Справа № 163/3137/17
Суддя: Гайдук А. Л.
Дата ухвалення: 2018-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/3137/17
Провадження № 2-а/163/26/18
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2018 року м.Любомль

Любомльський районний суд Волинської області у складі:

головуючої - судді Гайдук А.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Любомльського ВП ГУНП у Волинській області Мосієвича А.П. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

в с т а н о в и в :

11.12.2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним адміністративним позовом, у якому просив скасувати постанову інспектора СРПП Любомльського ВП ГУНП у Волинській області Мосієвича А.П. серії БР №102171 від 22.11.2017 рокупро притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Оскаржуваною постановою його притягнуто до відповідальності за те, що 22.11.2017 року о 19 год. 30 хв. він керував автомобілем марки «ВАЗ 21043», р.н.з. НОМЕР_1, в селі Олеськ по вулиці Лесі Українки та не мав при собі і не пред'явив поліса цивільного страхування власників наземних транспортних засобів.

В обґрунтування заявлених вимог вказав, що у вказаний день та годину він дійсно керував приналежним йому автомобілем марки «ВАЗ 21043», р.н.з. НОМЕР_1, та був зупинений відповідачем, який причин такої зупинки не пояснював. На прохання останнього надати для перевірки документи, він пред'явив лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і посвідчення водія, а від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України - звільнений, оскільки має статус інваліда війни. Незважаючи на дану обставину та його заперечення, відповідач відмовився надати йому докази вчинення правопорушення, а також копію оскаржуваної постанови та лише повідомив, що усі документи надійдуть йому поштовим зв'язком.

За викладених обставин та посилаючись на положення п.13.1 ст.13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вважає оскаржувану постанову такою, що не відповідає вимогам закону, безпідставною та необґрунтованою.

Сторони в судове засідання не з'явились.

Позивач ОСОБА_1 подав в канцелярію суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності.

Відповідач також подав в канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Згідно поданих заяв та у відповідності до ч.3 ст.194 КАС України, ч.4 ст.229 КАС України, розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов'язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Судом встановлено, що згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР №102171 від 22.11.2017 року, ОСОБА_1 22.11.2017 року о 19 годині 30 хвилин в с.Олеськ по вул.Лесі Українки,керуючи автомобілем «ВАЗ 21043», р.н.з. НОМЕР_1, не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 ґ. ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. У вчиненні вказаного порушення позивача визнано винним та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пункт 2.1 ПДР України зобов'язує водія механічного транспортного засобу мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цим же пунктом визначено, що водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

З копії посвідчення серії НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, а відтак і його право користуватися пільгами, передбаченими Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Пунктом 13.1 статті 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 стверджено, що власником автомобіля марки «ВАЗ 21043», р.н.з. НОМЕР_1, є позивач ОСОБА_1

Таким чином, аналіз наведених норм та встановлених у справі фактичних обставин свідчить про наявність підстав для звільнення позивача від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, що у свою чергу звільняє його від обов'язку під час керування транспортним засобом мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач, не подавши до суду заперечень (відзиву) проти позову, не довів правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

В той же час, фактичні обставини, на які позивач покладається як на підставу своїх вимог, під час розгляду справи знайшли своє підтвердження належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, які у своїй сукупності з огляду на наявність у позивача статусу інваліда війни та приналежність йому на праві власності керованого транспортного засобу, виключають наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Таким чином, суд вважає оскаржувану постанову такою, що винесена без наявності для цього законних підстав, тому позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Постанову інспектора СРПП Любомльського ВП ГУНП у Волинській області Мосієвича А.П. серії БР №102171 від 22.11.2017 рокупро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень - скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.

Ім'я позивача - ОСОБА_1; місце проживання: АДРЕСА_1

Найменування відповідача - інспектор СРПП Любомльського ВП ГУНП у Волинській області Мосієвич А.П.; місце знаходження: 44301, м.Любомль, вул.Володимирська, 3.

Головуюча: суддя А.Л. Гайдук