Справа № 225/3459/17
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року справа №225/3459/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Сухарька М.Г., Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області на постанову Дзержинського міського суду Донецької області від 05 грудня 2017 року в справі № 225/3459/17 (головуючий І інстанції Андреєв В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області щодо відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах;

- скасувати постанову від 14.06.2017 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобовязати пенсійний орган зарахувати періоди роботи з 29.10.1990 по 11.11.1990 на посаді учня підземного електрослюсаря, з 02.02.1993 по 07.05.1993 на посаді учня гірника очисного вибою, з 08.05.1993 по 13.11.1993 на посаді гірника очисного вибою на шахті ім. Ю.О. Гагаріна ДП «Артемвугілля», в Першому воєнізованому гірничорятувальному загоні з 15.11.1993 по 20.04.2010, з 09.09.2010 по 22.10.2014, у Десятому воєнізованому гірничорятувальному загоні з 18.06.2015 по 15.03.2017;

- зобовязати призначити пенсію за віком відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 05 грудня 2017 року адміністративний позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення пенсійного органу про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зараховано спірні періоди роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та зобовязано повторно розглянути заяву та прийняти рішення про призначення пенсії відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що надані ОСОБА_1 документи не підтверджують наявність пільгового стажу, необхідного для призначення пенсії на підставі ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». За таких обставин пенсійний орган наголошує на відсутності підстав для призначення позивачу пенсії на підставі його заяви від 15.03.2017.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, а постанову суду залишити без змін з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 (далі позивач) 15.03.2017 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області (далі відповідач, апелянт, пенсійний орган, УПФУ в м. Дзержинську) із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». До заяви були додані такі документи:

- копія трудової книжки від 25.07.1989 серія АТ-V № 3877854;

- копія військового квитка УН № 0367153;

- довідка про підтвердження наявного пільгового трудового стажу від 28.11.2014 № 111-2, видана «Першим воєнізованим гірничорятувальним загоном;

- довідка про підтвердження наявного пільгового трудового стажу від 14.02.2017 № 01/117, видана «Десятим воєнізованим гірничорятувальним загоном;

- копії наказів про затвердження результатів атестацій робочих місць від 11.10.1994 № 319, від 07.05.1999 № 149, від 09.04.2004 № 87, від 08.04.2009 № 74, від 07.04.2014 № 75 по Першому воєнізованому гірничорятувальному загону, від 14.04.2014 № 130 по Десятому воєнізованому гірничорятувальному загону;

- довідки про заробітну плату від 28.11.2014 № 6-461 та № 6-462, видані Першим воєнізованим гірничорятувальним загоном;

- копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 27.11.2015 № НОМЕР_1;

- копія паспорта, копія ідентифікаційного номера.

Рішенням від 14 червня 2017 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії у звязку з відсутністю необхідного пільгового стажу на підземних роботах 25 років.

Своє рішення пенсійний орган мотивував тим, що не надано уточнюючу довідку, яка підтверджує пільговий стаж роботи в період з 15.02.2017 по 15.03.2017, а стосовно наданих уточнюючих довідок неможливо провести перевірку обґрунтованості їх видачі та достовірності первинних документів.

Пенсійний орган дійшов висновку, що страховий стаж позивача складає 26 років 07 місяців 23 дні, підземний 13 років 09 місяців 02 дні.

Не погодившись із рішенням УПФУ в м. Дзержинську та вважаючи, що він має достатньо стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, трудова книжка є основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника.

За приписами ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII), яка визначає особливості пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних і відкритих гірничих роботах та в металургії, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Право на пенсію на пільгових умовах мають працівники, зайняті на протязі повного робочого дня виконанням робіт, передбачених Списком № 1. При цьому під повним робочим днем вважається виконання роботи в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу (роз'яснення Міністерства соціального захисту населення і Міністерства праці від 10.05.1994 № 01-3/406-02-2 та № 06-1649).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Пунктом 20 цього Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугою років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їхніх правонаступників. У такій довідці має бути зазначено: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професію або посаду; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включено цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана довідка.

За нормами статті 14 Закону № 1788-XII до пільгового стажу зараховується робота працівників, які безпосередньо зайняті повний робочий день на відповідних роботах, за умови підтвердження первинними документами саме такої роботи повний робочий день. При цьому такими документами можуть бути: журнали виходів на роботу, табелі використання робочого часу, деякі накази чи розпорядження по підприємству. Кожен з цих документів дає лише часткове підтвердження зайнятості на роботах зі шкідливими умовами праці, але сукупні дані цих документів можуть бути доказом повної зайнятості працівника.

Пенсійний орган не заперечує, що посада, яку обіймав позивач, належить до Списку № 1.

Матеріалами справи підтверджено, що період роботи позивача 29.11.1990 по 11.11.1990 учнем електрослюсаря підземного, з 02.02.1993 по 07.05.1993 на посаді учня гірника очисного вибою, з 08.05.1993 по 13.11.1993 на посаді гірника очисного вибою на шахті ім. Ю.О. Гагаріна ДП «Артемвугілля» підтверджено записами у трудовій книжці. Також відповідно до рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області позивачем надавались довідка про стаж роботи на шахті ім. Ю.О. Гагаріна ДП «Артемвугілля», архівні довідки про спуски в шахту та нараховану заробітну плату. Проте комісією зроблено висновок, що через неможливість проведення перевірки первинної документації, на підставі якої ці довідки видані, пільговий характер роботи не підтверджено.

Згідно зі ст. 101 Закону № 1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

При цьому відповідно до пункту 1 частини першої статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону № 1788-ХІІ є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 13 Закону № 1788-ХІІ має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала зі шкідливими і важкими умовами праці. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу. Тобто перекладання обовязку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у пільговій довідці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Період роботи ОСОБА_1 у Першому воєнізованому гірничорятувальному загоні з 15.11.1993 по 20.04.2010 підтверджено записом в трудовій книжці, довідкою № 111-2 від 28.11.2014, відповідно до якої позивач працював повний робочий день під землею, виконував роботи з обслуговування вугільних шахт за професією респіраторник (підстава видачі особова архівна картка Т-2, накази по загону, особові рахунки по заробітній платі, накази про затвердження результатів атестацій робочих місць від 11.10.1994 № 319, від 07.05.1999 № 149, від 09.04.2004 № 87, від 08.04.2009 № 74, від 07.04.2014 № 75).

Період роботи з 18.06.2015 до звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії в Десятому воєнізованому гірничорятувальному загоні підтверджується записом у трудовій книжці та довідками № 01/262 б/д та № 01/445 від 01.11.2017, відповідно до яких позивач з 18.06.2015 працював повний робочий день респіраторником, виконував аварійно-рятувальні роботи у підземних умовах на шахтах (підстава видачі особова картка, накази по загону, розрахункові відомості, наказ про затвердження результатів атестацій робочих місць від 14.04.2014 № 130).

З приводу посилання апелянта на перебування первинної документації на території населених пунктів не підконтрольних українській владі колегія суддів зазначає наступне.

За приписами частин 1 та 2 статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII (далі Закон № 1207-VII) на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону № 1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

За приписами ч. 2 ст. 9 Закону № 1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 статті 9 Закону № 1207-VII встановлено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Тобто, відповідно до наведених норм закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.

Трудовий стаж позивач набув у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснюють господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і зазначені підприємства також утворено відповідно до законодавства України.

Всі первинні документи, на підставі яких позивач отримав право на призначення пенсії, були сформовані до проведення АТО і не можуть піддаватися сумніву та позбавляти позивача права на отримання пенсії, обрахованої із заробітку, який він отримував на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де позивач набув пільговий стаж роботи.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для відмови в зарахуванні спірних періодів роботи позивача, оскільки вони підтверджені належними та допустимими доказами.

Враховуючи, що трудова книжка позивача є належним чином оформленою, містить всі необхідні записи, в сукупності з наявними довідками, судова колегія дійшла висновку про наявність у ОСОБА_1 передбаченого ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» права на призначення пенсії на пільгових умовах.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено право позивача на отримання пенсії на пільгових умовах, яке підлягає відновленню шляхом скасування спірного рішення пенсійного органу від 14.06.2017 та зобовязання УПФУ в м. Дзержинську повторно розглянути заяву від 15.03.2017, прийнявши рішення про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням наведених вище періодів роботи.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 139, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області на постанову Дзержинського міського суду Донецької області від 05 грудня 2017 року в справі № 225/3459/17 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського міського суду Донецької області від 05 грудня 2017 року в справі № 225/3459/17 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту її складення в порядку, визначеному ст.ст. 328-329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

ОСОБА_2

ОСОБА_3