Справа № 805/4221/13-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року справа №805/4221/13-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Гаврищук Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства "Макіїввугілля" на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2013 року (повний текст складено 18 червня 2013 року в м. Донецьк) у справі № 805/4221/13-а (суддя в 1 інстанції - Ушенко С.В..) за позовом Державного підприємства "Макіїввугілля" до Покровської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Макіїввугілля" (далі - ДП "Макіїввугілля") звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Макіївської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області Державної податкової служби про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 14.03.2013 № .

Позовні вимоги вмотивовані тим, що за результатами проведеної податковим органом камеральної перевірки своєчасності сплати узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість ДП "Макіїввугілля" за період з квітня 2012 року по січень 2013 року складено акт № 1369/15/32442295 від 25.02.2013. В наведеному акті перевірки податковим органом зазначено про порушення ДП "Макіїввугілля" граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, визначеного п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України (далі - ПК України). З приводу цього, на підставі ст. 126 цього Кодексу прийнято спірне податкове повідомлення-рішення № від 14.03.2013, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 20 %, а саме в сумі 1 113 422,71 грн.

З позиції позивача причиною вказаного порушення є те, що сплачені за самостійно узгодженим податковим зобов'язанням з податку на додану вартість кошти направлені податковим органом на погашення пені та податкового боргу з податку на додану вартість інших податкових періодів.

Позивач посилається на те, що податковий орган мав зараховувати сплачені кошти в рахунок погашення податкового боргу, визначеного деклараціями за березень, липень, вересень та листопад 2012 року, оскільки сплату суми податкового боргу за деклараціями за грудень 2011 року та лютий 2012 року, присудженого до стягнення згідно постанов Донецького окружного адміністративного суду від 28.05.2012 у справі №2а/0570/5531/2012 та від 01.10.2012 у справі № 2а/0570/11854/2012 за позовами Макіївської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області Державної податкової служби (далі - Інспекція) до ДП "Макіїввугілля" про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках на суму податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 1 069 122,00 грн. та 3 317 503,00 грн. відповідно, ухвалами Донецького окружного адміністративного суду відстрочено до 31.12.2013.

На підставі викладеного позивач вважає спірне податкове повідомлення-рішення таким, що суперечить діючому законодавству.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечували, надали суду письмові заперечення та аналогічні викладеному в них пояснення, просять в задоволенні позову відмовити.

Так, відповідач посилається на те, що погашення суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість по деклараціям за грудень 2011 року та лютий 2012 року в сумі 2 022 170,00 грн. та 662 383,00 грн. відповідно відбулось до моменту звернення позивача до суду із заявою про розстрочення виконання судових рішень. Таким чином, погашення існуючого боргу відбувалось шляхом зарахування коштів, стягнутих з рахунків ДП "Макіїввугілля", згідно з черговістю виникнення боргу, у зв'язку з чим вважають прийняте спірне податкове повідомлення-рішення законним та правомірним.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2013 року у справі № 805/4221/13-а у позові відмовлено повністю, оскільки суд першої інстанції прийшов до висновку про правомірність дій податкового органу вчинених на підставі п. 87.9 ст. 87 ПК України.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова місцевого суду є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідачем порушено ст. 124 Конституції України, ч. 2 ст. 14 КАС України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в частині невиконання судових рішень (ухвали про відстрочення виконання постанов ДОАС), що набрали законної сили, і є обов'язковими для виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України, а судом попередньої інстанції підтримано позицію.

Також, апелянт вважає, що відповідач повинен був замість погашення податкових зобов'язань по деклараціям за грудень 2011 року та лютий 2012 року (по яким є судові рішення про відстрочення виконання постанов до 31.12.2013), погашати зовсім інші декларації з ПДВ - за березень 2012 рік, липень 2012 рік, вересень 2012 рік та листопад 2012 рік згідно з черговістю виникнення податкового боргу. В результаті спрямування відповідачем грошових коштів в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення, з урахування ухвал ДОАС щодо відстрочення виконання судових рішень, застосування штрафу до платника податків.

У порушення пп. 5.2 п. 5 Розділу II Порядку №984 відповідачем не відображено в акті №1369/15/32442295 від 25.02.2013, які саме порушення встановленні в результаті камеральної перевірки з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків. На цей факт суд першої інстанції взагалі не звернув уваги.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

По-перше, слід зазначити, що 26.01.2018 в судовому засіданні Покровською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області було заявлено клопотання про заміну неналежного відповідача Макіївську об'єднану державну податкову інспекцію Донецької області Державної податкової служби на правонаступника - Покровську державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі - Покровська Інспекція), оскільки відповідно до постанови КМУ від 04.11.2015 №982 «Про деякі питання територіальних органів Державної фіскальної служби» в 2016 році Інспекція увійшла до складу Красноармійської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області як Макіївське відділення Красноармійської ОДПІ. Також. 09.02.2017 Красноармійську ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області перейменовано в Покровську Інспекцію, яка є правонаступником всіх прав і обов'язків Інспекції.

З урахуванням викладеного, колегією суддів на стадії апеляційного розгляду справи здійснено процесуальне правонаступництво відповідача у справі, допустивши заміну Макіївську об'єднану державну податкову інспекцію Донецької області Державної податкової служби на - Покровську державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Державне підприємство "Макіївугілля" (; 86157, Донецька область, м. Макіївка, пл. Радянська, 2) 29.04.2003 зареєстровано Виконавчим комітетом Макіївської міської ради Донецької області як юридична особа. На облік в Макіївській об'єднаній державній податковій інспекції Донецької області Державної податкової служби як платник податків взяте з 15.05.2003 за № 58, про що свідчить довідка про взяття на облік платника податків. Є платником податку на додану вартість у відповідності до свідоцтва про реєстрацію платником ПДВ № 06516407.

Відповідач - Макіївська об'єднана державна податкова інспекція Донецької області Державної податкової служби (її правонаступник Покровська державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області) у розумінні приписів КАС України є суб'єктом владних повноважень, оскільки виконує владні управлінські функції на основі законодавства, зокрема Податкового кодексу України.

На підставі пп.20.1.1 та 20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України податковим органом здійснено камеральну перевірку своєчасності сплати узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість ДП "Макіїввугілля", за результатами якої Інспекцією складено акт № 1369/15/32442295 від 25.02.2013.

За результатами проведеної перевірки встановлено порушення позивачем граничних строків сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, визначеного п.57.1 ст.57 ПК України, за деклараціями з ПДВ за грудень 2011 року, за лютий, березень, липень, вересень та листопад 2012 року.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 14.03.2013, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 1 113 422,71 грн., що є 20 відсотків від суми сплаченого податкового боргу.

Щодо суми застосованих штрафних санкцій між сторонами спір відсутній, тому це приймається судом до уваги як беззаперечний факт.

Предметом спору в даній справі є висновки податкового органу про порушення позивачем граничних строків сплати податкових зобов'язань з ПДВ за вищевказаними деклараціями.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен повинен сплачувати податки і збори у порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.54.1 ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Як вбачається з п. 203.1 ст. 203 ПК України, податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену ним у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п. 203.1 цієї статті для подання податкової декларації (п. 203.2 ст. 203 ПК України).

Згідно декларацій за грудень 2011 року № від 20.01.2012, за лютий 2012 року № від 20.03.2012, за березень 2012 року № від 20.04.2012, за липень 2012 року № від 20.08.2012, за вересень 2012 року № від 22.10.2012 та за листопад 2012 року № від 20.12.2012 ДП "Макіїввугілля" самостійно визначено суми податку на додану вартість, які підлягають сплаті до Державного бюджету, в розмірі 2 022 170,00 грн., 662 383,00 грн., 1 069 122,00 грн., 3 317 503,00 грн., 3 383 853,00 грн. та 1 782 761,00 грн. відповідно.

З метою стягнення податкового боргу відповідач з урахуванням наданого йому Податковим кодексом України права звертався до Донецького окружного адміністративного суду з відповідними позовними заявами.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 01.02.2012 у справі № 2а/0570/1367/2012 позовні вимоги Інспекції до ДП "Макіїввугілля" про стягнення коштів за податковим боргом у розмірі 2 022 170,00 грн. задоволено у повному обсязі. Присуджено до стягнення з рахунків у банках, обслуговуючих ДП "Макіїввугілля", суму податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 2 022 170,00 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 14.05.2012 у справі № 2а/0570/4512/2012 позовні вимоги Інспекції до ДП "Макіїввугілля" про стягнення грошових коштів з рахунків в установах банків, обслуговуючих платника податків в рахунок погашення податкової заборгованості з податку на додану вартість у розмірі 662 383,00 грн. задоволено у повному обсязі. Присуджено до стягнення з рахунків у банках, обслуговуючих ДП "Макіїввугілля", суму податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 662 383,00 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 28.05.2012 у справі № 2а/0570/5531/2012 позовні вимоги Інспекції до ДП "Макіїввугілля" про стягнення грошових коштів з рахунків в установах банків, обслуговуючих платника податків в рахунок погашення податкової заборгованості з податку на додану вартість у розмірі 1 069 122,00 грн. задоволено у повному обсязі. Присуджено до стягнення з рахунків у банках, обслуговуючих ДП "Макіїввугілля", суму податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 1 069 122,00 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 27.09.2012 у справі № 2а/0570/11854/2012 позовні вимоги Інспекції до ДП "Макіїввугілля" про стягнення грошових коштів з рахунків в установах банків, обслуговуючих платника податків в рахунок погашення податкової заборгованості з податку на додану вартість у розмірі 3 317 503,00 грн. задоволено у повному обсязі. Присуджено до стягнення з рахунків у банках, обслуговуючих ДП "Макіїввугілля", суму податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 3 317 503,00 грн.

На момент проведення відповідачем перевірки і прийняття спірного податкового повідомлення-рішення наявність у ДП "Маківвугілля" податкового боргу з ПДВ по зазначеним вище деклараціям представниками сторін у судовому засіданні не заперечувалась.

Згідно п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У зв'язку із наявністю у ДП "Макіїввугілля" податкового боргу з ПДВ, платіжними дорученнями № 22 від 24.04.2012 на суму 1 млн. грн. та № 51 від 27.04.2012 на суму 1 млн. грн., № 149 від 03.05.2012 на суму 507,18 грн., № 490 від 15.05.2012 на суму 67,21 грн. та № 4190 від 16.05.2012 на суму 41,85 грн. позивачем здійснено перерахування до Державного бюджету України грошових коштів в рахунок погашення податкових зобов'язань та податкового боргу з ПДВ.

Грошові кошти перераховані позивачем вказаними платіжними дорученнями в розмірі 1 751 230,18 грн. були розподілені відповідачем в рахунок погашення податкового боргу позивача з ПДВ в порядку черговості його виникнення за декларацією з ПДВ за грудень 2011 року, в результаті чого виникло порушення строку погашення податкового боргу за вказаною декларацією на 85, 88, 94, 106 та 107 днів відповідно.

Платіжними дорученнями № 547 від 24.05.2012 на суму 200 грн. та № 10 від 18.05.2012 на суму 1 млн. грн. позивачем здійснено перерахування до Державного бюджету України грошових коштів в рахунок погашення грошових зобов'язань та податкового боргу з ПДВ.

Грошові кошти перераховані позивачем вказаними платіжними дорученнями в розмірі 20956,15 грн. були розподілені відповідачем в рахунок погашення податкового боргу позивача з ПДВ, в порядку черговості його виникнення за декларацією з ПДВ за лютий 2012 року, в результаті чого виникло порушення строку погашення податкового боргу за вказаною декларацією на 55 та 49 днів відповідно.

Платіжним дорученням № 16 від 22.06.2012 на суму 1 млн. грн. позивачем здійснено перерахування до Державного бюджету України грошових коштів в рахунок погашення грошових зобов'язань та податкового боргу з ПДВ.

Грошові кошти перераховані позивачем вказаним платіжним дорученням в розмірі 958575,30 грн. були розподілені відповідачем в рахунок погашення податкового боргу позивача з ПДВ, в порядку черговості його виникнення за декларацією з ПДВ за березень 2012 року, в результаті чого виникло порушення строку погашення податкового боргу за вказаною декларацією на 53 дні.

Платіжними дорученнями № 11 від 12.10.2012 на суму 1 млн. грн., № 334556 від 18.10.2012 на суму 41,44 грн. та № 907 від 18.10.2012 на суму 71,95 грн. позивачем здійснено перерахування до Державного бюджету України грошових коштів в рахунок погашення грошових зобов'язань та податкового боргу з ПДВ.

Грошові кошти перераховані позивачем вказаними платіжними дорученнями в розмірі 1000113,39 грн. були розподілені відповідачем в рахунок погашення податкового боргу позивача з ПДВ, в порядку черговості його виникнення за декларацією з ПДВ за липень 2012 року, в результаті чого виникло порушення строку погашення податкового боргу за вказаною декларацією на 38 та 44 дні відповідно.

Платіжними дорученнями № 7 від 30.11.2012 на суму 1444000 грн., № 108 від 07.12.2012 на суму 30000 грн., № 113566 від 21.12.2012 на суму 41,39 грн. та №155879 від 24.12.2012 на суму 92,23 грн. позивачем здійснено перерахування до Державного бюджету України грошових коштів в рахунок погашення грошових зобов'язань та податкового боргу з ПДВ.

Грошові кошти перераховані позивачем вказаними платіжними дорученнями в розмірі 1474133,62 грн. були розподілені відповідачем в рахунок погашення податкового боргу позивача з ПДВ, в порядку черговості його виникнення за декларацією з ПДВ за вересень 2012 року, в результаті чого виникло порушення строку погашення податкового боргу за вказаною декларацією на 31, 39, 52 та 55 дні відповідно.

Платіжним дорученням № 21 від 01.02.2013 на суму 2 млн. грн. позивачем здійснено перерахування до Державного бюджету України грошових коштів в рахунок погашення грошових зобов'язань та податкового боргу з ПДВ.

Грошові кошти перераховані позивачем вказаним платіжним дорученням в розмірі 362104,87 грн. були розподілені відповідачем в рахунок погашення податкового боргу позивача з ПДВ, в порядку черговості його виникнення за декларацією з ПДВ за листопад 2012 року, в результаті чого виникло порушення строку погашення податкового боргу за вказаною декларацією на 33 дні.

За приписами п.87.9 ст. 87 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Таким чином, зазначеною нормою визначено коло осіб, на яких розповсюджується її дія, визначено, хто зобов'язаний здійснювати погашення у встановленому нею порядку. У будь-якому випадку, цією нормою встановлено обов'язок саме контролюючого органу (у даному випадку - органу державної податкової служби) якимось чином (в тому числі і шляхом ведення податкового обліку відповідним чином) змінювати призначення (напрям) сплачених платником податків або стягнутих за рішенням суду коштів.

Вказаною нормою Кодексу визначено обов'язок податкового органу на зарахування усіх платежів в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплачених платником податків або стягнутих за рішенням суду коштів.

Визначальним при застосуванні приписів цієї статті є наявність податкового боргу.

Зміст графи "призначення платежу" у платіжних дорученнях або платіжних вимогах за будь-яких умов не має значення (у тому числі і посилання на виконання судових рішень), що прямо передбачено п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України.

Наявність податкового боргу на момент здійснення перерозподілу не заперечується позивачем. У зв'язку з цим відповідач мав право зарахувати вказані платежі не враховуючи їх призначення у платіжних документах.

Посилання позивача на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 07.06.2012 по справі № 2а/0570/1367/2012, якою відстрочено виконання постанови від 01.02.2012 по даній справі до 31.12.2013, та ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 07.06.2012 по справі № 2а/0570/4512/2012, якою відстрочено виконання постанови від 14.05.2012 по даній справі до 31.12.2013, є безпідставними, у зв'язку з тим, що ними (судовими рішеннями) не встановлений факт сплати або визнання недійсним сум грошових зобов'язань по КОР, податковим розрахункам та деклараціям, які передували виникненню податкового боргу за рішеннями суду.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні і вбачається з роздруківки зворотного боку картки облікового рахунку платника податку (позивача) з ПДВ, податковий борг за деклараціями за грудень 2011 року № від 20.01.2012, за лютий 2012 року № від 20.03.2012 на момент винесення Донецьким окружним адміністративним судом вищезазначених ухвал про відстрочення виконання рішень суду вже було погашено на підставі п. 87.9 ст. 87 ПК України.

Також слід звернути увагу на те, що відстрочення (розстрочення) не припиняють податкові зобов'язання, вони встановлюють лише спосіб та порядок їх стягнення.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Зазначена норма, як випливає з її змісту, є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення встановленого ПК України строку сплати узгодженого податкового зобов'язання.

Отже, незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов'язання, такий платник після фактичного погашення боргу повинен сплатити суму штрафу у розмірі, який залежить від терміну прострочення.

Норма пункту 126.1 статті 126 ПК України поширюється також і на випадки, коли погашення податкового боргу відбулося в примусовому порядку, на підставі рішення суду, ухваленого згідно з пунктом 95.3 статті 95 ПК України.

Зазначене пояснюється тим, що передбачена пунктом 126.1 статті 126 ПК України відповідальність у вигляді штрафу застосовується в силу самого факту погашення податкового боргу з простроченням, і розмір такої відповідальності залежить виключно від терміну прострочення, а не від способу і порядку погашення податкового боргу (добровільного чи примусового, в повній сумі або частинами).

Ураховуючи наведене, розстрочення виконання судового рішення, застосоване адміністративним судом, не звільняє платника податків від відповідальності, передбаченої пунктом 126.1 статті 126 ПК України.

Обставини, які зумовлюють застосування штрафу, передбаченого пунктом 126.1 статті 126 ПК України, виникають у силу самого факту погашення грошового зобов'язання з простроченням строків, передбачених ПК України, а не строків, визначених судом у порядку розстрочення виконання судового рішення згідно зі статтею 263 КАС України. Судове рішення не може встановити інших строків сплати узгодженого податкового зобов'язання порівняно з тими, що визначені нормами ПК України. Тому судове рішення щодо стягнення податкового боргу (про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу або про надання дозволу на реалізацію майна, що знаходиться в податковій заставі) ухвалюється в тому разі, коли податковий борг наявний, тобто узгоджені грошові зобов'язання не були своєчасно сплачені.

Судове рішення про розстрочення присудженої судом суми податкового боргу не змінює обсягу податкового обов'язку платника податків боржника (у тому числі суми податкового боргу, а також розміру штрафу за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання), оскільки суд не наділений відповідними повноваженнями. Обсяг податкового обов'язку, а також відповідальність за його невиконання визначається виключно нормами податкового законодавства, у тому числі пунктом 126.1 статті 126 ПК України. Факт дотримання при цьому строків сплати, встановлених у судовому рішенні, не впливає на порушення строків сплати узгоджених грошових зобов'язань, визначених ПК України, і не може нівелювати правове значення останніх.

Правопорушення, відповідальність за яке встановлена пунктом 126.1 статті 126.1 ПК України, полягає в несвоєчасній сплаті суми узгодженого грошового зобов'язання. Відповідне порушення є закінченим у момент збігу передбаченого податковим законодавством строку сплати узгодженого, але не сплаченого платником податків грошового зобов'язання, а розмір штрафу визначається нормативно та фактично залежить від тривалості прострочення до моменту погашення боргу (до 30 днів або понад 30 днів).

У свою чергу розстрочення судом у процесі виконання судового рішення присудженої ним з платника податків суми податкового боргу (сплата якої на час вирішення спору в суді вже є простроченою) не впливає на факт вчинення правопорушення, оскільки воно є вчиненим до моменту відповідного розстрочення, а тому розстрочення виконання не змінює обсягу відповідальності платника податків (не зменшує і не збільшує).

Аналогічне регулювання було встановлено підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України від 21 грудня 2000 року № 2181-III «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Правовий висновок з приводу застосування цих положень у разі порушення граничних строків сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в залежності від того, як платник податку її сплатив - добровільно чи на підставі рішення суду, у тому числі й у разі розстрочення його виконання, викладено у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2014 року у справі № 21-279а14 за позовом комунального підприємства «Міський водоканал» до державної податкової інспекції у м. Нова Каховка Херсонської області Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обов'язок податкового органу не враховувати призначення платежу та волю платника податків з 01.01.2011 прямо передбачено п.87.9 статті 87 ПК України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про правомірність дій податкового органу у вигляді перерозподілу (зарахування) коштів в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати стосовно кожного окремо взятого податку незалежно від напряму сплати в дослідженій частині.

Статтею 126 ПК України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Оскільки суд прийшов до висновку про правомірність дій податкового органу вчинених на підставі п. 87.9 ст. 87 ПК України, колегія суддів апеляційної інстанції підтримує висновок суду першої інстанції про правомірність його дій щодо застосування спірним податковим повідомленням-рішенням штрафних санкцій до позивача і необхідності відмови у задоволенні позовних вимог.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Макіїввугілля" - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2013 року у справі № 805/4221/13-а за позовом Державного підприємства "Макіїввугілля" до Покровської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 6 лютого 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В.Сіваченко

Судді О.О.Шишов

Т.Г.Гаврищук