Справа № 760/26967/17
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/418/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

позивача - ОСОБА_1

відповідача - Талденка І.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Талденка Івана Миколайовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить скасувати постанову серії ЕАА №223227 від 30 листопада 2017 року в справі про адміністративне правопорушення.

Посилається в позові на те, що 30 листопада 2017 року відповідачем було винесено відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

За змістом постанови він, керуючи транспортним засобом «ЗАЗ Ланос», д.н.з. НОМЕР_1, 30 листопада 2017 року в м. Києві по вул. Косенка, 45 користувався мобільним телефоном, а саме тримав його в руках, чим порушив п. 2.9 «д» ПДР.

Вважає зазначену постанову незаконною та такою, що винесена з порушенням норм діючого законодавства.

Під час складання не було дотримано вимоги статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

При розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки правопорушення, за яке законом встановлено адміністративну відповідальність.

Зазначає, що, керуючи автомобілем, Правил дорожнього руху він не порушував та мобільним телефоном чи будь яким іншим електронним пристроєм під час керування автомобілем не користувався.

Однак відповідачем без будь яких законних на те підстав було винесено оскаржувану постанову.

При складанні постанови ним не були враховані його пояснення та заперечення.

Виходячи з цього,просить задовольнити позов.

Пзивач у судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення відносно позивача була складена у відповідності до вимог КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Просив відмовити в задоволенні позову.

Допитані в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що прибув на місце, коли вже відповідачем складалась оскаржувана постанова, а тому підтвердити чи спростувати доводи позивача він не може.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він є напарником відповідача та підтвердив, що позивач дійсно користувався мобільним телефоном під час руху.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що 30 листопада 2017 року відносно позивача була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч.2 ст.122 КУпАП.

За змістом постанови, 30 листопада 2017 року о 15 год 24 хв. позивач, керуючи транспортним засобом марки «ЗАЗ Ланос», по вул. Косенка, 45 в м. Києві користувався мобільним телефоном під час керування автомобілем, а саме: тримав його в руках, чим порушив п. 2.9 «д» ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно з п. 2.9 «д» Правил дорожнього руху водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Диспозиція частини 2 статті 122 КУпАП України передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди

Позивач у судовому засіданні зазначив, що правил дорожнього руху він не порушував та не користувався мобільним телефоном при керуванні автомобілем.

В той же час, зазначив, що працює в службі ремонту ліфтів і 30 листопада 2017 року їхав за викликом, та під час керування транспортним засобом йому надійшов черговий дзвінок, на який йому було необхідно відповісти.

Крім того, пояснив, що працює водієм,а на виклики разом з ним виїжджає спеціаліст, якого в цей день з ним не було, а тому він змушений був прийняти виклик.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він є напарником відповідача та підтвердив, що позивач дійсно користувався мобільним телефоном під час руху.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП посадовими особами національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейські виносять постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Протокол про вчинення адміністративного правопорушення відповідачем не складався, та таким чином, виходячи з наведених норм законодавства, позивачем постанова не оскаржувалась.

Відповідно до п.16 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. № 511) посвідчення водія на право керування транспортним засобом однієї з категорій видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити в сервісному центрі МВС.

Тобто, позивач, як водій, який має посвідчення водія, зобов»язаний знати та виконувати Правила дорожнього руху.

Згідно з п.п.1.3, 1.4, 1.5 Правил учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказ ами, висновками експертів , показаннями свідків.

Будь-яких доказів, які б спростовували обставини, викладені в постанові, щодо скоєного адміністративного павопорушення, позивач суду не надав.

За таких обставин суд вважає зазначені в постанові відомості достовірними, а притягнення позивача до адміністративної відповідальності законним.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що вадміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Так, заперечуючи проти позову, відповідач надав відповідні заперечення, в яких привів доводи на підтвердження правомірності своїх дій, з посиланнями на норми закону та Правил дорожнього руху.

Дані обставини та допущені порушення Правил дорожнього руху, позивачем у судовому засіданні з урахуванням доводів відповідача, не спростовані.

Виходячи з цих обставин, суд вважає правомірними дії відповідача, а постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності законною.

Керуючись ст.ст.8, 19 Конституції України, ст. ст. 1,9,122 ч.3, 222,258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Талденка Івана Миколайовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя : Л.А.Шереметьєва