Справа № 758/14064/17
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 лютого 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Земляної Г.В.,

Ісаєнко Ю.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Подільського районного суду м.Києва від 20 грудня 2017 року, що прийнята у місті Києві, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до інспектора роти № 7 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Прищепи Олександра Олеговича, за участю третьої особи: Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції 7-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Прищепи О.О. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

- скасувати постанову інспектора патрульної поліції 7-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Прищепи О.О. АР№422958 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва позов задоволено повністю.

Департамент патрульної поліції Національної поліції України в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позивачем в порушення підпункту «б» пункту 9.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР) перед поворотом ліворуч не ввімкнуто світловий покажчик повороту відповідного напрямку, чого нею на місці під час розгляду відповідачем справи не заперечувалося. За твердженням скаржника, жодних клопотань позивач не заявляла.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення. ОСОБА_4 наголошує, що відповідач не надав жодних доказів вчинення позивачем спірного правопорушення ні під час винесення оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, ні у ході розгляду даної справи у суді першої інстанції

У зв'язку з неприбуттям 06.02.2018 у судове засідання жодного з учасників справи, повідомлених належним чином про дату, час і місце судового засідання, справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у відповідності до статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 15.10.2017 інспектора патрульної поліції 7-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві Прищепою О.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЛР № 422958, якою накладено на ОСОБА_4 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 15.10.2017 о 20 год. 25 хв. ОСОБА_4 керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1, на перехресті вул. Верхній Вал та вул. Набережно-Хреіцатицька, перед поворотом ліворуч не подала сигнал світлового покажчика повороту відповідного напрямку, чим порушила вимоги ПДР.

Не погодившись з таким рішенням позивач звернулась до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП є недоведеним.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Як зазначалося, оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення ПДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: <…> правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, <…> частини перша, друга і третя статті 122 <…>.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналіз викладених норм, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право без складення відповідного протоколу виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

По суті зафіксованого в оскаржуваній постанові порушення суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

На переконання відповідача, позивач під час керування транспортним засобом перед поворотом ліворуч не подала сигнал світлового покажчика повороту відповідного напрямку, чим порушила вимоги підпункту «б» пункту 9.2 ПДР.

Відповідно до зазначеної норми ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом. При цьому, такий сигнал водій повинен подати також і тоді, коли він здійснює поворот зі смуги лише з одним дозволеним напрямком руху (зокрема - поворот ліворуч).

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються <…> поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, <…> показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, <…> а також іншими документами.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вірно зазначив про те, що з відеозапису, наданого відповідачем, вбачається виключно спілкування позивача з поліцейськими вже після зупинки, а сам факт вчинення позивачем спірного порушення відсутній. Проте, слід наголосити, що на цьому відеозаписі позивач не заперечує, що здійснюючи поворот ліворуч вона не подала сигнал світлового покажчика повороту, а навпаки позивач намагалася довести, що при здійсненні повороту ліворуч зі смуги, з якої дозволений виключно поворот ліворуч, вона не повинна була подавати відповідний світловий сигнал.

Крім того, до суду апеляційної інстанції представником Департаменту патрульної поліції Національної поліції України було подано відеозапис з відео реєстратора автомобіля патрульної поліції, з якого чітко вбачається, що 15.10.2017 о 20 год. 25 хв. водій автомобіля темного кольору Volkswagen Passat з д.н.з. НОМЕР_1, здійснюючи поворот ліворуч на перехресті, не подала сигнал світлового покажчика повороту. Беручи до уваги, що зазначеним транспортним засобом керувала позивач, то суд апеляційної інстанції підтримує доводи відповідача про порушення ОСОБА_7 підпункту «б» пункту 9.2 ПДР.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що оскаржувана постанова відповідача, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу згідно частини другої статті 122 КУпАП, є правомірною та не підлягає скасуванню.

Таким чином, суду першої інстанції прийняв помилкове рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 34, 243, 286, 311, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м.Києва від 20 грудня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Ю.А. Ісаєнко