Справа № 759/18573/17
Суддя: Миколаєць І. Ю.
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

пр. № 2-а/759/177/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року Суддя Святошинського районного суду м.Києва Миколаєць І.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

06.12.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та зобов'язати зарахувати до пільгового стажу періоди роботи за Списком №1, обчислити та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 22.06.2016 р. згідно наданих документів.

Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що відповідно до пп. 24 п. 1 «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1053-р місто Сніжне Донецької області є територією на якій проводиться антитерористична операція(далі - АТО). У зв'язку з вищезазначеними обставинами, з 17.10.2015 року позивач перебуваю на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України. На початку 2015 року позивач зібрав необхідні документи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, але з'ясував, що право у нього виникне після досягнення 52 років, тобто у 2016 році. Отже, 22.06.2016 року позивач звернувся до Правобережного об'єднаного УПФУ в м. Києві (Святошинський відділ), (далі - Правобережне УПФУ),за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Спеціалістом управління Клименко Н.М. була зареєстрована заява за № 7319.Однак, не була прийнята довідка про заробітну плату для обчислення пенсії від 27.04.2015 №13.2-36-08-1256 у зв'язку з тим, що оформлена на старому бланку. Також, спеціаліст повідомила, що працюючим пенсіонерам пенсія виплачується у розмірі 85%. Це передбачено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 р., яким було запроваджено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам. ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911 у 2016 році такий порядок продовжено. Оскільки, з 25.07.2006 року позивач був зареєстрований як Фізична особа-підприємець, а з 01.07.2014 року, у зв'язку з проведенням АТО, підприємницьку діяльність не вів, вирішив її припинити, щоб отримувати пенсію у повному обсязі. 22.06.2016 року позивач звернувся до державного реєстратора у Центрі надання адміністративних послуг Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації та подав реєстраційну картку на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності ФО-П. 24.06.2016 засобами телефонного зв'язку спеціаліст Правобережного УПФУ Клименко Н.М. повідомила мені, що для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 у мене не вистачає страховогостажу, (адже потрібно 25 років), однак його можна докупити, та запропонувала забрати документи про що написати заяву. 24.06.2017 позивач звернувся до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві для укладення договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Однак, у податковій повідомили, що у зв'язку із внесеними змінами до ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464, з 01.01.2016 ФО-П, які обрали спрощену систему оподаткування, виключені із переліку платників, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску (абз. 2 ч. 1 ст. 10 Закону №2464 виключено). Припинення підприємницької діяльності не дає йому права докупити стаж, адже з обліку у податковій його не знято, тому податкова йому не дозволить докупити поки він не знімусь з обліку. Місто Сніжне Донецької області є адміністративно-територіальним районом, який наразі обслуговує Костянтинівська ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області, відповідно до положення інспекції. 04.07.2016 позивач вирушив до Костянтинівської ОДПІ, для того щоб знятися з обліку та докупити стаж. Однак, Костянтинівською ОДПІ була виставлена вимога про сплату боргу (недоїмки) за період часу коли я не вів підприємницьку діяльність у зв'язку з проведенням АТО. Вимогу позивач оскаржив до Окружного адміністративного суду міста Києва. У першому слуханні справи №826/10952/16 у відкритому судовому засіданні, суд задовольнив його позовні вимоги, дійшов висновку про доцільність подальшого розгляду у письмовому провадженні. 15.03.2017, у період очікування постанови з Окружного суду, позивач звернувся до Правобережного УПФУ з заявою №1032 про визначення обсягу страхового стажу якого не достатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. 06.04.2017 отримав лист Правобережного об'єднаного УПФУ від 28.03.2017 №19459/06 з відпискою, яка на його запит не відповідала, про те, що його страховий стаж становить 23 роки 1 місяць 9 днів. Так, без наявності рішення Окружного суду та зняття з обліку, податкова не дозволяла позивачеві докупити стаж, тому позивач подати звітність до податкової за 2014 та 2015 роки та сплатити недоїмку. 09.06.2017 позивач повторно звернувся до Костянтинівської ОДПІ для подання звітності та сплати недоїмки, у вересні 2017 остаточно були зараховані його платежі до стажу. 05.10.2017 позивач отримав довідку ОК-5, яка це підтверджує. На підставі того, що стажу у нього збільшився, 09.10.2017 позивач повторно звернувся до Правобережного УПФУ за консультацією. Спеціаліст управління ОСОБА_3 повідомила йому, що і тоді 22.06.2016 страхового та робочого стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 у нього було достатньо, тож я мав право на призначення пенсії та цього ж дня позивач подав заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 до якої долучив (окрім поданих 22.06.16 документів), довідку про заробітну плату для обчислення пенсії від 27.04.2015 №13.2-36-08-1256 та пільгову довідку від 02.02.2012 №3-10/10 видану Державним підприємством«ШАХТА «ПІВНІЧНА».

На підставі неправомірної консультації та оцінки документів спеціалістом Правобережного УПФУ Клименко Н.М., позивач згаяв більше року та марно витратив кошти яких і так бракує: на сплату недоїмки та поїздки до Костянтинівської ОДПІ, хоча мав законне право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з дати звернення 22.06.2016.

10.11.2017 у своїй поштовій скриньці позива знайшов лист Правобережного УПФУ від 24.10.2017 №57061/06 про те, що зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком №1 відповідно до наданих документів не має законних підстав. Зауважую, що вже не має змоги отримати довідку про заробітну плату на новому бланку або пільгові довідки у м. Сніжне Донецької області на тих підприємствах де я працював, адже проводиться АТО, українські підприємства не працюють. З відмовою Правобережного УПФУ позивач не згоден у повному обсязі, заперечує та вважає такою, що суперечить законодавству України. Адже, ст. 7 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, здійснюється відповідно до законодавства України тому просить зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до пільгового стажу періоди роботи за Списком №1, обчислити та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 йому з 22 червня 2016 року згідно наданих документів, а саме:

- довідки про підтвердження наявного трудового стажу від 27.04.2015 №13.2-36-0/2-1259 виданою Державним підприємством «Сніжнеантрацит» за період роботи з 11.10.1982 р. по 22.11.1982 р., та період з 02.12.1985 р. по 11.09.1994 р. в ТЕ «Шахта «Ударник» ГП «Снежноеантрацит»;

- довідки про підтвердження наявного трудового стажу від 29.04.2015 №2088/13.2 виданою Державним підприємством «Сніжнеантрацит» за період роботи з 31.03.1983 р. по 25.04.1983 р. в шахті «Міуська» Торезького промислового об'єднання по видобутку антрациту «Торезантрацит»;

- довідки про підтвердження наявного трудового стажу від 02.02.2012 №3-10/10 виданою Державним підприємством «ШАХТА «ПІВНІЧНА» за період роботи з 24.05.1982 р. по 25.06.1982 р. в Державному підприємстві«ШАХТА «ПІВНІЧНА»;

- довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 27.04.2015 р. №13.2-36-08-1256 виданою Державним підприємством «Сніжнеантрацит» за період з 1986 р. по 1990 р. включно (а.с.37-42).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.12.2017 року по даній справі було відкрито провадження та застосовано спрощене провадження (а.с.46-47).

05.02.2018 року через канцелярію Святошинського районного суду м.Києва від відповідача - надійшов відзив на позов, який обґрунтовано наступним, законних підстав для перерахунку пенсії позивачу не має, оскільки основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений Постановою Кабінетом Міністрів України № 637 від 12.08.1993р. Вказаним Порядком передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Отже, період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи визначає підприємство шляхом надання оформленої належним чином уточнюючої довідки у відповідності зі Списками, затверджуваними Кабінетом Міністрів України на підставі первинних документів за час роботи особи на відповідному підприємстві.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 р. № 383, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 р.

З 01.04.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VII від 02.03.2015 року, яким встановлено особливий порядок виплати пенсій для пенсіонерів, які працюють.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, відмовні матеріали, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до пп. 24 п. 1 «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1053-р місто Сніжне Донецької області є територією на якій проводиться антитерористична операція (далі - АТО), тому 17.10.2015 року позивач перебуваю на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України (а.с.7-8).

На початку 2015 року позивач зібрав необхідні документи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, але з'ясував, що право у нього виникне після досягнення 52 років, тобто у 2016 році, 22.06.2016 року позивач звернувся до Правобережного об'єднаного УПФУ в м. Києві, за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Спеціалістом управління Клименко Н.М. була зареєстрована заява за № 7319 (а.с.15).

Однак, не була прийнята довідка про заробітну плату для обчислення пенсії від 27.04.2015 №13.2-36-08-1256 у зв'язку з тим, що оформлена на старому бланку. Також, спеціаліст повідомила, що працюючим пенсіонерам пенсія виплачується у розмірі 85%. Це передбачено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 р., яким було запроваджено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам. ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911 у 2016 році такий порядок продовжено.

Оскільки, з 25.07.2006 року позивач був зареєстрований як Фізична особа-підприємець, а з 01.07.2014 року, у зв'язку з проведенням АТО, підприємницьку діяльність не вів, вирішив її припинити, щоб отримувати пенсію у повному обсязі, 22.06.2016 року позивач звернувся до державного реєстратора у Центрі надання адміністративних послуг Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації та подав реєстраційну картку на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності ФО-П.

24.06.2016 засобами телефонного зв'язку спеціаліст Правобережного УПФУ Клименко Н.М. повідомила мені, що для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 у мене не вистачає страховогостажу, (адже потрібно 25 років), однак його можна докупити, та запропонувала забрати документи про що написати заяву.

24.06.2017 позивач звернувся до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві для укладення договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (а.с.24).

Однак, у податковій повідомили, що у зв'язку із внесеними змінами до ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464, з 01.01.2016 ФО-П, які обрали спрощену систему оподаткування, виключені із переліку платників, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску (абз. 2 ч. 1 ст. 10 Закону №2464 виключено). Припинення підприємницької діяльності не дає йому права докупити стаж, адже з обліку у податковій його не знято, тому податкова йому не дозволить докупити поки позивач не знімусь з обліку.

04.07.2016 позивач звернувся до Костянтинівської ОДПІ, для того щоб знятися з обліку та докупити стаж. Однак, Костянтинівською ОДПІ була виставлена вимога про сплату боргу (недоїмки) за період часу коли я не вів підприємницьку діяльність у зв'язку з проведенням АТО.

Вимогу позивач оскаржив до Окружного адміністративного суду міста Києва. У першому слуханні справи №826/10952/16 у відкритому судовому засіданні, суд задовольнив його позовні вимоги, дійшов висновку про доцільність подальшого розгляду у письмовому провадженні (а.с. 30-35).

15.03.2017 позивач звернувся до Правобережного УПФУ з заявою №1032 про визначення обсягу страхового стажу якого не достатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

06.04.2017 отримав лист Правобережного об'єднаного УПФУ від 28.03.2017 №19459/06 з відпискою, яка на його запит не відповідала, про те, що його страховий стаж становить 23 роки 1 місяць 9 днів (а.с.21-22). Так, без наявності рішення Окружного суду та зняття з обліку, податкова не дозволяла позивачеві докупити стаж, тому позивач подати звітність до податкової за 2014 та 2015 роки та сплатити недоїмку.

09.06.2017 позивач повторно звернувся до Костянтинівської ОДПІ для подання звітності та сплати недоїмки, у вересні 2017 остаточно були зараховані його платежі до стажу. 05.10.2017 позивач отримав довідку ОК-5, яка це підтверджує (а.с.25).

На підставі того, що стажу у нього збільшився, 09.10.2017 позивач повторно звернувся до Правобережного УПФУ за консультацією, спеціаліст управління ОСОБА_3 повідомила йому, що і тоді 22.06.2016 страхового та робочого стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 у нього було достатньо, тож я мав право на призначення пенсії та цього ж дня позивач подав заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 до якої долучив (окрім поданих 22.06.16 документів), довідку про заробітну плату для обчислення пенсії від 27.04.2015 №13.2-36-08-1256 та пільгову довідку від 02.02.2012 №3-10/10 видану Державним підприємством«ШАХТА «ПІВНІЧНА». На підставі неправомірної консультації та оцінки документів спеціалістом Правобережного УПФУ Клименко Н.М., позивач згаяв більше року та марно витратив кошти яких і так бракує: на сплату недоїмки та поїздки до Костянтинівської ОДПІ, хоча мав законне право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з дати звернення 22.06.2016.

10.11.2017 у своїй поштовій скриньці позива знайшов лист Правобережного УПФУ від 24.10.2017 №57061/06 про те, що зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком №1 відповідно до наданих документів не має законних підстав. Зауважую, що вже не має змоги отримати довідку про заробітну плату на новому бланку або пільгові довідки у м. Сніжне Донецької області на тих підприємствах де я працював, адже проводиться АТО, українські підприємства не працюють. З відмовою Правобережного УПФУ позивач не згоден у повному обсязі, заперечує та вважає такою, що суперечить законодавству України. Адже, ст. 7 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що для взятої на облік внутрішньо особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, здійснюється відповідно до законодавства України.

Не погодившись з діями відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до ст. 13 Закону України " Про пенсійне забезпечення", позивач звернувся із цим позовом до суду.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з постановою Верховної Ради України від 06.12.1992 року "Про порядок введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" - до затвердження Кабінетом Міністрів України списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, діють наявні списки. Зокрема, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення", а до часу введення в дію зазначених списків діяли списки, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 "Про порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи".

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461 затверджено СПИСОК № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до якого однією з професій, зайнятість в якій дає право на пенсію за віком є машиніст газодувних машин.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених вимог, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно положень ст. 3 Основного Закону людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Andrejeva v. Latvia» (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачам вимогам.

У справі «Будченко проти України» (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також нагадав, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі «Ковач проти України», п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п. 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» тощо).

Таким чином суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, іншими словами, людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично.

Відповідно до ст. 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою. А в ст.1 Протоколу №12 до цієї Конвенції передбачена загальна заборона дискримінації:

«1. Здійснення будь-якого передбаченого законом права забезпечується без дискримінації за будь-якою ознакою, наприклад за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національної меншини, майнового стану, народження або за іншою ознакою.

2. Ніхто не може бути дискримінований будь-яким органом державної влади за будь-якою ознакою, наприклад за тими, які зазначено в пункті 1».

Так, у справі «Тлімменос проти Греції» (Thlimmenos v. Greece, рішення від 06.04.2000, заява № 34369/97) ЄСПЛ наголосив, що згідно зі статтею 14 Конвенції право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, порушується, коли Держави ставляться по-різному до осіб в аналогічних ситуаціях, не забезпечуючи при цьому об'єктивного та розумного виправдання. Однак це не єдиний аспект заборони дискримінації у статті 14 Конвенції. Право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, також може бути порушене, коли Держави, не маючи об'єктивних і розумних підстав, не застосовують різний підхід до осіб, які перебувають у ситуаціях, що істотно відрізняються.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеним громадянам України гарантується право на захист від примусового внутрішнього переміщення або примусового повернення на покинуте місце проживання.

Суд підкреслює, що відповідно дост. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Аналогічне положення закріплене в п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12 серпня 1993 р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є саме трудова книжка. Крім того, відповідно до п. 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Загально відомо, що на території Луганської та Донецької областей відбувся збройний конфлікт, внаслідок якого частина цих областей була визнана окупованою (Постанова Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року № 254-VIII; Постанова Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» від 17 березня 2015 року № 252-VIII). Місто Горлівка Донецької області, де раніше працював позивач, відноситься до окупованих населених пунктів. Розпорядженням КМУ №1275 від 02.12.2015 року затверджено Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

За цих обставин, суд приходить до висновку, що відомості про пільговий трудовий стаж позивача можуть бути встановлені за наявними даними.

Також суд має перевірити, чи проводилася на відповідних підприємствах атестація робочих місць, як того вимагає закон.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Матеріалами справи підтверджено, що на підприємстві проводилася атестація робочих місць за умовами праці.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для визнання стажу як пільгового є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться в Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Пунктом 10 зазначеного Порядку встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі Методичні рекомендації).

Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Матеріалами справи встановлено наявність записів в трудовій книжці позивача про право згідно списку № 1 на пільгове пенсійне забезпечення.

Згідно із статтею 101 Закону № 1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її. Проте в даному випадку отримати зазначені документи від підприємства неможливо з причин тимчасової окупації м. Сніжне Донецької області, також архіви підприємства залишилися на тимчасово окупованій території України.

Аналізуючи записи, що містяться в трудовій книжці позивача, ндані довідки, а також інші надані сторонами докази, суд приходить до висновку про необхідність зарахувати до пільгового стажу періоди роботи за Списком №1, обчислити та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 ОСОБА_1 з 22 червня 2016 року згідно наданих документів.

Відповідно до статті 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір у розмірі 640,00 гривень підлягає відшкодуванню.

Керуючись: Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердженого Постановою КМ України від 13.08.1993 року №637, ст. ст.5, 73, 139, 246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати дії Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пільгової пенсії за віком за Список №1 - протиправними.

Зобов'язати Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за списком №1 з 22 червня 2016 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана в порядку визначеному КАС України протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: