податкового обліку, суд перевіряє відповідність вимогам законодавства первинних документів, їх наявність, що вимагається нормативно-правовими актами та безпосередньо укладеними угодами.
Також податковий орган використав бази даних ГУ ДФС у Дніпропетровській області: «Єдиний реєстр податкових накладних», АІС «Податковий блок», підсистеми: «Обробка ПЗ та платежів», «Реєстрація ПП», «Аналітична система»
По взаємовідносинам Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Трубоізолкомплект» із контрагентом ТОВ «Сінтекс Трейд», судом встановлено наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Трубоізолкомплект» (покупець) в особі директора ОСОБА_8 уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Сінтекс Трейд» (постачальник) в особі директора ОСОБА_9, договір поставки № 475/2 від 06.12.2016 року, предметом якого є постачання товару труби у кількості, асортименті та за ціною згідно накладних.
До зазначеного договору було укладено додаткову угоду № 1 від 06.12.2016 року, якою було внесено наступні зміни:
до п. 1.3 Договору Якість продукції, що поставляється за цим Договором, має відповідати ДСТУ, якщо цього вимагає Покупець та відповідність ДСТУ передбачена даною продукцією;
до п. 2.3 Договору Відвантаження продукції здійснюється на умовах СРТ склад ПОКУПЦЯ (Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н., смт. Меліоративне, вул. Заводсбка, 2), згідно правил Інкотермс 2000;
до п. 3.2 Договору Загальна ціна продукції, що поставляється за цим Договором, складається з суми всіх рахунків за цим договором.
Також, ТОВ «Сінтекс Трейд» виписало податкові та видаткові накладні на реалізацію труб у грудні 2016 року на суму ПДВ 759895,20 грн., суми ПДВ за якими включено ТОВ «Торговий дім «Трубоізолкомплект» до складу податкового кредиту у грудні 2016 року.
Зазначені податкові накладні зареєстровані в ЄРПН, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру податкових накладних № 313842, наданого на запит від 22.12.2016 року № 313842.
Розрахунки за придбаний товар здійснювались у безготівковій формі відповідно до платіжних доручень від 21.12.2016 року № 154 та від 22.12.2016 року № 155 на загальну суму 501530,84 грн.
При цьому вищевказані документи оформлені відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Податкові накладні, виписані ТОВ «Сінтекс Трейд», відображені в акті перевірки та містять усі передбачені законом реквізити, тобто, відповідають вимогам ст. 201 Податкового кодексу України, що є підставою для віднесення ТОВ «Торговий дім «Трубоізолкомплект» сум ПДВ, сплачених у складі вартості товарів, отриманих від контрагента ТОВ «Сінтекс Трейд», до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду а також формування валових витрат позивача за господарськими відносинами з наведеними контрагентами.
Отже, згідно проведеного аналізу даних ЄРПН встановлено відповідність придбаного та реалізованого товару, що вказує на факт постачання товару, а отже реальність здійснення господарської операції.
При цьому суд зазначає, що аналіз даних ЄРПН свідчить, що придбаний позивачем товар був в наявності у ТОВ «Сінтекс Трейд», а отже міг реально поставлятися на адресу ТОВ «Торговий дім «Трубоізолкомплект». Питання правомірності та шляхів виникнення його товару у ТОВ «Сінтекс Трейд» не є предметом дослідження в цій справі і не може бути покладена в основу визнання господарської операції між ТОВ «Торговий дім «Трубоізолкомплект» та ТОВ «Сінтекс Трейд» такою, що не відбулась та є нереальною.
Таким чином, податковий орган дійшов до хибного висновку про нереальність господарських операцій з товаром (труби різного діаметру) позивача з ТОВ «Сінтекс Трейд».
По взаємовідносинам Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Трубоізолкомплект» із контрагентом ТОВ «Гвело», судом встановлено наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Трубоізолкомплект» (покупець) в особі директора ОСОБА_10 уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Гвело» (постачальник) в особі директора ОСОБА_11 договір поставки № 011216-П від 01.12.2016 року, предметом якого є постачання товару гранула поліетиленова ПВД, реагент старбекс 25 кг. у кількості, асортименті та за ціною згідно Спеціфікації до договору № 1 від 01.12.2016 року, та видаткової накладної.
Також, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Трубоізолкомплект» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гвело» 08.12.2016 року було укладено додаткову угоду до Специфікації № 1 від 01.12.2016 року до Договору поставки № 011216-П від 01.12.2016 року, якою було внесено зміни до умов поставки, а саме, зазначено адресу складу Покупця Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н., смт. Меліоративне, вул. Заводська, 2.
01.12.2016 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Трубоізолкомплект» (замовник) в особі директора ОСОБА_10 уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Гвело» (виконавець) в особі директора ОСОБА_11 уклали договір виконання робіт № 01/12/16, за умовами якого виконавець зобовязується виконати роботи, використовуючи власну сировину і матеріали, а саме: дробоструменеве очищення зовнішніх поверхонь труб д. 1020 та д. 1220 та/або механічна очистка труб д. 1020 та д. 1220, та/або знепилювання поверхонь труб д. 1020 та д. 1220, та/або механічне знежирювання поверхонь труб д. 1020 та д. 1220.
До зазначеного договору були складені Специфікації № 1 та № 2 від 01.12.2016 року.
На підтвердження виконання робіт за вказаним договором надано Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 01.12.2016 року № ГВ-0000044 на загальну вартість робіт (послуг) з ПДВ 3146309,69 грн. та № ГВ-0000046 на загальну вартість робіт (послуг) з ПДВ 4123910,41 грн.
Також, ТОВ «Гвело» виписало податкові та видаткові накладні на акти виконаних робіт та реалізацію товару та послуг у грудні 2016 року на суму ПДВ 1 463 547,75 грн., суми ПДВ за якими включено ТОВ «Торговий дім «Трубоізолкомплект» до складу податкового кредиту у грудні 2016 року.
Розрахунки за придбаний товар здійснювались у безготівковій формі відповідно до платіжних доручень № 162 від 23.12.2016 року на суму 158661,97 грн., № 163 від 23.12.2016 року на суму 763373,11 грн., № 1 від 04.01.2017 року на суму 3800000,00 грн., № 41 від 06.02.2017 року на суму 2147595,57 грн., № 42 від 06.02.2017 року на суму 1352404,43 грн.
Щодо контрагента ТОВ «Гвело», податковим органом було встановлено та зазначено в акті перевірки наступне:
- декларації з ПДВ за весь період діяльності подано лише за жовтень листопад 2016 року, в 2017 році декларації з ПДІ платником не подавались;
- податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за весь період діяльності не подавався;
- звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів ДФС (форма Д4) за весь період діяльності не подавався;
- згідно інформаційних баз даних на підприємстві рахується одна посадова особа (директор);
- основні засоби відсутні.
Вказана обставина судом була досліджена шляхом аналізу ЄРПН та встановлено, що дійсно ТОВ «Гвело» не декларувала придбання проданого ТОВ «Торговий дім «Трубоізолкомплект» товару з моменту реєстрації товариства.
Таким чином, так як ТОВ «Гвело» не мало в наявності товар, який є предметом договору поставки № 011216-П від 01.12.2016 року та фактично не могло поставити цей товар позивачу, суд доходить висновку, що операція по вказаному договору між ТОВ «Торговий дім «Трубоізолкомплект» та ТОВ «Гвело» не відбулась фактично і була оформлена лише документально, а тому первинні документи по вказаній операції не можуть бути використані при формуванні податкової звітності з податку на додану вартість та бути підставою для формування позивачем податкового кредиту. При цьому суд акцентує увагу, що факт наявності у позивача товару - гранула поліетиленова ПВД, реагент старбекс 25 кг. не ставиться під сумнів, а не встановлено факт отримання цього товару саме від ТОВ «Гвело».
Щодо наданих позивачем надано актів здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № ГВ-0000044 та № ГВ-0000046 від 01.12.2016 року, суд зазначає, що вони містять лише перелік назв послуг, які нібито виконані на користь Товариства, при цьому вказані акти не містять розгорнутої інформації щодо обсягу наданих послуг, не містять зазначеної кількості осіб, задіяних при наданні послуг, кількості годин, затрачених на їх надання. Тобто, з вказаних актів здачі - прийняття виконаних робіт (наданих послуг) фактично неможливо провести зв'язок з діяльністю та потребами Товариства у відповідний період.
Крім того, з наявних у суду документів не вбачається наявність у ТОВ «Гвело» трудових ресурсів для надання відповідних послуг. Суд не може вважати доказом виконання ТОВ «Гвело» своїх зобовязань перед позивачем надані суду лист № 124 від 02.12.2016 року та наказ № 26 від 03.12.2016 року, оскільки вказані документи можуть свідчити лише про те, що на територію позивача було дозволено допуск таких осіб: ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, проте ці документи не є належним доказом того, що вказані особи були працівниками ТОВ «Гвело» або мали з підприємством інші відносини. З жодного докумнету не можливо ідентифікувати вказаних осіб, зясувати чи існують вони і не є вигаданими.
Вказані недоліки у своїй сукупності позбавляють акти виконаних робіт (послуг) сили первинних документів, що підтверджують факт здійснення господарських операцій саме на виконання вимог укладеного між позивачем та ТОВ «Гвело» договору.
Отже, на підставі наданих позивачем документів судом не встановлено руху матеріальних активів, товар визначений родовими ознаками, що не надає можливість виокремити його у межах цивільного обігу, встановити походження, виробника, що підтверджує штучність складення документів та неможливість підтвердження ними реальності господарських операцій.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що первинні документи, які містяться в матеріалах справи, надані на підтвердження господарської взаємодії ТОВ «Торговий дім «Трубоізолкомплект» з ТОВ «Гвело» є формально складеними, а господарські операції між позивачем та вказаним товариством не є реальними, оскільки судом не встановленого самого факту їх здійснення та не ідентифіковано посадових осіб від контрагентів, якими б такі операції могли бути вчинені.
Під час судового розгляду позивачем не підтверджено реальне здійснення господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей, їх використання в господарській діяльності, не підтверджено виконання умов укладених договорів, не надано доказів факту виконання послуг та відповідних розрахунків за укладеними договорами.
Відтак, хоча з огляду на принцип індивідуальної відповідальності платника у сфері податкових правовідносин платник не є відповідальним за протиправні дії третіх осіб, що перебувають поза межами його впливу та контролю, однак несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності мають покладатися на особу, якою були укладені відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов'язань та здійснення необґрунтованих виплат з бюджету.
Аналогічна позиція суду викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.04.2014 року по справі №К/800/3230/13.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем безпідставно включено до складу податкового кредиту суми ПДВ по податковим накладним виписаних контрагентом ТОВ «Гвело» за грудень 2016 року у сумі 1463547,75 грн.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
За таких умов, податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 20.07.2017 року, яким визначено суму грошового (податкового) зобовязання за платежем Податок на додану вартість із вироблених в України товарів (робіт, послуг) у сумі 3335164,50 грн., з яких 2223443,00 грн. сума основного зобовязання та 1111721,50 грн. штрафна санкція - підлягає скасуванню в частині збільшення податкового зобов'язання на суму 1139842,80 грн., в тому числі за основним платежем на суму 759895,20 грн. та штрафними санкціями на суму 379947,60 грн..
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, пропорційно до частини задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 20.07.2017 року в частині збільшення податкового зобов'язання на суму 1139842,80 грн., в тому числі за основним платежем на суму 759895,20 грн. та штрафними санкціями на суму 379947,60 грн.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 09 лютого 2018 року.

Суддя ОСОБА_1