Справа № 554/4670/17
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 р. м. ХарківСправа № 554/4670/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Подобайло З.Г.

суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Шеванова В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 28.11.2017, суддя Струков О.М., м. Полтава, повний текст складено 28.11.17 по справі № 554/4670/17

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України , Інспектора роти №5 батальйону Управління патрульної поліції у м.Полтаві Левченко Юрія Михайловича

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив визнати дії поліцейського роти № 5 батальйону УПП у місті Полтаві ДПП старшого сержанта поліції Левченка Юрія Михайловича щодо складання постанови серії БР № 479406 про адміністративне правопорушення від 01 червня 2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення в сумі 425 грн. за порушення вимог ч.2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП незаконними; визнати постанову серії БР № 479406 про адміністративне правопорушення від 01 червня 2017 року протиправною та скасувати її, провадження по справі закрити.

Постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 28 листопада 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії інспектора роти № 5 батальйону Управління патрульної поліції у м.Полтаві Левченко Юрія Михайловича щодо винесення постанови серії БР №479406 від 01 червня 2017 року . Постанову серії БР №479406 від 01 червня 2017 року у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст..ст. 122 ч.2, 126 ч.1 КУпАП, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. скасовано.

Департамент патрульної поліції Національної поліції України, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, вважає, що постанова прийнята з порушення норм матеріального та процесуального права, судом неповно з'ясовані та не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому дана постанова підлягає скасуванню. Вказує на те , що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною та підтверджується поясненнями двох свідків, які додані до постанови. Просить суд апеляційної інстанції постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позовних вимог.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, вивчивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР №479406 від 01 червня 2017 року, ОСОБА_1 01 червня 2017 року о 19 год. 40 хв. керуючи транспортним засобом «Toyota Corolla» номерний знак НОМЕР_1, рухаючись в м.Полтаві по вул.. Панянка на вул.Миру в бік вул.. Сакко водій здійснив проїзд перехрестя на заборонний сигнал світлофора, а також не мав при собі поліса страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п. 8.7.3.е), 2.1.г) ПДР України, чим скоїв правопорушення, передбачене ст.ст. 122 ч.2, 126 ч.1 КУпАП. Вказаною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,0 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з недоведеності відповідачем наявності в діях ОСОБА_1 порушення вимог ПДР України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306 (далі - Правила).

Відповідно до п. 1.9. Правил особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, відповідно до приписів статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Так, позивач у позові вказує, що не здійснював порушення правил дорожнього руху.

Свідок ОСОБА_4 надала суду першої інстанції письмові заперечення, в яких підтвердила твердження ОСОБА_1, що останній 01.06.2017 року, керуючи її автомобілем «Toyota Corolla» номерний знак НОМЕР_1, проїхав перехрестя доріг вул. Панянки та вул. Миру та здійснив лівий поворот на вул. Сакко в напрямку південного вокзалу саме на зелений колір світлофора. Продовжили рух. Їх зупинив патрульний автомобіль. Оскільки вона себе погано почувала, пішла носом кров, вона просила викликати швидку допомогу або дозволити ОСОБА_1 довезти її до залізничної поліклініки, яка була в 300 метрах від їх зупинки, на що поліцейськими їй було відмовлено. Обурена діями патрульної поліції, які в службовій діяльності керуються необхідністю оформити якомога більше постанов, а не наданням допомоги громадянам України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність накладення ним адміністративного стягнення, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами факту порушення позивачем вимог п.п.8.7.3.е); 2.1.г) ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ст.ст. 122,126 КУпАП.

Жодних доказів якіб свідчили про порушення позивачем вимог п.п.8.7.3.е) ПДР України матеріали справи не містять.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, факт порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи суду не надано (враховуючи відсутність фото/відео фіксації тощо), крім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення та письмових пояснень відповідача, які самі по собі не є доказом.

Посилання апелянта на пояснення свідків в підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення є помилковими , оскільки вказані пояснення стосуються ненадання позивачем на вимогу поліцейського страхового полісу , а не свідчать про факт порушення позивачем правил дорожнього руху та як наслідок обґрунтовану наявність у відповідача належних повноважень по витребуванню полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності для огляду.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.21.2 ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється зокрема Відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. Отже, перевірка у особи наявності полісу цивільно-правової відповідальності може бути здійснена за умови виявлення працівниками Національної поліції порушення такою особою правил дорожнього руху.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, тому факт вчинення позивачем правопорушення є не доведеним.

Враховуючи вище встановлене , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що постанова серії БР №479406, від 01.06.2017 підлягає скасуванню, тому в позов підлягає задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Згідно ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 316, 321 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 28.11.2017 по справі № 554/4670/17 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Тацій А.М. Григоров