Справа № 754/2545/17
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 754/2545/17 Суддя (судді) першої інстанції: Клочко Інна Василівна
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Земляної Г.В., Сорочко Є.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м. Києві на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 29.11.2017 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції в м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 29.11.2017 позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №859844 від 16.02.2017.

Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Справа розглянута у порядку письмового провадження відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст.311 КАС України, з огляду на неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності без наявності відповідних доказів, з чим погоджується колегія суддів.

Згідно постанови від 16.02.2017 серії АР №859844 16.02.2017 о 06 год. 20 хв. на перехресті вулиць Хрещатик - Городецького в м. Києві позивач, керуючи автомобілем, марки «Renault Dokker», проїхав на жовтий сигнал світлофору, чим порушив п.п. 8.7.3 (ґ) ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Не погоджуючись з висновками відповідача та оскаржуваною постановою, позивач звернувся до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, ч.2 ст. 122 КпАП України передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України (в редакції станом на момент розгляду справи судом першої інстанції), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. Аналогічні положення передбачено і чинним КАС України, а саме частиною 2 статті 77.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач, накладаючи адміністративне стягнення, виходив з положень п.п. 8.7.3 (ґ) ПДР України, якими передбачено, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. Водночас, всупереч вищевказаних вимог КАС та КпАП України, відповідачем не надано жодних доказів того, де саме позивач рухався на жовтий сигнал світлофора на зазначеному перехресті, та чи було порушено останнім правила дорожнього руху.

В той же час, позивач вказав, що виїхав на зазначене перехрестя на зелений миготливий сигнал світлофора, який згідно п.п. 8.7.3 (в) ПДР України дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

Крім того, суд апеляційної інстанції, при розгляді апеляційної скарги вказує на положення п. 8.11 ПДР України, якими передбачено, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. Саме на зазначену обставину вказав позивач інспектору Управління патрульної поліції в м. Києві після зупинки його транспортного засобу, що підтверджується відеозаписом, який міститься в матеріалах справи, та на якому зафіксовано процес складення оскаржуваної постанови, однак, не вбачаються обставини вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідач при оформленні оскаржуваної постанови серії АР №859844 від 16.02.2017 жодним чином не спростував зазначені доводи позивача, не надав доказів порушення ПДР, а лише вказав на вимоги п.п. 8.7.3 (ґ) ПДР України, та на можливість оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення в судовому порядку.

Аналізуючи положення наведених процесуальних норм та обставин справи, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної категорії справ відповідачу належить довести правомірність своїх дій, що не було ним зроблено у встановленому порядку.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, доводи позивача знайшли своє підтвердження у наявних матеріалах справи, а посилання апелянта не підтверджені доказами, які б відповідали вимогам ст.ст. 74-76 КАС України.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що правомірно задоволений судом першої інстанції..

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м. Києві залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 29.11.2017 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

(Постанову у повному обсязі складено 06.02.2018)

Суддя-доповідач Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко