Справа № 183/4576/17
Суддя: Парфьонов Д. О.
Дата ухвалення: 2018-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/4576/17
№ 2-а/183/35/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2018 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі секретаря судового засідання: Петрієнко В.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора Патрульної поліції роти № 3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Дніпро Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Гургенідзе Тенгіза Зурабовича, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про:

скасування постанови серія ЕАА № 158918 від 04 вересня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП,

встановив:

позивач звернувся з позовом до суду, в обґрунтування якого послався на те, що 04 вересня 2017 року інспектором патрульної поліції 3-ї роти 4-го батальйону лейтенантом поліції Гургенідзе Тенгізом Зурабовичем винесено постанову серії ЕАА № 158918 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та якою на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1, 04 вересня 2017 о 17:26 годині за адресою: м. Дніпро, пр. Гагаріна, 8А, керуючи авто Мерседес-Бенс С230 д/з НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонено» та здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п.8.4 в ПДР - порушення вимог заборонених знаків. Пояснює, що інспектор Гургенідзе Т.З. зупинив водія ОСОБА_1 04 вересня 2017 о 17:23 годині за адресою м. Дніпро, пр. Гагаріна, 8А, та звинуватив позивача в тому, що він керуючи авто Мерседес-Бенс С230 д/з НОМЕР_1 нібито не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку чим порушив п 8.4 в ПДР - порушення вимог заборонених знаків. В свою чергу ОСОБА_1 пояснив інспектору, що на відповідному місці також встановлений знак парковка дозволена та останній, з метою здійснити парковку у встановленому місці, був вимушений зупинитись через те, що на проїжджу частину почав здійснювати свій рух авто Кіа. Оскільки ОСОБА_1 проїжджу частину вказаним авто було загороджено, позивач змушений був зупинитись, щоб автомобіль Кіа зміг виїхати з місця парковки. З метою уникнення ДТП ОСОБА_1 увімкнув аварійні прилади автомобіля Мерседес. На протязі 40-50 секунд автомобіль Кіа намагався виїхати з свого місця паркування та не здійснивши до кінця виїзд, заблокував автомобілю ОСОБА_1 виїзд. В цей час, до позивача підійшов інспектор поліції Гургенідзе Т.З. та попросив реєстраційні документи на автомобіль та почав складати відповідну постанову. При цьому, відповідач не перевірив доводи позивача про те, що він не мав змоги зупинитись, оскільки його руху заважав інший автомобіль - Кіа. Не зважаючи на пояснення позивача, інспектор без розгляду справи на місці, виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем вчинення правопорушення, тобто - за місцезнаходження органу, вповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою 49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Троїцька, 2-а де розташоване Управління патрульної поліції м. Дніпро. Проте, інспектор Гургенідзе Т.З. положень закону не дотримався та розглянув справу не за місцем розташування Управління патрульної поліції м. Дніпро та і взагалі без розгляду по суті справи. Незаконно розглянувши справу на місці, не призначеному для того, інспектор Гургенідзе Т.З. суттєво порушив права ОСОБА_1 не вислухавши пояснення останнього та не ознайомивши з доказами правопорушення, чим не дав ОСОБА_1 можливості скористатися своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі, не надав змоги залучити захисника для захисту своїх прав. Зазначає, що після висловлення звинувачень, інспектор Гургенідзе Т.З. без будь-якого законного розгляду справи виніс постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не провів, як і не оголосив посадову особу, яка розглядає справу, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, не вирішив клопотання, не дослідив докази, не заслухав особу, яка бере участь у розгляді справи.

Позивач до суду не з'явився. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач до суду не з`явився, підстав неявки не повідомив. Відзиву на позов, доказів на підтвердження відзиву суду не надав. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Третя особа надала суду заперечення проти позову, в яких вказала, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню. Так, пункт 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Винесена постанова повністю відповідає вимогам, встановленим п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07 листопада 2015 року, відповідно до якого постанова про накладення, адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері, забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній Формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. Так, в зоні дії знаку 3.34 забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Цей знак застосовується для заборони зупинки та стоянки транспортних засобів і встановлюється на тому боці дороги, на якому вводиться заборона. Знак може застосовуватися із табличками, але їх відсутність не відміняє дії знаку та відповідальність водія за його невиконання. Згідно з розділом 33 ПДР, дія знаків поширюється на проїзну частину або доріжку, біля якої або над якою вони встановлені. Дія заборонних знаків поширюється до найближчого перехрестя за знаком і не може бути продовжена за допомогою будь-яких засобів регулювання дорожнього руху. Кожний має право розраховувати на те, що й інші учасники чітко виконують Правила. Дія учасників дорожнього руху не повинна створювати перешкоду для руху інших учасників. За кермом знаходився позивач, який і передав документи для перевірки інспектору патрульної поліції. Інспектором патрульної поліції винесено постанову згідно ст. 258 КУпАП. Відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують. Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем не надано, та всі його позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку відповідача. Відповідач розглянув справу про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, з дотриманням всіх вимог чинного законодавства. Акцентуємо увагу суду на тому, що після виявлення факту порушення вимог Правил дорожнього руху України та зупинки транспортного засобу відповідачем було встановлено особу правопорушника; позивачу були роз'яснені його права, якими користується особа, що притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи. Пояснення позивача, викладені ним в позовній заяві, щодо відсутності в його діях порушень Правил дорожнього руху та, відповідно, складу адміністративного правопорушення, а також посилання на нібито вчинені відповідачем порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності.

До судового засідання представник третьої особи не з`явився, причини неявки не повідомив.

Враховуючи положення п.1 ч.3 ст.205 КАС України та неявку належним чином повідомленого відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, суд вважає за належне розглянути справу у відсутність представника відповідача.

Адміністративний позов у відповідності до положень п.10 ч.1 ст.1 Розділу VІІ КАС України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII розглянута за правилами чинного КАС України з урахуванням вимог до заяви, в редакції КАС України, що діяли до набрання чинності Законом України № 2147-VIII.

В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає адміністративний позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 04 вересня 2017 року інспектором патрульної поліції 3-ї роти 4-го батальйону Гургенідзе Тенгізом Зурабовичем винесено постанову серії ЕАА № 158918 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та якою на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 04 вересня 2017 о 17:26 годині за адресою: м. Дніпро, пр. Гагаріна, 8А, керуючи авто MERCEDES-BENZ С230 реєстраційний номер НОМЕР_1 керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п.8.4 в ПДР - порушення вимог заборонених знаків /а.с.7, 8/.

04 вересня 2017 року лейтенантом поліції Гургенідзе Т.З. складено рапорт на ім'я ТВО заступника УПП, яким доведено до відома, що при патрулюванні Соборного району з 08:00 04 вересня 2017 року по 20:00 04 вересня 2017 року в складі автопатрулю разом з ОСОБА_3, рухаючись по проспекту Гагаріна на перехресті з вул. Чернишевського зупинились на заборонений сигнал світлофору. Чекаючи зеленого сигналу світлофору побачили, як автомобіль Merсedes-Benz зупинився в зоні дії дорожнього знаку 3 біля нагорного ринку по вул. Чернишевського. При цьому були вільні від паркування місця. Під'їхавши до водія, підійшовши та представившись Гургенідзе Т.З. назвав причину звернення. Водієм виявився ОСОБА_1 При спілкуванні з водієм були встановлені всі обставини правопорушення. Водія було сповіщено про розгляд справи. На момент розгляду справи водій з клопотаннями не звертався. Провину визнав. Ознайомивши водія з правами та обов'язками складено постанову /а.с.33/.

04 вересня 2017 року інспектором роти № 3 батальйону № 4 УПП в м. Дніпро ДПП ОСОБА_3 складено рапорт на ім'я ТВО начальника УПП в м. Дніпро, яким доведено до відома, що під час несення служби з охорони громадського порядку у складі автопатруля 0351 разом з Гургенідзе Т.З. 04 вересня 2017 року близько 17:20 год. помічено автомобіль Merсedes-Benz С230, реєстраційний номер НОМЕР_1, який в районі будинку № 8А по проспекту Гагаріна здійснював зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34, чим порушив вимоги п.8.4.в ПДР України. Прийнято рішення розглянути питання про притягнення водія до відповідальності. За результатами розгляду справи винесена постанова /а.с.32/.

Розглядаючи вимоги позову, суд виходить з наступного.

За ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 1.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі - ПДР), учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими

За п. 1.4 ПДР, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до п. 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Згідно з п. 1.9 ПДР Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Положеннями п. 8.1 ПДР встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

В п.8.4 визначено, що Дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, в тому числі п.«е» - заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

За розділом 33 ПДР, в зоні дії знаку 3.34 забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Цей знак застосовується для заборони зупинки та стоянки транспортних засобів і встановлюється на тому боці дороги, на якому вводиться заборона. Знак може застосовуватися із табличками, але їх відсутність не відміняє дії знаку та відповідальність водія за його невиконання.

Зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 поширюється від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Зона дії знаків 3.34-3.37 може бути зменшена табличкою 7.2.2 на початку зони дії, а також установленням у кінці їх зони дії дублюючих знаків 3.34-3.37 з табличкою 7.2.3. Знак 3.34 може застосовуватися разом з розміткою 1.4, знак 3.35 - з розміткою 1.10, при цьому зона їх дії визначається за довжиною лінії розмітки.

Відповідно до ч. 1 ст.122 КУпАП (в редакції кодексу на 04 вересня 2017 року), перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Водночас, за п.1.10 ПДР, зупинкою є припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо). Вимушеною зупинкою є припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху. Небезпека для руху - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об'єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку. Перешкода для руху - нерухомий об'єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об'єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

За п.15.14 ПДР, у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ст. 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності. Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у пунктах 1-4 статті 213 цього Кодексу, одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування.

Ст. 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У постанові по справі про адміністративне правопорушення, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції) (частина перша статті 44, статті 44-1, 46-1, 46-2, 51, 51-2, 92, частина перша статті 106 1, стаття 106-2, частини четверта і сьома статті 121, частини третя і четверта статті 122, статті 122-2, 122-4, 122-5, частини друга і третя статті 123, стаття 124, частина четверта статті 127, статті 127-1, 130, частина третя статті 133, стаття 135-1, стаття 136 (про порушення на автомобільному транспорті), стаття 139, частина четверта статті 140, статті 148, 151, 152, 154, 155, 155-2 - 156-2, 159, 160, 162 - 162-3, 164 - 164-11, 164-15, 164-16, 165-1, 165-2, 166-14 - 166-18, 172-4 - 172-9, 173 - 173-2, 174, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, 178 - 181-1, 181-3 - 185-2, 185-4 - 185-9, 186, 186-1, 186-3, 186-5 - 187, 188-28, 188-47, 189 - 196, статті 204-1, 206-1, 212-6, 212-7, 212-8, 212-10, 212-12, 212-13, 212-14, 212-19, 212-20).

Частиною 1 статті 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, як, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (у т.ч. статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з чч.2, 4, 5 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року № 1408/27853 (далі по тексту Інструкція № 1395) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п.п.1, 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, не складення протоколу про адміністративне правопорушення, складення постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке утворює самостійну підставу для скасування постанови, винесеної за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення та не може свідчити про неправомірність дій відповідача.

Разом з тим, правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення.

У відповідності до п.1 розділу ІІ Інструкції № 1395 протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп'яніння у разі проведення огляду на стан сп'яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення підписується також цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу про адміністративне правопорушення в ньому робиться відповідний запис, який засвідчується підписами двох свідків.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Таким чином, протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення і за відсутності факту складення протоколу, особою, що розглядає справу про адміністративне правопорушення повинно бути з`ясовано, встановлено та прийнято до уваги всі обставини, які мають значення для розгляду справи та які повинні бути підтверджені певними засобами доказування.

Так, в оскаржуваній постанові відсутній підпис позивача щодо роз'яснення йому положень ст.ст.307, 308 КУпАП, прав, передбачених статтею 268 КУпАП, а також права, порядку і строків оскарження постанови згідно зі ст.ст.287-289 КУпАП.

Згідно зі ст. 31 Закону України Про Національну поліцію, полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на спростування наведених позивачем аргументів щодо здійснення ним вимушеної зупинки транспортного засобу перед місцем для паркування через наявність перешкод у русі, виконання через вимушену зупинку вимог п. 9.9-9.11 ПДР, обставин, покладених позивачем в обґрунтування заперечень проти постанови. Не містять матеріали справи і належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення правопорушення, який інкримінується відповідачем.

Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, без обґрунтування її доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

При цьому, рапорти працівників поліції не можуть бути належними доказами, оскільки не містять відображення у собі інформації щодо предмету спору. Так, як в рапортах вказано про відсутність зауважень позивача та підпис його в оскаржуваній постанові, в той час, як надана суду копія постанови не містить підпису позивача.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У відповідності до ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на спростування обставин, викладених позивачем в обґрунтування посилань щодо відсутності складу правопорушення, не доведено факту наявності як події, так і складу адміністративного правопорушення, не надано доказів правомірності свого рішення в частині призначеного адміністративного стягнення - позовні вимоги про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення є доведеними.

Внаслідок викладеного, суд вважає доводи, покладені позивачем в якості підстав звернення - обґрунтованими, норми права, на які посилався позивач в частині відсутності факту правопорушення такими, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, вимоги позивача - правомірними та такими, що підтверджені належними та допустимими доказами. Водночас, суд не може прийняти до уваги посилання позивача на порушення порядку складення постанови щодо складання її не за місцем вчинення правопорушення з підстав, зазначених вище, а тому відхиляє дані доводи. Також вбачається, що при прийнятті постанови відповідачем порушені права позивача, а тому - постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП.

За п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Також, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору, судовий збір з відповідача не стягується.

Керуючись ст.ст. 77, 120, 139, 241-246, 250, 268-271, 286 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора Патрульної поліції роти № 3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Дніпро Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Гургенідзе Тенгіза Зурабовича, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАА № 158918 від 04 вересня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 225,00 гривень та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.О. Парфьонов