Справа № 743/140/18
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2018-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/140/18
Провадження № 2-а/743/41/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2018 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді СТАШКІВА В.Б.,

за участю: інших учасників судового процесу:

- секретаря судового засідання ВОЄДИЛО О.В.,

- перекладачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2; учасників справи:

- представника Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області БІЛОНОГА О.О.,

- громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки в залі суду справу

за позовом Управління Державної міграційної служби України в

Чернігівській області

до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1

про продовження строку затримання

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, їх заяви (клопотання), інші процесуальні дії у справі.

9 лютого 2018 р. УДМС України в Чернігівській області звернулось до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому ставилось питання про продовження строку затримання останнього з 15.02.2018 р. по 14.08.2018 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ухвалою та постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 22.02.2017 року було примусово видворено за межі території України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1та затримано останнього з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні строком до 21 серпня 2017 р., а постановами Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15 серпня 2017 р., від 13 листопада 2017 р. строк затримання останнього продовжувався до 15 листопада 2017 р. та 14 лютого 2018 р. відповідно. Крім того, посилаються на те, що на даний час неможливо забезпечити примусове видворення відповідача, оскільки останнього неможливо ідентифікувати, він ухиляється від співпраці по його ідентифікації.

Ухвалою судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 9 лютого 2018 р. відкрито провадження по справі та призначено його на 9 лютого 2018 р..

В судовому засіданні:

- представник Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області БІЛОНОГ О.О. позов підтримав, з підстав вказаних в ньому;

- громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проти позову заперечив, пославшись на те, що він хоче залишитися в Україні та не бажає повертатись до Народної Республіки Бангладеш.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що:

- у громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні документи, що посвідчують його особу та громадянську приналежність;

- ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 22 лютого 2017 року затримано громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та поміщено останнього до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, до 21.08.2017 року. Вказана ухвала набрала законної сили 20 липня 2017 р., оскільки вона оскаржувалась в апеляційному порядку та була повернута представнику відповідача за ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2017 року;

- постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 22 лютого 2017 року примусово видворено громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України. Вказана постанова набрала законної сили 20 липня 2017 р., оскільки вона оскаржувалась в апеляційному порядку та була повернута представнику відповідача за ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2017 року;

- УДМС України в Чернігівській області робились запити від 15.03.2017 року за № 74.01/05-5585, від 27.07.2017 року за № 74.01/05-15277 та від 26.10.2017 року за № 7401.5.1-21071/74.2-17 до почесного консула Почесного Консульства Народної Республіки Бангладеш в Україні, до Посольства Народної Республіки Бангладеш, через МЗС України, про встановлення особи ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, належності до громадянства та оформлення йому свідоцтва на повернення до країни походження;

- відповіді на запити на адресу УДМС України в Чернігівській області не надходили;

- постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15 серпня 2017 року громадянину Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, продовжено строк затримання з 15 серпня 2017 р. до прийняття остаточного рішення за заявою останнього про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, але не більше ніж до 15 листопада 2017 року включно;

- постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13 листопада 2017 р. громадянину Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, продовжено строк затримання на три місяці до 14.02.2018 року включно;

- 22 січня 2018 р. громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовився від заповнення форми заяви для оформлення паспортного документа Народної Республіки Бангладеш, без надання додаткових пояснень, що зафіксовано в Акті про відмову вчинити певні дії.

Мотивована оцінка аргументів сторін, норми права, які застосовує (не застосовує) суд, та мотиви їх застосування (не застосування).

У відповідних положеннях статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що:

«1. Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом,:

f) "законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції».

Стаття 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає, щоб затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції розглядалося як обґрунтовано необхідний захід, наприклад, з метою запобігти вчиненню особою злочину або втечі. У зв'язку з цим, стаття 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає інший від статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод рівень захисту: все, що вимагається відповідно до підпункту (f) - це «вжити заходів з метою депортації або екстрадиції». Відповідно, для цілей його застосування несуттєво, чи є рішення про примусове видворення обґрунтованим згідно з національним законодавством або Конвенцією (§ 112 рішення у справі "Чахал проти Сполученого Королівства", § 38 рішення у справі "Чонка проти Бельгії", § 69 рішення у справі "Насруллоєв проти Росії", § 109 рішення у справі "Солдатенко проти України").

Затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції може бути виправдане у відповідності до другої частини статті 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод запитами від компетентних органів, навіть якщо офіційне прохання або наказ про екстрадицію не видано, оскільки такі запити можуть вважатися «заходами» в розумінні цього положення ("Х проти Швейцарії", рішення Комісії від 9 грудня 1980 року).

Згідно ч.ч. 11, 13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців. Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Виходячи з правового аналізу ст. 289 КАС України можна стверджувати, що інститут продовження строку затримання застосовується адміністративним судом у разі наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, якими є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

П. 2.7 Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 р. № 353/271/150 детально описує вжиття компетентними органами заходів щодо ідентифікації та документування іноземців та передбачає, що:

- у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу);

- у разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС;

- у разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

В контексті вказаних нормативних актів та в світлі практики ЄСПЛ, при неодержанні позивачем відповідей на запити з Посольства Народної Республіки Бангладеш та документів необхідних для ідентифікації громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд приходить до висновку про доведеність такої умови, за якої неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, як неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, що є підставою для продовження строку затримання.

Враховуючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що строк затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 необхідно продовжити до 9 серпня 2018 року включно, що еквівалентно 6 місяцям, з часу винесення даного рішення, задовольнивши позов частково.

Керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 9, 241-246, 250, 290 КАС України, -

В И Р І Ш И В :

Позов Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області - задовольнити частково.

Продовжити строк затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,до 9 серпня 2018 року включно.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в десятиденний строк з дня її проголошення.

Згідно ч. 18 ст. 289 КАС України на час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Головуючий В.Б.Сташків