Справа № 641/7612/17
Суддя: Григор'єв Б. П.
Дата ухвалення: 2018-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-а/641/21/2018 Справа №641/7612/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2018 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого- судді - Григор'єва Б.П.

при секретарі - Вакуленко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Харківській області про визнання дій протиправними, зобов*язання вчинити дії, стягнення одноразової грошової допомоги,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати протиправними дії ГУ НП в Харківській області щодо не складання висновку про призначення одноразової грошової допомоги та не видання наказу про виплату такої допомоги, як особі, якій визначена інвалідність внаслідок захворювання, пов*язаного з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ, зобов*язати ГУ НП в Харківській області скласти висновок про призначення одноразової грошової допомоги внаслідок втрати працездатності поліцейського та видати наказ про виплату такої допомоги, зобов*язати ГУ НП в Харківській області виплатити на його користь грошову допомогу внаслідок втрати працездатності поліцейського в розмірі 528600,00 грн.

В обгрунтування позову зазначив, що він починаючи з 05.08.1984 року, проходив службу на посадах атестованого складу, в органах внутрішніх справ України, в тому числі з 07.11.2015 року та по час звільнення, а саме по 29.11.16 року, він проходив службу у лавах Національної поліції України, на посаді начальника відділу управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Харківській області. 29 листопада 2016 року, згідно з наказу № 492 о/с його було звільнено з цієї посади, на підставі п.2 частини 1 ст.77 ЗУ "Про Національну поліцію " від 02.07.2015 № 580-VІІІ. На день його звільнення вислуга років у календарному обчисленні становила 32 роки 03 місяці 23 дні. У зв'язку з тим, що при проходженні служби, ним було отримано ушкодження здоров'я - фізичну травму голови, він перед своїм звільненням, а саме 22.11.2016 року, звернувся з рапортом на ім'я начальника ГУНП у Харківській області, з проханням провести перевірку за вищевказаним фактом. На підставі рапорту було призначено перевірку, та висновком, від 29.11.16 року, який було складено співробітником УКЗ ГУНП у Х/0. підполковником поліції Вернигора Я.О., та затвердженим начальником ГУНП в Харківській області Дмитрієвим А.А., визнано факт отримання ним 01.10.2013 року, травми, а саме: гострої закритої черепно- мозкової травми, струсу головного мозку, забиття потиличної області, у період проходження служби у органах внутрішніх справ при виконанні службових обов'язків. Відповідно до свідоцтва про хворобу за № 345 від 05.10.16 року, яке було виписане госпітальною військової лікарською комісією Територіального медичного об'єднання МВС України по Харківській області, його було визнано -«Непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час». Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 10 ААА № 016838 від 10.02.17 р. - встановлено ступінь втрата працездатності - 70 (сімдесят) відсотків. Відповідно до відомостей довідки акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 2ААА № 444953. від 10.02.17 р. йому було встановлено другу групу інвалідності з 07.02.17 р.. травма пов'язана з виконанням службових обов'язків. 07.02.17 року йому було видане посвідчення інваліда війни другої групи серії Є № 010239. У лютому 2017 року, він звернувся з рапортом на ім'я Керівника ГУ НПУ у Харківській області, в якому просив призначити йому виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з отриманням другої групи інвалідності, що настала в наслідок отримання травми, яка була пов'язана з виконанням службових обов'язків. На цю заяву, ніякої відповіді по теперішній час він не отримав, у зв'язку з чим, був вимушений звернутися у березні та квітні 2017 року, на телефон гарячої лінії Кабінету Міністрів України, та тільки після цих звернень, ним було отримано відповідь з ГУНП у Харківській області. Цією відповіддю за підписом начальника сектору з питань пенсійного забезпечення ГУНП у Харківській області від 04.05.17 р. у задоволенні його рапорту було відмовлено з посиланням на п. 3. 4 ч.І ст. 97 ЗУ «Про Національну поліцію», в якому зазначено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті; визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті. На теперішній час до цієї статті ЗУ «Про Національну поліцію», внесені відповідні зміни, а саме Законом № 2097-VIII від 08.06.2017 року, та надає йому право на отримання цієї грошової допомоги. У відповідності до Закону України "Про Державний бюджет на 2018 рік", встановлено, що прожитковий мінімум - 2018 році в Україні, на працездатну особу встановлюється - з 01.01.18 року, та становить 1762 грн. на місяць. Згідно до норм вищевказаної статті 99 ЗУ «Про Національну поліцію», розмір його одноразової грошової допомоги як поліцейському, який отримав 2-групу інвалідності, повинно бути вирахувано згідно з розрахунку: (1762 х 300) як грошову суму у розмірі - 528 600 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, зазначила, що позивач дійсно проходив службу в органах внутрішніх справ. 01.10.2013 року ним була отримана травма та в результаті проведенного службового розслідування встановлено, що травма отримана у період проходження служби в ОВС при виконанні службових обов*язків. 07.02.2017 року позивачу встановлено другу групу інвалідності. Законом України «Про національну поліцію» передбачені категорії осіб, які мають право на одноразову грошову допомогу. Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського реалізується в порядку та на умовах, затверджених наказом МВС України від 11.01.2016 року № 4. 21.02.2017 року позивач звернувся до начальника ГУНП в Харківській області із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв*язку з отриманням 2-ї групи інвалідності від травми пов*язаної з виконанням службових обов*язків. Оскільки на момент звернення позивача, до редакції ст. 97 ЗУ «Про національну поліцію» не були внесені зміни, які регулюють соціальний захист поліцейських, які прийняті на службу до поліції під час виконання службових обов*язків в органах внутрішніх справ чи проходження служби в органах внутрішніх справ отримали поранення, або які втратили працездатність внаслідок захворювання, пов*язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, в частині призначення та виплати їх одноразової грошової допомоги з зв*язку із втратою працездатності, виплата одноразової грошової допомоги не проводилась. До теперішнього часу фактично ГУНП в Харківській області не відмовляло позивачу у складанні висновку про призначення одноразової грошової допомоги, оскільки законодавством не було врегульовано механізм нарахування та виплати вищевказаної допомоги. ГУНП в Харківській оласті є бюджетною організацією і здійснює видатки згідно з фінансуванням, отриманим з МВС України. Кошти виділені Департаментом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України на виплату одноразової грошової допомоги, спрямовується виключно на виплату зазначеної допомоги, відповідно до вимог чинного законодавства за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України відповідно та в порядку черговості відповідно до дати прйняття рішення про її призначення. Просила в задоволенні позову відмовити.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

ОСОБА_1 починаючи з 05.08.1984 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07 листопада 2015 року по 31.01.2017 року проходив службу в Національній поліції.

29 листопада 2016 року, згідно наказу № 492 о/с ОСОБА_1 було звільнено з з посади начальника відділу управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Харківській області, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 ЗУ « Про Національну поліцію».

Згідно висновку про перевірку за рапортом підполковника поліції ОСОБА_1 Щодо отримання ним тілесних ушкоджень від 29.11.2016 року затвердженого начальником ГУНП в Харківськівській області встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, отримав забиту рану потиличної області, гостру закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку в період проходження служби в органах внутрішніх справ при виконанні службових обов*язків.

Згідно свідоцтва про хворобу військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по Харківській області» № 345 від 05 жовтня 2016 року ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час та встановлений причинний зв»язок захворювання пов»язаним з виконанням службових обов»язків, встановлено 70% втрати професійної працездатності.

Відповідно до акту огляду медико-соціальної експертної комісії АВ № 016838 від 10.02.2017 року позивачеві встановлена друга група інвалідності.

15.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги.

Листом Сектору з питань пенсійного забезпечення ГУНП в Харківській області від 04.05.2017р. повідомило позивача, що оскільки порядок призначення одноразової грошової допомоги поліцейським з числа колишніх працівників міліції потребує внесення змін до відповідних розпорядчих документів, тому виплата зазначеної допомоги буде проводитися після вирішення процедурних питань та за рахунок бюджетних асигнувань, передбачених у державному бюджету на зазначені цілі для Національної поліції України. У Верховній раді України 17.01.2017 року зареєстрований законопроект «Про внесення змін до ст. 97 ЗУ «Про національну полоцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги поліцеському, прийняття якого дозволить урегулювати порушене питання. Зазначили, що надати інформацію стосовно строків виплати грошової допомоги вони не мають можливості.

З 07.11.2015 року набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію», в тому числі положення про виплату одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейських.

Одночасно пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про Національну поліцію» визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про міліцію", зокрема, положення ст.23 цього Закону, які передбачали виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України в п.3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 по справі за № 4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України) зазначив: "Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше".

Даючи оцінку спірним відносинам у цій частині, необхідно виходити з позиції Конституційного Суду України наведеній у пункті 2 мотивувальної частини рішення у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 року № 1-7/99, викладеної стосовно дії загально - правового принципу норми права у часі. Позиція Конституційного Суду України за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним, чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У відповідності до п.2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою КМУ № 850 від 21.10.2015 року, так і згідно з п.1 розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

У свою чергу, пунктом 2 розділу ІІ Порядку № 4 встановлено, що одноразова грошова допомога у разі втрати працездатності поліцейського призначається та виплачується у випадках та в розмірах, визначених Законом України "Про Національну поліцію", особам, які мають право на її отримання, відповідно до цього Закону.

Враховуючи, що позивачеві встановлена інвалідність 10.02.2017 року в період дії Закону України «Про Національну поліцію», і саме з цієї дати позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги, беручи до уваги, що позивач на час звільнення був поліцейським, а не працівником органів внутрішніх справ, суд вважає, що до спірних відносин щодо виплати позивачеві одноразової грошової допомоги слід застосовувати норми ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку № 4.

Згідно зі ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті працівника поліції внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаного із проходженням служби в поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Згідно з пп. «б» п. З ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію» розміри одноразової грошової допомоги поліцейським визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на час виплати такої допомоги поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності II групи - 300 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (ч.2 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію»).

За приписами п.1 Порядку № 4 формування пакета документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у поліції здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції, фінансовими підрозділами головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві (далі - фінансові підрозділи) у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці (далі - СДНОП) цих органів та фахівцями військово-лікарської комісії (далі - ВЛК).

Згідно з п.3 розділу ІІІ Порядку № 4 заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

У разі коли такий орган ліквідовано, заява подається до органу за місцем зберігання особової справи.

Для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа: 1) довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 2) постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 3) акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 4) сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; 5) документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті) (п.5 розділу ІІІ Порядку № 4).

У відповідності до п.1 розділу ІV Порядку № 4 фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2.

Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Висновок про призначення одноразової грошової допомоги затверджує/відмовляє:

в апараті Національної поліції - Голова Національної поліції України або особа, на яку покладено виконання таких функцій;

у міжрегіональних органах Національної поліції - начальник органу або особа, на яку покладено виконання таких функцій;

у головних управліннях Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві - начальник Головного управління Національної поліції або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Розрахунок потреби в коштах для виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається структурним підрозділом до фінансового підрозділу Національної поліції за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку (п.2 розділу ІV Порядку № 4).

Статтею 101 Закону України «Про Національну поліцію» визначено вичерпний перелік випадків, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, а саме, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком:

а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням;

б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров'ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом);

г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не встановлено щодо позивача жодної з вищезазначених обставин.

Наявність зв'язку між захворюванням позивача, внаслідок якого останнім втрачено працездатність та йому встановлено інвалідність, та проходженням служби в органах внутрішніх справ не заперечується відповідачем по справі та повністю підтверджується висновками військово-лікарської комісії та МСЕК.

Відповідачем не спростовується факт подання позивачем належного пакету документів до Управління поліції охорони в Харківській області для вирішення питання про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою працездатності та не заперечує проти наявності у нього права на отримання такої допомоги.

Суд вважає за необхідне відмітити, що відповідно до п.2 розділу І Порядку № 4 діяльність Національної поліції (далі - поліція) у частині оформлення документів для виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського спрямована на забезпечення гарантованого державою соціального захисту поліцейського.

Вищенаведене, свідчить про те, що всі неузгодженості у нормативному регулюванні питань призначення і виплати одноразової грошової допомоги повинні трактуватися на користь особи, яка звертається за цією допомогою.

Особа, яка втратила працездатність у зв'язку з проходженням служби в органах внутрішніх справ, однак, продовжувала проходити публічну службу в органах Національної поліції, не повинна позбавлятися права на отримання одноразової грошової допомоги та ставитися у менш вигідне становище порівняно з працівниками міліції, які змогли реалізувати своє право після звільнення з органів внутрішніх справ, або поліцейськими, які втратили працездатність під час проходження служби в поліції.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

В рішеннях у справі "Будченко проти України" (Budchenko v. Ukraine) від 24 липня 2014 року, "Суханов та Ільченко проти України" від 27.06.2014 року Європейський суд з прав людини зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам (див. ухвалу щодо прийнятності у справі "Стек та інші проти Сполученого Королівства" (Stec and Others v. the United Kingdom), n. 54, заяви №№ 65731/01 та 65900/01, ЄСПЛ 2005-Х).

У рішенні по справі "Будченко проти України" (Budchenko v. Ukraine) від 24 липня 2014 року Суд також вказав, що відмова у задоволенні законного права заявника через відсутність механізму його реалізації, становить втручання у право власності згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а через нездатність забезпечити реалізацію такого права заявника в розумні терміни, держава поклала на нього надмірний та неспіврозмірний тягар, порушивши таким чином свої зобов'язання за статтею 1 Першого протоколу.

У рішенні по справі "Суханов та Ільченко проти України" від 27.06.2014 року Суд вказав, що відмова держави здійснити певні дії становила втручання в права заявників, передбачені статтею 1 Першого протоколу. Уряд не надав жодних пояснень цієї бездіяльності, яка тримала заявників у невизначеності. Таким чином, Суд не бачить жодних причин, чому органи влади не вжили заходів для визначення розміру надбавки до пенсії заявників і вважає це втручання невиправданим (див., з відповідними змінами, рішення у справі "Клаус і Юрій Кіладзе проти Грузії" (Klaus and Iouri Kiladze v. Georgia), заява № 7975/06, від 2 лютого 2010 року; рішення у справі "Будченко проти України" (Budchenko v. Ukraine), № 38677/06, від 24 квітня 2014 року). Отже, було порушення права заявників, передбаченого статтею 1 Першого протоколу, за період з 2 квітня по 31 грудня 2006 року.

В остаточному рішенні у справі "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine), № 23759/03 та № 37943/06 від 14 січня 2011 року, Європейський суд з прав людини звертав увагу, що скарги заявника на незаконність застосування у правовідносинах інструкції, яка є підзаконним актом, і незастосування декрету Кабінету Міністрів, який мав силу закону, не були задоволені національними судами, та зазначав про порушення прав заявника, гарантованих статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд дійшов такого висновку у зв'язку з тим, що по-перше, відповідне національне законодавство не було чітким та узгодженим та, таким чином, не відповідало вимозі "якості" закону і не забезпечувало адекватність захисту від свавільного втручання у майнові права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимогу законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли у його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач посилаючись на неузгодженість законодавства, допустив протиправну бездіяльність щодо невирішення питання про призначення позивачу одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Разом з тим, суд зазначає, що адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Суд вважає за необхідне вказати, що рішення про відмову у призначенні й виплаті позивачу одноразової грошової допомоги Головним управлінням національної поліції в Харківській області не приймалось.

Зі змісту ст. 2 КАС України вбачається, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

В цьому зв'язку суд вважає неможливим розглядати вимоги щодо зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчиняти дії у майбутньому у зв'язку з вірогідним настанням певних наслідків, оскільки у суду на час розгляду справи відсутні підстави для прийняття рішення стосовно законності таких дій.

Отже, позовна вимога про зобов'язання Головного управління Національної поліції в Харківській області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі 528600,00 грн. є передчасною та не може бути задоволена.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.09.2017 року внесені зміни до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського. Установлено, що положення Порядку в редакції цього наказу застосовуються до поліцейських та осіб, яким одноразова грошова допомога, визначена ст. 97 ЗУ «Про Національну поліцію» на момент набрання чинності цим наказом не призначена та/або не виплачена.

Оскільки позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги по ІІ групі інвалідності, суд вважає належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, зобов'язання Головного управління Національної поліції в Харківській області вирішити питання про призначення і виплату позивачеві одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності, яка настала в період проходження служби за його заявою від 15.02.2017 року.

Керуючись ст.ст. 2, 241-244, 246, 250, 251 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не складання висновку про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як особі якій визначена інвалідність внаслідок захворювання пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Харківській області скласти висновок та розглянути питання про призначення і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до внесених змін до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 788 від 21.09.2017 року, за заявою ОСОБА_1 від 15.02.2017 року, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя - Б. П. Григор'єв