Справа № 489/4283/17
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 р.м.ОдесаСправа № 489/4283/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Кирильчук О.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідачаОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2
ОСОБА_3

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області на Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовом до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, у якому просив суд зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки звернення за призначенням пенсії.

При цьому позивач посилався на те, що оскільки він припинив отримання пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», то при призначенні пенсії за віком не можуть бути застосовані положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо переведення особи з одного виду пенсії на інший.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 жовтня 2017 року позов задоволено повністю. Зобовязано Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_4 пенсії за віком з 04.08.2017 року відповідно до ст. 40 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року його звернення за призначенням пенсії за віком, та з урахуванням фактично сплачених сум.

Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області не погодившись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції від 02 жовтня 2017 року по справі № 489/4283/17 та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Крім того, відповідач зазначає, що у разі якщо пенсія вже призначалася, то в подальшому можливо здійснювати лише перехід на інший вид пенсії, у разі наявності у пенсіонера такого права, а тому відсутні правові підстави розглядати заяву позивача від 04.08.2017 року про первинне призначення пенсії.

Позивач надав до суду заперечення на апеляційну скаргу у яких просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області без задоволення, а Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 жовтня 2017 року без змін. В означених запереченнях позивач зазначає, що коли особі було призначено пенсію за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», котрий передбачає інший підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що 08.02.2003 року позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно із атестатом про зняття з обліку від 04.08.2017 року, ОСОБА_5 припинено виплату пенсії по причині переходу на пенсію за іншим законом та виплачено пенсію по 31.08.2017 року.

04.08.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, а 23.08.2017 року із заявою про розрахунок пенсії.

05.09.2017 року Листом за № 262-Д-01 Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області повідомило позивача про те, що при проведенні перерахунку застосована середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік 1197,91 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно відмовив позивачу в здійснені нарахування та виплаті ОСОБА_4 пенсії за віком з 04.08.2017 року відповідно до ст. 40 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року його звернення за призначенням пенсії за віком, та з урахуванням фактично сплачених сум, а тому наявні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

З матеріалів справи вбачається, що до призначення пенсії за віком позивач отримував пенсію за вислугу років, призначену на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Ч. 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що особам, які мають право на пенсію за цим Законом обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством.

Тому, колегія суддів звертає увагу на те, що при обчисленні пенсії за вислугу років, призначеної згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», за основу береться грошове забезпечення, яке, в свою чергу, складається з окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

В свою чергу, відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не містить жодного посилання на показник «середня заробітна плата у галузях економіки України» (тим більше саме за 2007 рік).

За таких обставин даний показник не має жодного відношення до пенсії позивача за вислугу років, що він отримував, оскільки при її розрахунку він не застосувався взагалі, а тому і не повинен застосовуватися при розрахунку пенсії за віком.

Оскільки формула розрахунку раніше призначеної пенсії не містила в собі такої складової як «середня заробітна плата (дохід), що передує року звернення за призначенням (перерахунком) пенсії», то висновок про необхідність застосування для призначення позивачу пенсії за віком показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України (тим більше за 2007 рік), є помилковим.

Ст. 5 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», визначено, що особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, умови й порядок обчислення цих пенсій визначені різними законодавчими актами. Тобто, законодавець окремо виділив призначення пенсії на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В даному випадку відбулося саме призначення пенсії на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, оскільки позивачу було призначено інший вид пенсії за іншим законом у 2017 році, то має застосовуватися середня заробітна плата в Україні, з якої сплачено страхові внески за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2014-2016 роки, як це передбачено статтею 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Переведення з одного виду пенсії на інший виконується в порядку, передбаченому ч. 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Як зазначено в нормі цієї статті, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що відповідачем при призначенні пенсії за віком в 2017 році, необхідно було застосувати показники середньої заробітної плати за 2014-2016 роки, а не показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях України за 2007 рік в сумі 1 197 грн. 91 коп.

Аналогічна правова позиція зазначена в постановах Верховного Суду України від 29.11.2016 року (справа №133/476/15-а), від 22.12.2015 року (справа № 2-а/199/138/14), від 31 березня 2015 року (справа № 21-612а14), від 02.12.2015 року (справа №193/1029/14-а).

Разом з тим, згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Зокрема, повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Відповідно до пункту частини 2 цієї норми, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення визнати бездіяльність субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Втручання суду в повноваження суб'єкта публічної влади можливе лише тоді, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи законодавства, а суб'єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Отже, з метою належного та ефективного захисту прав позивача, відповідача слід зобов'язати повторно розглянути заяву ОСОБА_4 про нарахування та виплату останньому пенсії за віком з 04.08.2017 року відповідно до ст. 40 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року його звернення за призначенням пенсії за віком, з урахуванням фактично сплачених сум та з урахуванням встановлених судом обставин.

Що стосується доводів апелянта про звільнення відповідача від сплати судового збору, суд зазначає наступне:

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 за № 2147-VIII Пенсійний фонд України було виключено з переліку осіб на яких розповсюджуються пільги щодо сплати судового збору.

Оскільки означена справа переглядається судом апеляційної інстанції після набрання законної сили законодавчим положенням щодо виключення Пенсійного фонду України з переліку осіб на яких розповсюджуються пільги щодо сплати судового збору, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення означених доводів апелянта.

Враховуючи вище викладене, колегія судів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної Постанови було порушено норми процесуального права, а відтак, відповідно до ст.ст. 315, ст. 317 КАС України, - оскаржувана Постанова підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, - задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 жовтня 2017 року по справі № 489/4283/17, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_4, - задовольнити частково.

Зобов'язати Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області повторно розглянути заяву ОСОБА_4 про нарахування та виплату останньому пенсії за віком з 04.08.2017 року відповідно до ст. 40 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року його звернення за призначенням пенсії за віком, з урахуванням фактично сплачених сум та з урахуванням встановлених судом обставин.

В решті позову, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

суддя-доповідач: ОСОБА_1
судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3