Справа № 398/3623/17
Суддя: Соколова Р. І.
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/3623/17
Провадження №: 2-а/398/37/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"19" лютого 2018 р.Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Соколової Р.І., за участю секретаря - Лісовської Л.М., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП в Полтавській області ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1І звернувся до суду з позовом до інспектора роти №1 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП в Полтавській області ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БР № 026763 від 11 жовтня 2017 року.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 11 жовтня 2017 року інспектором роти №1 батальойну УПП в м. Кременчуці ДПП в Полтавській області ОСОБА_3С було винесено постанову, якою його було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 та ч.1 ст.126 КУпАП, а саме: керування автомобілем КАМАЗ -55111 з причепом СЗАП 8543 номерний знак, відповідно ВА 0948 АМ та ВА 6875ХТ, на якому відсутній передбачений конструкцією грязезахисний бризговик, та не предявлення на вимогу інспектора посвідчення водія, реєстраційного документа на ТЗ та полісу обовязкового страхування, тобто порушення п. 31.4.7«е» та п.2.4«а» ПДР України. Відповідно до зазначеної постанови на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

При цьому, інспектором у графі «суть адміністративного правопорушення» не вказано на якій саме вісі, на думку інспектора роти патрульної поліції, був відсутній грязезахисний бризговик: на передній чи задній, власне автомобіля КАМАЗ, чи на причепі до автомобіля, адже і автомобіль і його причеп мають по дві осі - передню і задню.

Сам автомобіль КАМАЗ, яким він керував, і його причеп обладнані і фартуками і бризговиками, які встановлені на бамперах задньої вісі вказаних транспортних засобів. При цьому встановлення на передній вісі причепу СЗАП -8543 грязезахисних фартуків і бризговиків не передбачено заводом - виробником. Більше того конструкція вказаного причепу взагалі не передбачає технічної можливості встановлення на передню вісь а ні фартуків а ні бризговиків. Натомість на задній вісі причепу встановлено крила - бризговики самим заводом-виробником, як того вимагає діюче законодавство, в технічній документації цей пристрій має назву «оперення». Позивач зазначає, що звертав увагу інспектора Грищенко Р.С. на вказані конструктивні особливості причепу, зокрема, на те, що заводом - виробником не передбачено встановлення на передню вісь причепу фартуків та бризговиків тому що їх встановлення взагалі технічно неможливо (не має ні кріплення для цих пристроїв ні навіть можливості їх встановлення). А також пояснював, що причіп марки СЗАП -8543, державний номер НОМЕР_1, регулярно проходив технічний огляд і жодного разу відсутність на передній вісі фартуків та бризговиків не вважалося за технічну несправність, а причеп щоразу допускався до експлуатації, бо вважався технічно справним і укомплектованим належним чином.

При цьому інспектор не представився та не назвав йому причини зупинки і взагалі не цікався документами на автомобіль та вантаж. Коли він відповів на питання інспектора та пояснив, що вантаж піску не підлягає тентуванню за діючими правилами дорожнього руху, попросив останнього назвати причину зупинки та представитися, однак інспектор Грищенко Р.С. відмовився це зробити і його прізвище та посаду він дізнався лише отримавши постанову.

Взагалі, предметом їхнього спілкування було саме відсутність тенту на кузові. При цьому інспектор наполягав, що саме це і є порушенням Правил дорожнього руху. Тоді він попросив інспектора назвати, який саме пункт ПДР він порушив та навіть надав йому брошуру з Правилами дорожнього руху, однак відповіді не дочекався. Потім він попросив невідому йому жінку, яка проходила повз, оглянути транспортний засіб та переконатися, що вантаж піску не просипається на дорогу, а рівень вантажу значно нижче рівня бортів, кузов автомобіля та причепа пошкоджень не мають.

Коли жінка повідомила свої дані, він почав наполягати, щоб її дані як свідка були зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, однак інспектор Грищенко, почувши це, відразу почав складати постанову, при цьому зазначивши, що за новим законодавством працівники поліції мають право накладати на водіїв транспортних засобів адміністративними стягненнями і без складання протоколів та залучення свідків. Вже після вручення йому постанови він дізнався про те, порушення саме яких статей КУпАП йому інкримінують, оскільки в одній постанові було зазначено порушення двох статей.

Таким чином, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення було проведено на місці зупинки? інспектором не було зясовано усіх обставин події, що мають значення для правильного вирішення справи, його з правами не ознайомили, тобто позбавили його права на захист, жодних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. інспектором надано не було, він вважає, що його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності, а інспектор керувався домислами, припущеннями та неіснуючими даними.

Позивач та його представник в судовому засіданні адміністративний позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, справу закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Представник позивача наголосив, що відповідачем було порушено права позивача при розгляді справи про адміністративне правопорушення, оскільки розглядати подібну справу можна виключно за місцем знаходження органу, уповноваженого на розгляд подібної справи, тобто з урахуванням рішення КСУ від 26.05.2015 року, за адресою знаходження управління (відділу) поліції.

Відповідач, належно повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, в судове не з'явився, причини неявки не повідомив. 15 листопада 2017 року від нього надійшли заперечення на адміністративний позов ОСОБА_1 В своїх запереченнях відповідач зазначає, що 11.10.2017 року близько 12 год. 20 хв. під час патрулювання в м. Кременчуці по вул. Пілотів був виявлений транспортний засіб КАМАЗ, причіп СЗАП 8543. номерний знакВА0948АМ, ВА6875ХТ, на якому відсутні передбачені конструкцією грязезахисні бризговики, що є порушенням ч. 1 ст. 121 КУпАП.

На місці зупинки, ОСОБА_1 повідомлено про порушення ПДР України, а саме, про те. що він керував транспортним засобом на якому відсутні грязезахисні бризковики. Водій на місці розгляду справи, виявлені порушення правил дорожнього руху, а саме відсутність грязезахисних бризковиків не оспорював, при цьому зазначив, що вони не передбачені технічними характеристиками транспортного засобу.

Зазначене не відповідає вимогам п. 6. 6 Наказу міністерства інфраструктури України від 26 липня 2013 року №550 «Про затвердження Правил експлуатації колісних транспортних засобів» правил ДСТУ 3649- 2010 «Колісні транспортні засоби.

Водієві було розяснено ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та

запропоновано надати письмові пояснення на окремому аркуші, однак останній від надання письмових пояснень відмовився, клопотань не заявляв.

Зазначене порушення стало підставою для зупинки транспортного засобу та перевірки документів.

Відповідно до ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи предявлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи. Разом з тим, документи повинні бути предявлені водієм таким чином, щоб поліцейський міг прочитати зазначену в них інформацію.

За ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виконувати розпорядження поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.

На неодноразову вимогу поліцейського предявити документи для внесення в постанову відомостей про особу, щодо якої розглядається справа, водій відмовлявся, тоді йому було розяснено, що в такому випадку, буде залучено свідка та складено постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Факт відмови водія від надання документів був зафіксований в присутності свідка ОСОБА_4, що підтверджується її письмовими поясненнями.

Отже, рішення про притягнення водія до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення на останнього адміністративного стягнення є правомірним.

При цьому постанову було оголошено в присутності ОСОБА_1 негайно після розгляду справи про адміністративне правопорушення, вручено йому копію, та розяснено положення статей 307, 308 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови.

В звязку з відмовою ОСОБА_1 надати документи в постанові не зазначені відомості про дату, серію та номер посвідчення водія, разом з тим в постанові зазначені: місце проживання особи, яке встановлено через базу ІППС «АРМУР», час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, права особи яка притягується до адміністративної відповідальності.

В постанові відсутні: відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, оскільки адміністративне правопорушення зафіксовано не в автоматичному режимі, а постанова винесена саме про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічні за змістом приписи містяться в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395.

При цьому у відповідності до п. 2 розділу III Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126, КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У даному випадку, спірна постанова складена у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а не за фактичним місцем знаходження (адресою) Управління патрульної поліції, на чому наполягає позивач в адміністративному позові.

Таким чином, постанову про адміністративне правопорушення серії БР №026763 від 11.18.2017 року винесено правомірно на місці вчинення самого правопорушення, інспектором, не порушено процедуру щодо її винесення, він діяв в межах наданих законом повноважень, мав право розглянути вказане адміністративне правопорушення та винести постанову

Вимога позивача про закриття справи про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути задоволена, оскільки вказане питання відповідно до ст.222 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції, від імені якої булла розглянута справа про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи та письмові докази, вислухавши пояснення позивача та його представника, суд приходить до наступних висновків.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності. Провадження по справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого дотримання законності.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

В судовому засіданні встановлено, що 11 жовтня 2017 року інспектором роти №1 батальойну УПП в м. Кременчуці ДПП в Полтавській області ОСОБА_3С було винесено постанову, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 та ч.1 ст.126 КУпАП, а саме: керування автомобілем КАМАЗ -55111з причепом СЗАП 8543 номерний знак, відповідно ВА 0948 АМ та ВА 6875ХТ, на якому відсутній передбачений конструкцією грязезахисний бризговик, та не предявлення, на вимогу інспектора, посвідчення водія, реєстраційного документа на ТЗ та полісу обовязкового страхування, тобто порушення п. 31.4.7 «е» та п.2.4 «а» ПДР України. Відповідно до зазначеної постанови на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі,: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правилом ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Вимоги щодо змісту такої постанови встановлені цією ж нормою ст.283 КУпАП.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно п.4 р.І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

У відповідності до п.1 р.III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.2 р.III Інструкції №1395), що відповідає положенням ст.276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до п.1 р.IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача, як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1ст. 126 КУпАП.

З огляду на вищенаведене, суд вважає відсутніми правові підстави для задоволення позову в частині оскарження дій інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача за місцем здійснення алмінправопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Спірною постановою на позивача за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення, а саме: за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно частини першої та п'ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. Учасники дорожнього руху зобов'язані, зокрема знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом. 1.1. Правил дорожнього руху визначено, що Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Отже, наведеними нормами визначено, що позивач, як водій транспортного засобу, повинен виконувати встановлені діючим законодавством правила дорожнього руху. Відступати від виконання своїх обов'язків водій може лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Відповідно до п.31.4.7 «е» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: якщо відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно п. 31.1 ПДР, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Позивачем надано витяг з каталогу деталей та вузлів причепу СЗАП 8543, згідно якого конструкцією причіпу передні бризговики не передбачені заводом виробником (ВАТ «Автоприцеп-КАМАЗ», тому їх встановлення взагалі технічно неможливо, відсутні кріплення для цих пристроїв, про що також свідчать оглянуті в судовому засіданні фотографії вказаного причіпу.

Крім того, вказаний причіп систематично проходить перевірки технічного стану, так 20.03.2017 року вказаний причіп СЗАП 8543 д.н..з. ВА 6875 ХТ пройшов чергову перевірку технічного стану транспортного засобу без жодних зауважень, про що свідчить протокол № 00166-00325-17 серії АЕ № 534208.

Відповідачем не представлено суду доказів на спростування обставин викладених позивачем. Відповідно до вимог ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, виходячи з вище наведених фактів, враховуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що постанова в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП має бути скасована.

Щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП суд встановив наступне.

Пунктом 2.1а ПДР України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року, передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Частиною 1 ст.126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Факт не предявлення позивачем на вимогу патрульного поліцейського посвідчення водія підтверджено наявними у справі доказами, а саме письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 від 11.10.2017 року, відповідно до яких остання підтвердила, що 11.10.2017 року в її присутності водій транспортного засобу ВА 0948 АМ відмовився предявляти на вимогу працівника поліції посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб. При цьому, факт того, що оскаржувана постанова складалась інспектором поліції в присутності свідка ОСОБА_4 підтверджується і самим позивачем, на що він вказує в позовній заяві.

Судом встановлено, що позивач, керуючи транспортним засобом, не пред'явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Інспектор патрульної поліції діяв відповідно до вимог чинного законодавства, а постанова в частині притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП винесена правомірно та у встановленому законом порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне залишити без задоволення позовні вимоги в частині скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, ст. 9, ст. 77, ст. ст. 241-247, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БР № 026763 від 11 жовтня 2017 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Залишити без задоволення позовні вимоги про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БР № 026763 від 11 жовтня 2017 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП, та застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп. та залишити постанову про накладення адміністративного стягнення в цій частині без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Соколова Р.І.