Справа № 369/13686/17
Суддя: Ковальчук Л. М.
Дата ухвалення: 2018-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/369/8/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.02.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Котенко О.О., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача Управління патрульної поліції у м. Києві Радей О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 6 батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Чупахіна Павла Сергійовича, Управління патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії АР № 477792 від 10 грудня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача поліцейського роти № 6 батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Чупахіна П.С., Управління патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії АР № 477792 від 10 грудня 2017 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 10 грудня 2017 року він керував автомобілем «Шевролет Еванда», номерний знак НОМЕР_1, в м. Києві, пр-т Валерія Лобановського, 4-Д, та здійснив вимушену зупинку на парковці супермаркету «Новус», оскільки йому стало погано, і він вирішив зайти до аптеки вищевказаного супермаркету, за ліками.

Коли він вийшов з автомобіля до нього підійшов інспектор Управління патрульної поліції, і завчасно не попередивши про проведення аудіо- та відео-фіксації, потребував у нього документи на автомобіль та посвідчення водія, і повідомив, що буде складати постанову про адміністративне правопорушення, згідно ч. 5 ст. 122 КУпАп.

Поліцейський роти № 6 батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Чупахін П.С. виніс відносно нього постанову серії АР № 477792, згідно якої притягнув його до адміністративної відповідальності за порушення розділу «33 ПДР України» за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Звертаючись з позовом до суду позивач зазначив, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, оскільки він здійснив вимушену зупинку, тому що в нього сильно заболіла голова. Заїхавши на парковку він знайшов лише одне вільне місце. Під час парки заднім ходом він не бачив розмітки «для інвалідів» і здійснив парковку, так як відповідного знаку, що місце для інвалідів не було встановлено.

10 грудня 2017 року в м. Києві йшов мокрий сніг, була погана видимість, на парковці супермаркету «Новус» були калюжі, що прикривали розмітку, та був відсутній відповідний дорожній знак 5.38/5.39 та доповнення до знаку 7.17.

Інспектор Чупахін П.С. порушив вимоги ст. 278 КУпАП, оскільки при підготовці до розгляду справи не сповістив йому про час і місце її розгляду. В порушення вимог ст. 279 КУпАП інспектор не роз'яснив йому його права та обов'язки, не дослідив докази, які нібито були зафіксовані реєстратором патрульного автомобіля, не виніс ніякого рішення щодо його клопотання про надання права на правову допомогу. Постанова складена нерозбірливим почерком та з помилкою, із зазначенням транспортного засобу.

Позивач вказав, що він правил дорожнього руху не порушував, тому вважає дії інспектора щодо складання відносно нього постанови протиправними.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії АР № 477792 від 10 грудня 2017 року, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача Управління патрульної поліції у м. Києві позов не визнав та заперечував проти його задоволення.

У судове засідання відповідач поліцейський роти № 6 батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Чупахін П.С. не з'явився, про дату, час і місце розгляду справ повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 477792 від 10 грудня 2017 року, яка була прийнята інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві роти № 6 батальйону лейтенантом поліції Чупахіним П.С. встановлено, що 10 грудня 2017 року о 13 год. 50 хв. в м. Києві на пр-т Валерія Лобановського, 4-Д, ОСОБА_1, водій автомобіля «Шевролет Еванда», номерний знак НОМЕР_1, порушив п. 34.1.30 розділу 34 правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність, передбачена ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Згідно постанови про адміністративне правопорушення серії АР № 477792 від 10 грудня 2017 року ОСОБА_1 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП, а також застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн..

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП.

Згідно вимог ч. 5 ст. 122 КУпАП передбачено, що зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» - тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 122 цього Кодексу покладено на органи внутрішніх справ (Національна поліція).

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 254 КУпАП передбачає, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У поданій до суду позовній заяві, а також в судовому засіданні позивач заперечував свою вину у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Як зазначив у своїй позовній заяві позивач та підтримав у судовому засіданні, про те, що він здійснив вимушену зупинку, оскільки йому стало погано, а також через погані погодні умов та погану видимість, він не бачив розмітки для інвалідів при паркуванні свого автомобіля.

Згідно п. 34.1.30 розділу 34 ПДР горизонтальна розмітка має таке значення: розмітка 1.30 - позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід».

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Відповідно до вимог п. 2.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

У своїй позовній заяві позивач зазначив, що він вимушено здійснив зупинку на місці із зазначенням розмітки «для інвалідів», оскільки він погано себе відчував.

Відповідно до п. 15.14 ПДР України у разі вимушеної зупинки на місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9 - 9.11 цих Правил.

В даному випадку, в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Посилання позивача у судовому засіданні, що він вимушено здійснив зупинку свого автомобіля не були підтверджені належними та допустимими доказами.

Разом з тим суд зазначає, що положення КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративні правопорушення, зокрема ст. ст. 278, 279 КУпАП, на спірні правовідносини, які виникли, не розповсюджуються, оскільки у даному випадку Кодекс України про адміністративні правопорушення передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Вказана позиція викладена в постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2017 року № 761/4629/17.

В даному випадку оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення серії АР № 477792 від 10 грудня 2017 року оформлена поліцейським роти № 6 батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Чупахіним П.С. у відповідності до вимог ст. 283 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов»язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Згідно вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Щодо заявленої позивачем вимоги про закриття справи про адміністративне правопорушення слід зазначити, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, яка кореспондується з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, оскарження рішень (постанов) суб'єктів владних повноважень у справах про адміністративні правопорушення здійснюється шляхом подання адміністративного позову до місцевого загального суду як адміністративного суду. Однак адміністративні суди не наділені повноваженнями закриття провадження у справах про адміністративне правопорушення, тому на підставі вищевикладеного суд відмовляє у задоволенні вимоги позивача у закритті провадження у справі про адміністративне правопорушення.

За вказаних обставин, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 122, 222, 245, 251, 254, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 5, 20, 73, 74, 77, 242, 286, 294 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Постанову інспектора УПП роти № 6 батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві «лейтенанта» поліції Чупахіна Павла Сергійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 477792 від 10 грудня 2017 року залишити без змін.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.