Справа № 242/5291/17
Суддя: Переясловська Ю. А.
Дата ухвалення: 2018-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 242/5291/17
Провадження № 2-а/242/18/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2018 року Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Переясловської Ю.А., при секретарі Островерховому Д.С., розглянувши у письмовому провадженні в м. Селидове адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 27.11.2017 року звернувся до суду з позовом до Селидівського ОУ ПФУ Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він звернувся до відповідача із заявою №1011 від 04.10.07.2017 року про призначення пенсії у відповідності з вимогами п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпеченні». Заява була розглянута відповідачем і було прийнято рішення від 12.10.2017 року про відмову в призначенні пенсії через відсутність у нього необхідного пільгового стажу роботи 10 років. Це зокрема обумовлено тим, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 27.08.1999 року по 06.11.1999 року на підприємстві СГП «Меговахт», оскільки відсутні пільгові довідки, копії наказів про атестацію робочих місць за умовами праці, довідки про підземні спуски; з 23.01.2000 року по 30.05.2000 року на підприємстві ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля», так як шахта не проводила чергову атестацію; з 05.03.2001 року по 30.04.2006, з 01.05.2006 по 30.10.2013 року на підприємстві ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка», з 20.11.2013 року по 17.03.2014 року, з 18.12.2015 року по 31.05.2016 року в ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка», тому що підприємства не здійснювали реєстраційні дії щодо зміни свого місце знаходження на території, підконтрольній українській владі; з 01.06.2016 року по 31.08.2017 року на підприємстві ТОВ «Шахтобудівельна компанія», так як не надана довідка про підземні спуски в шахту з ПАТ «Шахтоуправління Покровське». До страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1984року по 15.07.1988 року в СПТУ №22 м. Донецька, оскільки під час навчанні він був призваний до Збройних Сил, оскільки відсутня уточнююча довідка про період навчання. Вважає дії відповідача протиправними, просить суд рішення відповідача від 12.10.2017 року про відмову в призначені пенсії скасувати, зобов'язати відповідача повторно розглянути його заяву № 1011від 04.10.2017 року, зарахувавши до пільгового стажу вищевказані періоди його роботи, а також стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп.

У зв'язку з набранням 15.12.2017 р. чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 р., на підставі п. п. 10 ч. 1 Перехідних положень КАС України, ч. 1 ст. 12, п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, розгляд справи було здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представником відповідача до суду надано письмові заперечення на позовну заяву, згідно з якими позовні вимоги не визнав та зазначив, що 04.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Селидівського об'єднаного УПФУ Донецької області із заявою № 1011 про призначення пенсії у відповідності з вимогами п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпеченні», п. 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж ОСОБА_1 на момент звернення склав 27 років 08 днів, стаж на підземних роботах 05 років 04 місяці 07 днів. До пільгового стажу ОСОБА_1 не було зараховано періоди роботи його роботи з 27.08.1999 року по 06.10.1999 року на підприємстві СГП «Мегавахт», оскільки не надана пільгова довідка, довідка про підземні спуски в шахту та наказ про атестацію робочих місць; з 23.01.2000 року по 30.05.2000 року на підприємстві ВП « Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля», так як шахта не проводила чергову атестацію; з 05.03.2001 року по 30.04.2006 року, з 01.05.2006 року по 30.10.2013 року на підприємстві ВАТ «Трест«Донецькшахтопроходка», з 20.11.2013 року по 17.03.2014 року, з 18.12.2015 року по 31.05.2016 року в ТОВ «Шахтобудівельна компанія» «Донецькшахтопроходка», тому що підприємства не здійснювали реєстраційні дії щодо зміни свого місця знаходження на території, підконтрольній українській владі, перевірити достовірність довідок не має можливості та не надані відомості про спуски в шахту; з 01.06.2016 року по 31.08.2017 року на підприємстві ТОВ «Шахтобудівельна компанія», так як не надана довідка про підземні спуски в шахту з ПАТ «Шахтоуправління Покровське». З огляду на те, що у ОСОБА_1 відсутній необхідний пільговий стаж роботи - 10 років, рішенням від 12.10.2017 року йому було відмовлено в призначенні пенсії за зниженням пенсійного віку за нормами п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпеченні», п. 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Просить відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Таким чином, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду даної справи у письмовому провадженні на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Судом встановлено, що 04.10.2017 року ОСОБА_1 надав до Селидівського об'єднаного УПФУ Донецької області документи для призначення пенсії за віком відповідно до п. «а» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 р. XV Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Селидівського об'єднаного УПФУ Донецької області від 12.10.2017 року ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії, у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи 10 років. Це зокрема обумовлено тим, що до пільгового стажу ОСОБА_1 не було зараховано періоди роботи його роботи з 27.08.1999 року по 06.11.1999 року на підприємстві СГП «Меговахт», оскільки відсутні пільгові довідки, копії наказів про атестацію робочих місць за умовами праці, довідки про підземні спуски; з 23.01.2000 року по 30.05.2000 року на підприємстві ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля», так як шахта не проводила чергову атестацію; з 05.03.2001 року по 30.04.2006, з 01.05.2006 по 30.10.2013 року на підприємстві ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка», з 20.11.2013 року по 17.03.2014 року, з 18.12.2015 року по 31.05.2016 року в ТОВ «Шахтобудівельна компанія «Донецькшахтопроходка», тому що підприємства не здійснювали реєстраційні дії щодо зміни свого місце знаходження на території, підконтрольній українській владі; з 01.06.2016 року по 31.08.2017 року на підприємстві ТОВ «Шахтобудівельна компанія», так як не надана довідка про підземні спуски в шахту з ПАТ «Шахтоуправління Покровське». До страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1984року по 15.07.1988 року в СПТУ №22 м.Донецька, оскільки під час навчання він був призваний до Збройних Сил, оскільки відсутня уточнююча довідка про період навчання.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 3 ст. 9 КАС України, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно абзацу 2 пункту 15 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону України № 3108-IV від 17.11.2005 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року N 1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2, він працював на підприємствах вугільної промисловості, зокрема: з 27.08.1999 року по 06.10.1999 року на підприємстві «Мегавахт» на посаді підземного електрослюсаря 4 розряду з повним робочим днем у шахті; з 23.01.2000 року по 30.05.2000 року на підприємстві ВП «Шахта «Котляревського» ДП «Селидіввугілля» на посадах електрослюсаря 4 розряду з повним робочим днем під землею та електрослюсаря 5 розряду з повним робочим днем під землею ; з 05.03.2001 року по 30.04.2006 року та з 01.05.2006 року по 30.10.2013 на підприємстві ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» на посадах електрослюсаря 4 розряду з повним робочим днем під землею та електрослюсаря 5 розряду з повним робочим днем під землею; 20.11.2013 року по 17.03.2014 року та з 18.12.2015 року по 31.05.2016 року в ТОВ «Шахтбудівельна компанія» «Донецькшахтопроходка» на електрослюсаря 4 розряду з повним робочим днем під землею та електрослюсаря 5 розряду з повним робочим днем під землею; з 01.06.2016 року по 31.08.2017 року в ТОВ «Шахтбудівельна компанія» на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем на підземній роботі.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Верховний Суду України в своїй ухвалі від 16.09.2014 року справа № 21-307а14, зазначив, що аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Постановою КМУ від 12.06.1993 р. № 637 прийнятий Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, в якому в п. 1.2 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

Зокрема, вирішуючи позовні вимоги в частині не зарахування відповідачем періодів роботи позивача на вищевказаних підприємствах до пільгового стажу, суд звертає увагу, що довідки про пільговий стаж роботи та накази про атестацію робочих місць, надані підприємствами, що не здійснили реєстраційні дії щодо зміни місцезнаходження на підконтрольній українській владі території.

Натомість вищевказані періоди роботи підтверджені належними записами в трудовій книжці позивача НОМЕР_2 та у сукупності з іншими доказами дають всі підстави суду вважати, що позивач дійсно працював на вищевказаних підприємствах в умовах зайнятості повного робочого дня шахті.

Слід також зазначити, що за приписами ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу ст. 244-2 КАС України враховується судом при розгляді даної справи.

Неприпустимість визнання деяких документів, які були видані на території, неконтрольованій законною владою, недійсними та такими, що не набули законної сили, підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні у справі «Лоізіду проти Туреччини».

Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

Слід зауважити, що в даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову.

У звязку з цим, суд приходить до висновку, що у віповідача не було правових підстав щодо відмови в зарахуванні до пільгового стажу позивача періодів його роботи з 27.08.1999 року по 06.10.1999 року на підприємстві «Мегавахт»; з 23.01.2000 року по 30.05.2000 року на підприємстві ВП «Шахта «Котляревського» ДП «Селидіввугілля»; з 05.03.2001 року по 30.04.2006 року та з 01.05.2006 року по 30.10.2013 на підприємстві ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка»; 20.11.2013 року по 17.03.2014 року та з 18.12.2015 року по 31.05.2016 року в ТОВ «Шахтбудівельна компанія» «Донецькшахтопроходка»; з 01.06.2016 року по 31.08.2017 року в ТОВ «Шахтбудівельна компанія».

Вирішуючи позовні вимоги в частині зарахування до страхового стажу позивача періоду його навчання в СПТУ № 22 м. Донецька з 01.09.1984 року по 15.07.1988 року, суд встановив наступне.

У пункті 4 статті 24 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набуття чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Види трудової діяльності, що зараховувалися до стажу роботи, який давав право на трудову пенсію у період до 1 січня 2004 року, визначено статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII. Згідно із пунктом «д» зазначеної статті, до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах з підготовки кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. Відповідно до п. «в» цієї ж статті, до стажу роботи зараховується військова служба.

Відповідно до записів № 1-2 трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2, він в період з 01.09.1984 року по 01.11.1985 року та з 11.11.1987 року по 15.07.1988 року навчався у СПТУ № 22 м. Донецька, записи здійснено на підстав диплому серія НОМЕР_3 від 16.07.1988 року.

Таким чином, позовні вимоги щодо включення до страхового стажу позивача періоду навчання з 01.09.1984р. по 15.07.1988 р., в тому числі, періоду проходження строкової військової служби з 02.11.1985 р. по 10.11.1987 р., слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову стороні, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Керуючись ст. ст. 3, 19, 22, 55 Конституції України, ст. ст. 9, 72-77, 94, 139, 241-246, 250, 251, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 року, «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) до Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв Праці, буд. № 6, ) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 12 жовтня 2017 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Селидівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 1011 від 04.10.2017 року про призначення пенсії із зарахуванням до пільгового стажу періодів його роботи з 27.08.1999 року по 06.10.1999 року на підприємстві «Мегавахт»; з 23.01.2000 року по 30.05.2000 року на підприємстві ВП «Шахта «Котляревського» ДП «Селидіввугілля»; з 05.03.2001 року по 30.04.2006 року та з 01.05.2006 року по 30.10.2013 на підприємстві ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка»; 20.11.2013 року по 17.03.2014 року та з 18.12.2015 року по 31.05.2016 року в ТОВ «Шахтбудівельна компанія» «Донецькшахтопроходка»; з 01.06.2016 року по 31.08.2017 року в ТОВ «Шахтобудівельна компанія» та до страхового стажу періоду його навчання в СПТУ №22 м. Донецька з 01.09.1984 року по 15.07.1988 року.

Зобов'язати Селидівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 27.08.1999 року по 06.10.1999 року на підприємстві «Мегавахт»; з 23.01.2000 року по 30.05.2000 року на підприємстві ВП «Шахта «Котляревського» ДП «Селидіввугілля»; з 05.03.2001 року по 30.04.2006 року та з 01.05.2006 року по 30.10.2013 на підприємстві ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка»; 20.11.2013 року по 17.03.2014 року та з 18.12.2015 року по 31.05.2016 року в ТОВ «Шахтбудівельна компанія» «Донецькшахтопроходка»; з 01.06.2016 року по 31.08.2017 року в ТОВ «Шахтбудівельна компанія».

Зобов'язати Селидівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його навчання в СПТУ № 22 м. Донецька з 01.09.1984 року по 15.07.1988 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду (місцезнаходження: Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв Праці, буд. № 6, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя