Справа № 804/6962/17
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2018 року Справа № 804/6962/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового засіданняБезрученко К.В.,
представника позивача ОСОБА_3,
представника відповідача Бохан О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправною та скасування постанови,
25 жовтня 2017 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 25.09.2017 №181-І, визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 18.10.2017 №237/4.1-3/714.
В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що посадовими особами відповідача проведено позапланове інспекційне відвідування фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 з питань дотримання вимог законодавства про працю при оформленні трудових відносин. Під час перевірки встановлено порушення позивачем вимог частин 1, 3 ст. 24 КЗпП України, а саме: фактичне допущення до роботи без укладання трудового договору працівників: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, що зафіксовано в акті перевірки від №237/4.1-3. На підставі встановлених порушень, 18.10.2017 першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №237/4.1-3/714, якою на позивача накладено штраф в сумі 384000,00 грн.
Позивач із означеною постановою не погоджується, зазначаючи про те, що перевірка була проведена незаконно, за відсутності правових підстав для її проведення. Стосовно працівників ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, то на момент здійснення перевірки в орендованому позивачем кафе, вони надавали послуги за укладеними цивільно - правовими договорами, які надавалися перевіряючим під час перевірки, проте не були враховані контролюючим органом. Щодо працівника ОСОБА_9, то зазначена особа виконує роботу за цивільно - правовим договором, укладеним не з позивачем, а з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_10, тобто з батьком позивача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.10.2017 відкрито провадження у справі №804/6962/17 та призначено її до розгляду на 20 листопада 2017 року. Останнє судове засідання відбулося 29 січня 2018 року.
Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити адміністратиний позов повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, просила суд відмовити у задоволенні позову повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, на підставі наказу від 25.09.2017 №181-І та направлення про проведення інспекційного відвідування від 26.09.2017 №215, посадовими особами Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області 26.09.2017 здійснено інспекційне відвідування фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 з метою контролю за додержанням законодавства про працю та оформлення трудових відносин, в ході чого було здійснено виїзд за місцем здійснення господарської діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2, караоке - бар «ІНФОРМАЦІЯ_1». Під час виїзду встановлено, що у приміщенні караоке - бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» знаходилися наступні працівники: бармен ОСОБА_7 та прибиральниця ОСОБА_9.
Суб'єкту контролю - фізичний особі-підприємцю ОСОБА_5 було вручено запит про надання документів від 26.09.2017 №1576/4.1-3, на виконання якого позивачем були надані цивільно - правові договори:
- від 26.09.2017 №4 з ОСОБА_7, який взяв на себе зобов'язання у строк з 26.09.2017 по 31.12.2017 надати послуги з обслуговування відвідувачів;
- від 25.09.2017 №3 з ОСОБА_6, який взяв на себе зобов'язання у строк з 26.09.2017 по 31.12.2017 надати послуги з обслуговування відвідувачів;
- від 21.09.2016 №8 із ОСОБА_8, який взяв на себе зобов'язання у строк з 22.09.2017 по 21.12.2017 надати послуги з обслуговування відвідувачів.
Проаналізувавши надані цивільно - правові договори, перевіряючі дійшли висновку, фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 було допущено до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України наступних фізичних осіб: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, чим порушено вимоги частин 1, 3 ст. 24 КЗпП України.
В письмових запереченнях відповідач вказав, що ОСОБА_9, яка виконувала роботу прибиральниці у караоке - барі «ІНФОРМАЦІЯ_1» письмово повідомила інспектору, що працює у фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 прибиральницею у ресторані «ІНФОРМАЦІЯ_1» з 2014 року.
За результатами перевірки було винесено припис від 28.09.2017 №237/4.1-3-183, яким приписано позивачу вжити заходів щодо виконання вимог ч.1, 3 ст. 24 України, а саме: офіційно працевлаштувати ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, а також інших офіційно неоформлених працівників.
На підставі встановлених під час інспекційного відділення порушень, 18 жовтня 2017 року першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області винесено постанову №237/4.1-3/714, за якою на фізичну особу - підприємця ОСОБА_5 накладено штраф у розмірі 384000,00 грн.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до ч.1 ст.259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Як передбачено ч. 1 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Згідно з положеннями п. п. 1, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого 11.02.2015 постановою Кабінету Міністрів України № 96, Державна служба України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю і здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
У відповідності до ч. 1 ст. 6 вказаного Закону, підставами для здійснення позапланових заходів є: звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров'ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.
Відповідно до п. п. 2, 4, 5, 19 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого 26.04.2017 постановою Кабінету Міністрів України №295, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.
Порядок складення та форми акта, довідки, припису, вимоги визначаються Мінсоцполітики.
Форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню, оприлюднюються на офіційному веб-сайті Держпраці.
Інспекційне відвідування проводиться, зокрема, за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин.
За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.
Так, судом встановлено, що до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області 11.09.2017 звернулася громадянка ОСОБА_12 із заявою, в якій вказала, що з червня працювала у кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» без оформлення трудових відносин, керівництво закладу 11.08.2017 повідомило заявницю про її звільнення та відмовило їй у виплаті заробітної плати за відпрацьований час.
Відповідно до положень ч.1 та ч. 2 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові і засвідчується печаткою.
Таким чином, за наслідками звернення громадянки ОСОБА_12 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, з метою перевірки фактів, викладених у заяві, відповідачем в межах повноважень було видано оскаржений наказ від 25.09.2017 №181-І.
Таким чином, вказаний позаплановий захід щодо фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 здійснений на підставі звернення вказаної громадянки та у відповідності до положень Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого 26.04.2017 постановою Кабінету Міністрів України №295, позивач допустив перевіряючих Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області до перевірки, перевірка фактично проведена, а тому у суду відсутні підстави для визнання протипраним та скасування наказу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 25.09.2017 №181-І.
Надаючи оцінку правомірності винесення оскарженої постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 18.10.2017 № №237/4.1-3/714, суд виходить з такого.
Відповідно до положень ст. 21, 24 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим, зокрема, при укладенні трудового договору з фізичною особою.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Матеріалами справи підтверджується, що під час інспекційного відвідування посадовими особами Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області у приміщенні Караоке - бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» знаходились наступні працівники: бармен ОСОБА_7, прибиральниця ОСОБА_9.
В наданих інспекторам усних поясненнях ОСОБА_7 пояснив, що він в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» виконує обов'язки бармена на підставі цивільно - правового договору від 26.09.2017 № 4 .
Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_7 працює в кафе на підставі цивільно-правової угоди від 26.09.2017 №4, за умовами якої у період з 26.09.2017 по 31.12.2017 надає послуги з обслуговування клієнтів, а виконані ним роботи у період з 26.10.2017 по 03.10.2017 прийняті позивачем за актом приймання - передачі послуг від 03.10.2017, однак суд критично ставиться до зазначених доказів, з огляду на наступне.
Частинами 1, 3 ст. 24 КЗпП України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання такої форми є обов'язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ч. 1 ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Цивільно - правовий договір - це угода між сторонами: громадянином і організацією (підприємством, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці.
Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ст. 837 Цивільного кодексу України).
За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 Цивільного кодексу України).
Основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності . За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.
Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.
З аналізу наведених норм видно, що трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.
Як видно із дослідженої в судовому засіданні цивільно-правової угоди від 26.09.2017 № 4, укладеної позивачем із ОСОБА_7, її предметом є надання послуг з обслуговування відвідувачів, тобто є процес праці, а не її кінцевий результат, оскільки вищевказана фізична особа систематично виконували певні трудові функції відповідно до визначеного виду виконуваної роботи, у встановлений строк, без визначається обсягу виконуваної роботи, тобто праця за цим договором не є юридично самостійною, а здійснюється у межах господарської діяльності позивача з систематичним виконанням трудових функцій бармена.
У самій цивільно-правовій угоді не зазначається, який конкретно результат роботи повинен передати виконавець замовнику, не визначено переліку завдань роботи, її обсягу, видів, тощо. Не міститься також конкретного переліку послуг та їх числового вираження - обсягу наданих ОСОБА_7 на адресу ФОП ОСОБА_5 послуг, в акті виконаних робіт.
Таким чином, суд доходить висновку, що цивільно-правова угода від 26.09.2017 № 4, укладена між позивачем та ОСОБА_7 має ознаки трудового характеру.
Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків.
Що стосується допущення до роботи без укладання трудового договору прибиральниці ОСОБА_9, то судом встановлено таке.
Представник відповідача в судовому засіданні вказав, що ОСОБА_9 під час інспектування було опитано посадовими особами Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, яким вона пояснила, що працює прибиральницею у ресторані «ІНФОРМАЦІЯ_1» з режимом роботи з 8 до 21 години, на підтвердження чого до суду надані письмові пояснення останньої від 26.09.2017 на ім'я Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області.
У той же час, представник позивача пояснив, що під час перевірки ОСОБА_9 дійсно знаходилася у приміщенні кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» та здійснювала прибирання, однак, вказана особа не перебуває у будь - яких відносинах із позивачем, оскільки виконує роботу для фізичної особи - підприємця ОСОБА_10. Також представник позивача пояснив, що під час перевірки ОСОБА_9 не деталізувала державному інспектору, у якого саме ФОП ОСОБА_10 вона працює, а інспектори самі назвали ініціали суб'єкта перевірки, які опитувана особа і зазначила в своїх поясненнях.
На підтвердження своїх доводів представником позивача надані письмові пояснення ОСОБА_9, в яких вказано про те, що вона перебуває у договірних відносинах на підставі цивільно-правового договору із ФОП ОСОБА_10, фактично для якого і виконує роботу з прибирання кафе. Під час надання пояснень інспекторам Держпраці, вона переплутала ініціали замовника ФОП ОСОБА_10, з яким нею був укладений договір, та невірно вказала дані позивача замість вірних «ФОП ОСОБА_10».
Судом встановлено, що приміщення кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, орендується у ФОП ОСОБА_13 спільно ФОП ОСОБА_5 (орендар) на підставі договору від 01.03.2017 б/н та ФОП ОСОБА_10 на підставі договору від 01.03.2017 б/н.
З наведеного видно, що у кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», за адресою: АДРЕСА_2, в якому здійснено перевірку посадовими особами відповідача, провадить свою діяльність не лише позивач, а і ФОП ОСОБА_10.
В матеріалах справи також міститься цивільно - правовий договір від 25.09.2017 №5, укладений між ФОП ОСОБА_10 та ОСОБА_9, яка взяла на себе зобов'язання надавати послуги з прибирання приміщень та миття посуду.
З матеріалів перевірки, наданих відповідачем видно, що факт перебування ОСОБА_9 у відносинах з іншим ФОП ОСОБА_10 посадовими особами Держпраці під час інспектування позивача не досліджувався.
Окрім того, суд зазначає, що характер виконуваної роботи вказаної особи у кафе - прибирання спрямований саме на досягнення певного результату роботи, при цьому підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку в даному випадку не є обов'язковим.
Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною 2 статті 265 КЗпП України та частинами 2 - 7 статті 53 Закону України "Про зайнятість населення", визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509.
Відповідно до пункту 2 цього Порядку штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).
Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади.
Таким чином, за змістом наведених норм, питання безпосереднього виконання роботи конкретної особи у конкретного суб'єкта господарської діяльності мало бути предметом детальної перевірки та об'єктивного дослідження відповідачем.
З урахуванням означеного, суд доходить висновку, що постанова про накладення штрафу уповноваженими особами від 18.10.2017 №237/4.1-3/714 в частині накладення штрафу на ФОП ОСОБА_5 за неоформлення трудових відносин із ОСОБА_9 є необґрунтованою, оскільки прийнята без дослідження усіх обставин, що мали суттєве значення для правильного вирішення справи, тому підлягає скасуванню судом у цій частині.
Що стосується трудових відносин позивача із громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_8, то як видно з матеріалів перевірки, факт наявності трудових відносин посадовими особами Держпраці із вказаними громадянами був установлений на підставі цивільно - правових договорів, укладених між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та ОСОБА_8, що були надані позивачем, однак сам факт виконання зазначеними особами роботи в адресу позивача працівниками відповідача не зафіксований. Зазначені обставини у свою чергу унеможливлюють встановлення факту виконання ОСОБА_6 та ОСОБА_8 правил внутрішнього трудового розпорядку, виконання роботи регулярно, протягом обумовленого часу роботи закладу, в якому провадить свою підприємницьку діяльність суб'єкт господарювання ФОП ОСОБА_5, тобто факт дійсної наявності трудових відносин між позивачем та означеними особами.
Факт допуску ОСОБА_6 та ОСОБА_8 до роботи позивачем також жодним чином не підтверджується, відсутні докази виконання ними роботи по обслуговуванню відвідувачів кафе.
З урахуванням наведеного, судом встановлено, що відповідачем під час перевірки не було всебічно та повно досліджено обставини працевлаштування ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у ФОП ОСОБА_5.
Водночас, суд звертає увагу, що для притягнення особи до відповідальності відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України в його діях повинно бути декілька складових: фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин та виплата йому заробітної плати без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків.
Таким чином, наявність укладених цивільно - правових договорів між позивачем та вказаними особами не може свідчити про те, що такими особами здійснюються в адресу ФОП ОСОБА_5 будь-які роботи чи надаються послуги, за що вони, відповідно, отримують кошти, які фактично є заробітною платою.
За наведених обставин, суд доходить висновку, що доводи відповідача про допущення до роботи без укладання трудового договору ОСОБА_6 та ОСОБА_8, ґрунтуються на припущеннях, з урахуванням чого постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 18.10.2017 №237/4.1-3/714 в частині накладення штрафу на ФОП ОСОБА_5 за неоформлення трудових відносин із ОСОБА_6 та ОСОБА_8 є протиправною та підлягає скасуванню судом.
Враховуючи все вищенаведене, суд дійшов висновку про обгрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для їх часткового задоволення.
У відповідності до ч.3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Керуючись ст. ст. 139, 242 - 246, 247, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 18.10.2017 №237/4.1-3/714 в частині накладення суми штрафу у розмірі 288000,00 грн. (що накладений за допущення до роботи без оформлення трудових відносин ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_8).
У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 08 лютого 2018 року.

Суддя О.В. Царікова