Справа № 219/11923/17
Суддя: Панова Т. Л.
Дата ухвалення: 2018-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/229/29/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2018 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря Костіної І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Дружківці Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

, В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом і просить визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті йому, починаючи з 1 січня 2016 року, пенсії; зобов'язати відповідача нарахувати та виплачувати належу йому пенсію з 1 січня 2016 року.

Обґрунтовує вимоги таким. Він перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України м. Дружківка на підставі електронної пенсійної справи, отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», шляхом нарахування коштів на банківський рахунок. На даний час пенсія для нього є єдиним джерелом існування. Однак, він не мав можливості щомісяця перевіряти свій рахунок. Він мешкав і у м. Дружківка, і також часто виїжджав за місцем своєї реєстрації до м. Єнакієво, оскільки йому необхідно було стежити за своїм майном. У серпні 2017 року він вирішив зняти пенсію зі свого карткового рахунку, однак кошти на ньому були відсутні. Він звернувся до відповідача на особистий прийом, де дізнався, що виплата пенсії йому була призупинена з 1 січня 2016 року до з'ясування питання щодо місця його фактичного проживання.

З посиланням на Конституцію України, Закони України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», «Про боротьбу з тероризмом», «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на практику Європейського Суду з прав людини вважає припинення йому нарахування пенсії незаконним та безпідставним.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27.10.2017 року відкрито скорочене провадження у справі, позивачеві відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі. Ухвалою від 21.11.2017 року справу призначено до розгляду за загальними правилами КАС України. Призначено справу до судового розгляду на 29.11.2017 року о 9:00 год. Ухвалою від 29.11.2017 року адміністративну справу передано на розгляд до Дружківського міського суду Донецької області. Ухвалою від 17.01.2018 року справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні. 31.01.2018 року судом прийнято ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

В судове засідання позивач не з'явився. У позовній заяві зазначив, щоб справу розглянули без його участі. Про час та місце розгляду справи повідомлений . (а.с.5,60,61)

Представник відповідача в підготовчому засіданні визнав факт припинення виплати ОСОБА_1 пенсії з липня 2016 року, а не з січня 2016 року, як зазначає позивач. Однак вважає, що дії Управління є законними, оскільки позивач є внутрішньо переміщеною особою і мав проживати за місцем своєї перереєстрації, як внутрішньо переміщена особа по вул. Кримська, 20 м.Дружківка. Однак він за цією адресою відсутній. Довідка про взяття його на облік як внутрішньо переміщеної особи була скасована Управлінням соціального захисту населення. Позивач не позбавлений права отримання пенсії, тому що може поновити довідку і звернутися до Управління з відповідною заявою. Вважає, що Управління діяло в межах норм діючого законодавства, тому дії щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 є правомірними, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

В судове засідання представник відповідача не з"явився. Надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача.

Суд прийняв рішення про розгляд справи у відсутність сторін.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 від 22.11.2012 р. (а.с.10).

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Дружківці на підставі електронної пенсійної справи, яка надійшла до Управління з Управління Пенсійного фонду України в м. Єнакієве Донецької області, та отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV. (а.с.51,54)

Згідно з довідкою від 16 січня 2017року № ОСОБА_1 є внутрішньо-переміщеною особою, зареєстроване місце: АДРЕСА_1, фактичним місцем проживання є адреса: АДРЕСА_2 (а.с.10).

Згідно довідки відповідача від 31 січня 2018року (а.с.53) пенсія позивачеві не виплачується з 01 липня 2016року.

Спірним питанням цієї справи є правомірність дій Управління Пенсійного фонду України в м.Дружківці Донецької області щодо призупинення виплати пенсії позивачу з 01 січня 2016 року.

Доказів, що пенсія припинена з 1.01.2016 року позивачем суду не надано. Відповідачем підтверджується факт припинення пенсії 1 липня 2016 року Довідкою про фактичне отримання пенсії ОСОБА_1.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.1 ст.47 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-1У «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1058-1У) пенсія виплачується щомісячно організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону № 1058-1У виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або рішенням суду припиняється:

1)якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2)на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3)у разі смерті пенсіонера;

4)у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5)в інших випадках, передбачених законом.

Системний аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави зробити висновок про те, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст.49 Закону № 10578-ІV.

З 01 червня 2016 року виплата позивачу пенсії призупинена для з'ясування фактичного місця проживання пенсіонера. Проте, на наявність будь-якого рішення або розпорядження Управління Пенсійного Фонду України в м.Дружківці з цього питання відповідач не зазначиє, і суду таке рішення не надав.

Відповідачем надано суду витяг з протоколу №4 засідання міської комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 13.02.2017року , згідно якому комісія вирішила відмовити ОСОБА_1 у відновлені соціальних виплат (а.с.52).

Отже, діями відповідача щодо припинення виплати пенсії позивача порушені його права на отримання пенсії, оскільки відповідач на виконання вимог ст.49 Закону № 1058-IV не приймав рішення про припинення виплати пенсії позивачу.

При розгляді даної справи суд застосовує практику Європейського Суду з прав людини як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає та виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

З огляду на викладене, суд вбачає в діях відповідача ознаки дискримінації по відношенню до позивача, як внутрішньо переміщеної особи, та відсутність єдиного підходу до виплати пенсій громадянам України, як то передбачає діюче законодавство, а тому суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправною бездіяльність відповідача у невиплаті позивачу пенсії з липня 2016 року, і зобов'язання відповідача поновити виплату пенсії позивачеві з 01 липня 2016 року.

В решті позову відмовити

Керуючись ст.ст. 241 - 246, 250, КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м.Дружківці Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м.Дружківці Донецької області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії з 01 липня 2016 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Дружківці Донецької області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2016 року, сплативши заборгованість.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного адміністративного суду через Дружківський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т. Л. Панова