Справа № 804/4993/17
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2017-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2017 р. Справа № 804/4993/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1,
розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк розваг «Лавина» до Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.08.2017 відкрито провадження у справі №804/4993/17 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 30.08.2017 на 10:00. Останнє судове засідання відбулося 12 грудня 2017 року.
Представник відповідача в судове засідання 12 грудня 2017 з'явився, проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі, просив суд відмовити у задоволенні позову.
Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Згідно ч. 6 статті 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як видно з тексту акта перевірки, вказані висновки ґрунтуються на встановленій перевіряючими нереальності господарських операцій ТОВ «Парк розваг «Лавина» із ТОВ «Маджестік Лайн», ТОВ «ЄС Європейська Будівельно-Фасадна компанія», ТОВ «Світ Фуд».
В обґрунтування нереальності господарських взаємовідносин позивача із ТОВ «Маджестік Лайн», ТОВ «ЄС Європейська Будівельно-Фасадна компанія», ТОВ «Світ Фуд» перевіряючими вказано, що за аналізом інформації з ЄРПН не встановлено придбання по ланцюгу постачання ТОВ «Маджестік Лайн», ТОВ «ЄС Європейська Будівельно-Фасадна компанія», ТОВ «Світ Фуд» - контрагенти постачальники товарів, які в подальшому були реалізовані ТОВ «Парк розваг «Лавина».
Під час перевірки ТОВ «Парк розваг «Лавина» повідомлено перевіряючих контролюючого органу, що копії висновків державної санітарної та гігієнічної експертизи та ветеринарні дозволи були знищені згідно акта №1 «Про виділення для знищення документів, що не підлягають зберіганню» від 31.12.2015. Перевіряючі вказали про те, що згідно наданого акта про знищення документів неможливо встановити, які саме сертифікати якості та копії висновків державної санітарної та гігієнічної експертизи та ветеринарні дозволи були знищені та до якого саме виду продукції вони належать.
Окрі того, до перевірки не було надано товарно-транспортні накладні, якими оформлено транспортування товару від ТОВ «Маджестік Лайн», ТОВ «ЄС Європейська Будівельно-Фасадна компанія», ТОВ «Світ Фуд» до ТОВ «Парк розваг «Лавина».
На підставі акта перевірки від 12.09.2016 №2719/04-63-14-01/35863823 Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області прийняті податкові повідомлення - рішення від 27.09.2016:
Суд погоджується з висновками відповідача, зробленими в акті від 12.09.2016 №2719/04-63-14-01/35863823 щодо не можливості реального здійснення господарських операцій ТОВ «Парк розваг «Лавина» із ТОВ «Маджестік Лайн», ТОВ «ЄС Європейська Будівельно-Фасадна компанія», ТОВ «Світ Фуд» у періоді, що перевірявся, у звязку із таким.
У відповідності до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 №1112/11/13-10 "Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби" процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
1. встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. встановлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну , повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3. встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4. встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.
5. встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також в листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 №742/11/13-11, в якому зазначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції.
Судам слід ураховувати, що наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним або нікчемним сама собою не свідчить про реальність вчинення відповідної операції.
Отже, надаючи оцінку правомірності винесення податкових повідомлень-рішень від 27.09.2016: № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, судом підлягає дослідженню факт реальності господарських операцій між ТОВ «Парк розваг «Лавина» із ТОВ «Маджестік Лайн», ТОВ «ЄС Європейська Будівельно-Фасадна компанія», ТОВ «Світ Фуд».
Щодо правовідносин між вказаними підприємствами судом встановлено таке.
У періоді, що перевірявся, позивач декларував взаємовідносини з придбання товарів у ТОВ «Маджестік Лайн» на підставі договору поставки від 16.04.2015 №16042015, згідно якого предметом постачання є продукти харчування, непродовольчі товари.
Також, у вказаний період позивач задекларував господарські взаємовідносини із ТОВ «ЄС Європейська Будівельно-Фасадна компанія» на підставі договору від 16.03.2015 №160322015, предметом якого також було постачання продуктів харчування, непродовольчих товарів.
На підставі договору від 15.06.2015 №150615 ТОВ «Парк розваг «Лавина» задекларовано придбання товарів у ТОВ «Світ Фуд».
На підтвердження постачання товару позивачем надані податкові та видаткові накладні, складені ТОВ «Маджестік Лайн», ТОВ «ЄС Європейська Будівельно-Фасадна компанія», ТОВ «Світ Фуд».
Дослідивши зміст господарських договорів, укладених ТОВ «Парк розваг «Лавина» із ТОВ «Маджестік Лайн», ТОВ «ЄС Європейська Будівельно-Фасадна компанія», ТОВ «Світ Фуд» та первинні документи, складені на підставі таких договорів, а саме: видаткові та податкові накладні, судом не приймаються такі документи на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій між означеними підприємствами, з огляду на таке.
Згідно з п.198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
При цьому п.198.2 ст.198 цього Кодексу передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
У відповідності до п.198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу ІІІ ПК України.
Відповідно до п.44.2 ст.44 ПК України, для обрахунку обєкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Пунктом 2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996) передбачено, що податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до ст.4 Закону №996 бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються, зокрема, на принципі відповідності доходів і витрат.
Положення (стандарт) бухгалтерського обліку «Витрати» затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 і зареєстроване в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248 (далі - П(С)БO 16), визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності.
Згідно із п.6 П(С)БO 16 витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені (п.7 П(С)БO 16).
Таким чином, формування витрат при визначенні фінансового результату до оподаткування за звітний податковий період, починаючи з 1 січня 2015 року, здійснюється виходячи з національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту та формування витрат на суму придбаних товарів/послуг є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
У відповідності до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України №1936/11/13-11 від 01.11.2011 "Щодо підтвердження даних податкового обліку" документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.
При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 №742/11/13 судам слід ураховувати, що наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним або нікчемним сама собою не свідчить про реальність вчинення відповідної операції.
Про відсутність факту здійснення господарської операції можуть свідчити, зокрема, такі обставини: результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала тощо).
Судом встановлено, що ТОВ «Маджестік Лайн», ТОВ «ЄС Європейська Будівельно-Фасадна компанія», ТОВ «Світ Фуд» не є виробниками товару, поставленого в адресу позивача на підставі договорів постачання: від 16.03.2015 №160322015, від 16.04.2015 №16042015, від 15.06.2015 №150615. Під час перевірки посадовими особами відповідача було проаналізовано номенклатуру товарів, вказаних у виписаних постачальниками ТОВ «Маджестік Лайн», ТОВ «ЄС Європейська Будівельно-Фасадна компанія», ТОВ «Світ Фуд» податкових накладних за період взаємовідносин із позивачем та встановлено відсутність придбання зазначеного товару у інших підприємств, також під час перевірки встановлено, що вказані підприємства - постачальники не є виробниками поставленого позивачу товару.
Суд зазначає, що відсутність вироку, постановленого за фактом фіктивного підприємництва, не є свідченням реальності здійснення господарської діяльності ТОВ «Парк розваг «Лавина» із ТОВ «Маджестік Лайн», ТОВ «ЄС Європейська Будівельно-Фасадна компанія», ТОВ «Світ Фуд» як суб'єктів господарювання.
Окрім того, матеріалами перевірки підтверджено, що ТОВ «Парк розваг «Лавина» не було проведено оплату на користь ТОВ «Маджестік Лайн», ТОВ «ЄС Європейська Будівельно-Фасадна компанія», ТОВ «Світ Фуд» за вказаними вище господарськими договорами.
Так, згідно акта перевірки сума постачання за договором з ТОВ «Маджестік Лайн» у період: квітень травень 2015 року становить 163772,64 грн., проте станом на 29.07.2016 у позивача перед вказаним постачальником рахується заборгованість у сумі 163772,64 грн..
Сума постачання ТОВ «ЄС Європейська Будівельно - Фасадна компанія» за даними бухгалтерського обліку позивача склала 121893,54 грн., сума заборгованості ТОВ «Парк розваг «Лавина» перед ТОВ «ЄС Європейська Будівельно - Фасадна компанія» станом на 29.07.2016 склала 118985,52 грн.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що первинні документи, які містяться в матеріалах справи, надані на підтвердження господарської взаємодії ТОВ «Парк розваг «Лавина» не було проведено оплату на користь ТОВ «Маджестік Лайн», ТОВ «ЄС Європейська Будівельно-Фасадна компанія», ТОВ «Світ Фуд» є формально складеними, а господарські операції між позивачем та вказаним підприємством не є реальними, оскільки судом не встановлено самого факту їх здійснення.
Як зазначено в ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд вважає, що відповідачем надано достатні докази, які свідчать про те, що оскаржені податкові повідомлення-рішення прийняті в межах повноважень податкового органу та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України, обґрунтовано та правомірно. У той же час, позивач не довів обставин в обґрунтування заявлених позовних вимог, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення.
Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.
Згідно статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова або службова особа).
Керуючись статтями 94, 122, 128, 159 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1