Справа № 813/3619/17
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року Справа № 813/3619/17

15 год. 49 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Приймака С.І., представниці позивача Андруневчин М.С., представниці відповідача Стецьків Н.І., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «Бориславтеплоенерго» до Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в:

Комунальне підприємство «Бориславтеплоенерго» (далі - позивач, КП «Бориславтеплоенерго») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління державної фіскальної служби у Львівській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Львівській області) про скасування податкового повідомлення-рішення відповідача № від 25.07.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Львівській області № від 25.07.2017 року є необґрунтованим, протиправним та підлягає скасуванню. Висновки викладені в акті перевірки позивача № 826/13-01-14-185/13809128 від 27.06.2017 року про те, що втрати, що виникли при виробництві теплової енергії використовуються в операціях, що не є господарською діяльністю позивача, не відповідають дійсності. Втрати теплової енергії (в тому числі, і понаднормові) виникають під час її виробництва і транспортування до споживача, що є основним видом господарської діяльності КП «Бориславтеплоенерго» за КВЕД 35.30 Постачання пари, гарячої води та кондиціонованого повітря. Таким чином, понаднормові втрати теплової енергії безпосередньо і нерозривно пов'язані з господарською діяльністю підприємства.

Також неправильним і нормативно необґрунтованим є висновок відповідача, викладений в акті перевірки від 27.06.2017 року, про те, що, оскільки, списана понаднормова теплова енергія не буде реалізована споживачу та її вартість, відповідно, не буде компенсована, то така не буде використана платником податків у межах господарської діяльності. У КП «Бориславтеплоенерго» не було обов'язку нарахувати податкові зобов'язання, виходячи з вартості сировини, суми ПДВ, з якої включені до складу податкового кредиту, що використана на виробництво тепла, яке було списане як понаднормові втрати.

Зазначені висновки, зафіксовані у акті перевірки від 27.06.2017 року, мали наслідком прийняття відповідачем неправомірного рішення стосовно позивача та, в свою чергу, звернення КП «Бориславтеплоенерго» з цим позовом до суду.

Представниця позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, з підстав, викладених у позовній заяві, поясненні до позовної заяви (а.с. 85-86), відповіді на заперечення на позовну заяву за вх. № 1427 від 19.01.2018 року (а.с. 102-103).

Представниця відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, з підстав, викладених у запереченнях (а.с.67-69, 116-117) та зазначила, що позивачем не нараховано податкове зобов'язання з податку на додану вартість, виходячи з вартості придбання сировини, суми податку на додану вартість (далі - ПДВ), якої включено до складу податкового кредиту, що використана на виробництво тепла, яке використано не в господарській діяльності (списано як понаднормові втрати), що мало наслідком заниження такого зобов'язання на загальну суму 289618,00 грн. (620687,00 - загальна сумау ПДВ з вартості сировини, що використана на виробництво тепла, яку списано як понаднормові витрати; 331069,00 грн. - загальна сума ПДВ, не включена до складу податкового кредиту на дату складання акту перевірки від 27.06.2017 року). Зокрема, у звітах про транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, КП «Бориславтеплоенерго» відобразило наднормативні втрати теплової енергії в теплових мережах за 2015 рік у розмірі 76 Гкал, за 2016 рік - 1377 Гкал, за січень-березень2017 року -2196 Гкал, однак перевіркою встановлено, що згідно з розрахунками кількості вироблених Гкал помісячно, з врахуванням затверджених норм втрат, такі склали: за 2015 рік - 189,88 Гкал, за 2016 рік - 1426,324 Гкал, за 1 квартал 2017 року - 1899,243 Гкал.

Крім цього, КП «Бориславтеплоенерго» по взаєморозрахунках з НАК «Нафтогаз України», ДП «Західний експертно-технічний центр держпраці», ПАТ «Укртелеком», КП «Бориславводоканал», позивачем не здійснено попередньої оплати чи оплати за товари, роботи, послуги у вищезазначених місяцях на вказані суми та постачальниками не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні на дані суми, тому, відповідно, і відсутня підстава у позивача для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту в сумі 4100,00 грн.

З врахуванням викладеного, вважає податкове повідомлення-рішення правомірним та таким, що слід залишити в силі.

Дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

КП «Бориславтеплоенерго» згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстроване як юридична особа 13.10.1998 року, ідентифікаційний код юридичної особи: 13809128, діє на підставі Статуту (а.с. 47-48).

ГУ ДФС у Львівській області проведено документальну планову виїзну перевірку КП «Бориславтеплоенерго» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.03.2017 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.03.2017 року, про що складено акт № 862/13-01-14-15/13809128 від 27.06.2017 року (а.с. 14-46).

Перевіркою КП «Бориславтеплоенерго» встановлено порушення:

- п. 187.10 ст. 187, п. 189.1 ст. 189, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.5 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за період з 01.01.2014 року по 31.03.2017 року, всього в сумі 293718,00 грн., в тому числі: за червень 2014 року - 117,00 грн., за січень 2015 року - 10858,00 грн., за лютий 2016 року - 29617,00 грн., за березень 2016 року - 15396,00 грн., за жовтень 2016 року - 34341,00 грн., за листопад 2016 року - 39018,00 грн., за грудень 2016 року - 144265,00 грн., за січень 2017 року - 10390,00 грн., за лютий 2017 року - 6867,00 грн., за березень 2017 року - 2849,00 грн.

- п. 201.1 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, а саме не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних станом на дату складення акту перевірки податкові накладні на суму ПДВ 161137,00 грн., в тому числі за жовтень 2016 року - 140772,00 грн., за листопад 2016 року - 20365,00 грн. та порушено граничний термін реєстрації податкової накладної за квітень 2016 року на суму ПДВ 8793,79 грн. (граничний термін реєстрації - 15.05.2016 року) (а.с.46).

На підставі висновків акта перевірки від 27.06.2017 року, згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, відповідачем 25.07.2017 року прийняте податкове повідомлення-рішення № , за платежем: податок на додану вартість, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання на суму 293718,00 грн., нараховано штрафні (фінансові) санкції - 73430,00 грн., на загальну суму 367148,00 грн. (а.с. 10)

Позивач, не погодившись із висновками, викладеними в акті перевірки від 27.06.2017 року звернулося із скаргою до ДФС Україн, яка, згідно з рішенням від 25.09.2017 року залишена без задоволення (а.с. 11-13), а оскаржуване податкове повідомлення-рішення - без змін.

Оскільки протиправне, на переконання КП «Бориславтеплоенерго», податкове повідомлення-рішення не скасовано в порядку адміністративного оскарження, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд керується таким.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України (далі ПК України) об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з приписами п. 198. 5 ст. 198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема:

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов'язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Так, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Пунктом 187.10 статті 187 ПК України передбачено, що платники податку, які постачають теплову енергію, природний газ (крім скрапленого), надають послуги з транспортування та/або розподілу природного газу, водопостачання, водовідведення чи послуги, вартість яких включається до складу квартирної плати чи плати за утримання житла, фізичним особам, бюджетним установам, не зареєстрованим як платники податку, а також житлово-експлуатаційним конторам, квартирно-експлуатаційним частинам, об'єднанням співвласників багатоквартирних будинків, іншим платникам податку, які здійснюють збір коштів від зазначених покупців з метою подальшого їх перерахування продавцям таких товарів (надавачам послуг) у рахунок компенсації їх вартості, визначають дату виникнення податкових зобов'язань та податкового кредиту за касовим методом.

Зазначене правило визначення дати виникнення податкових зобов'язань поширюється також на операції з постачання зазначених товарів/послуг для ЖЕКів та бюджетних установ, що отримують такі товари/послуги, якщо вони зареєстровані як платники податку.

Для цілей цього пункту послугами, вартість яких включається до складу квартирної плати чи плати за утримання житла, вважаються послуги з технічного обслуговування ліфтів та диспетчерських систем, систем протипожежної автоматики та димовидалення, побутових електроплит, обслуговування димовентиляційних каналів, внутрішньобудинкових систем водо- і теплопостачання, водовідведення та зливової каналізації, вивезення та утилізації твердого побутового та грубого сміття, прибирання будинкової та прибудинкової території, а також інші послуги, які надаються ЖЕКами зазначеним у цьому пункті покупцям за їх рахунок.

Відповідно до п. 189.1 ст. 189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Згідно з п. 198.1. ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою- їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.2 ст. 200 ПК України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього- дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов'язань, -перераховує суми податку до бюджету.

Відповідно до п. 123.1 ст.123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Щодо заниження суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість на суму 289618,00 грн., судом встановлено таке.

Відповідно до висновків акту перевірки, перевіркою повноти визначення податкових зобов'язань за період 01.01.2014 року по 31.03.2017 року, встановлено їх заниження всього на суму 289618,00 грн., оскільки КП «Бориславтеплоенерго» занижено суму вказаних зобов'язань від операцій зі списання понаднормових втрат, що виникли при виробництві теплової енергії.

Представниця позивача в судових засіданнях пояснила, що виробництво енергії є таким процесом, який, у зв'язку з наявністю ряду незалежних від позивача причин, не є ефективним. Фактичні втрати при виробництві теплової енергії суттєво перевищують нормативні. Понаднормові втрати підприємство позивача використовує в межах господарської діяльності, зокрема, на виробництво та транспортування виробленої енергії, а відтак, правомірно відобразило відповідні показники у податковій звітності. Оскільки зазначені втрати використовуються у господарській діяльності позивача, висновки контролюючого органу в цій частині не відповідають фактичним обставинам.

Також зазначає, що понаднормові витрати, в тому числі, виникли під час виробництва і транспортування теплової енергії до споживача, а наявність таких втрат пояснює прийняттям відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 865 «Про особливості нарахування плати за надану послугу з централізованого опалення населенню у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку теплової енергії в опалювальний сезон 2016/17 року» від 30.11.2016 року, змін умов нарахування плати за послуги з централізованого опалення. Разом з тим, затрати залишились ті ж, що мало наслідком понесення понаднормових втрат.

Суд зважає на відповідні покликання позивача, однак зауважує, що вказаною Постановою Кабінету Міністрів України, передбачено особливості нарахування плати за послуги з централізованого опалення за відсутності засобів обліку теплової енергії в опалювальний сезон 2016-2017 років.

Разом з тим, позивачем жодним чином не спростовано понесення понаднормових втрат з 2014 року, а також не підтверджено документально, що саме зміна умов нарахування плати за відповідні послуги була утворюючим чинником понаднормових втрат КП «Бориславтеплоенерго», та їх пов'язаність з господарською діяльністю, та не надано доказів, які б підтверджували, що до зміни таких умов нарахування, показники при виробництві теплової енергії були іншими.

Крім вказаного, КП «Бориславтеплоенерго» покликається на існування причин, які на його думку призвели до наявних понаднормативних втрат, що пов'язані з виробництвом та реалізацією теплової енергії та наданням послуг теплопостачання споживачам: постійним від'єднанням будинків та окремих квартир від системи централізованого опалення; затопленням окремих ділянок теплотрас по місту водою та фекаліями; зношенням чи відсутністю теплоізоляції на значній частині теплотрас, зокрема, на зовнішній теплотрасі протяжністю понад 1 км; низькою тепловіддачею будинкових систем опалення через занесення їх хламом і покриття трубопроводів накипом, в зв'язку з довготривалою їх експлуатацією; низькою ефективністю підготовки житлового фонду до опалювального сезону, що призводити до зняття нарахувань за недогрів, згідно з актами житлово-комунальних господарств; низькою ефективністю технологічного обладнання котелень через їх надлишкову потужність щодо існуючої потужності об'єктів споживання теплової енергії; некоректною роботою теплових лічильників в окремих будинках та технічних установах, відсутністю теплових лічильників в 14 житлових будинках.

Щодо вказаного, суд вважає обґрунтованими покликання представниці відповідача, що назване - це лише загальні перелічені обставини, що можуть впливати на вироблення та реалізацію теплової енергії, на думку позивача, але жодних доказів, що саме ці факти призвели в даний період до понаднормових втрат позивач не навів.

При цьому, суд звертає увагу на те, що саме відповідно до розрахунку загальновиробничих норм витрат, нормативи споживання паливно-енергетичних ресурсів щодо КП «Бориславтеплоенерго» на кожний рік, з 2014 по 2017 роки, Бориславською міською радою та Львівською облдержадміністрацією затверджені втрати тепла в електромережах. Так, на 2014 рік у розмірі 12,91%, на 2015 рік - 12.51%, на 2016 рік - 12,68%, на 2017 рік - 14,63%.

Позивачем не спростовано списання понаднормових втрат понад вказані норми, а також не підтверджено, що саме через вищевказані причини допустимі втрати тепла в електромережах перевищено та не надано жодних доказів, що позивач звертався до будь-кого з метою усунення відповідних причин.

Також відповідно до акту перевірки від 27.06.2017 року відповідачем встановлено розбіжність між виробленою КП «Бориславтеплоенерго» тепловою енергією та відпущеною (реалізованою) споживачам, що утворюється внаслідок спалювання природного газу.

В акті перевірки позивача від 27.06.2017 року зафіксовано, що відповідно до Розрахунків кількості вироблених Гкал, Звіту про транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчим) тепловими мережами (форма №2-НКП-тепло), що подається до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, а також загальновиробничими нормами споживання паливно-енергетичних ресурсів, встановлено, що за 2015 рік платником вироблено всього 26825,88 Гкал теплової енергії, реалізовано - 23279.21 Гкал, нормативні втрати теплової енергії склали 3355,79 Гкал, понаднормові втрати складають 189,88 Гкал, за 2016 рік вироблено 27985,59 Гкал теплової енергії, реалізовано 23010,69 Гкал, нормативні втрати - 3548,562 Гкал, понаднормові втрати - 1426,324 Гкал, за 1 квартал 2017 року вироблено 16164.51 Гкал, реалізовано 11900,4 Гкал, нормативні втрати теплової енергії в теплових мережах склали 2364,865 Гкал, понаднормові втрати склали 1899,243 Гкал.

Таким чином, понаднормові втрати тепла за січень 2015 року склали 278,965 Гкал, за березень 2015 року - 537,12 Гкал, за жовтень 2015 року - 119,817 Гкал, за березень 2016 року - 150,828 Гкал, за жовтень 2016 року - 171,702 Гкал, за листопад 2016 року - 218,64 Гкал. за грудень 2016 року - 937,232 Гкал, за січень 2017 року - 1134,55 Гкал, за лютий 2017 року - 554,949 Гкал, за березень 2017 року - 209,744 Гкал (за лютий, квітень, листопад та грудень 2015 року; січень, лютий та квітень 2016 року втрати тепла не перевищують затверджені норми) (а.с. 23 (зворот), 24).

На виробництво теплової енергії витрачено вартість природного газу, його транспортування та вартість розподілу природного газу, вартість електроенергії, при цьому суми податку на додану вартість із вартості яких, включено до складу податкового кредиту. Розрахунок вартості витрат природного газу, розподілу та його транспортування, а також витрати електроенергії, які з врахуванням втрат тепла в тепломережах понад затверджені норми, витрачені на виробництво теплової енергії, яка в свою чергу не реалізована споживачам на загальну суму податку на додану вартість 620687,00 грн. (а.с. 24-25).

В бухгалтерському обліку вартість придбання природного газу, йото транспортування та розподіл, вартість придбання електроенергії та їх списання на собівартість виробництва теплової енергії відображено наступними проводками: Дт 23 Кт 631, Дт 644 Кт 631; Дт 903 Кт 23 (а.с. 23 (зворот)).

Оскільки, КП «Бориславтеплоенерго» здійснює списання виробленої готової продукції (теплової енергії) понад затверджені норми, така теплова енергія (списана понад встановлені норми) жодному споживачу не буде реалізована, та її вартість не буде компенсована, а відтак, оплачена, відповідно, не буде використана позивачем в межах господарської діяльності підприємства, в розумінні пп. 14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України.

Суд зважає на покликання представниці позивача, що саме основним видом діяльності підприємства позивача є: Постачання пари, гарячої води та кондиціонованого повітря, однак, зазначає, що позивачем жодним чином не наведено обґрунтування в який саме спосіб така буде використана.

Представниця відповідача зазначила, що при проведенні перевірки встановлено, що під час придбання сировини, а саме газу, електроенергії для виробництва теплоенергії, суми податку на додану вартість були включені до складу податкового кредиту.

На переконання суду, відповідає приписам податкового законодавства обов'язок КП «Бориславтеплоенерго» не пізніше останнього дня звітного періоду. в якому відбувається їх списання на виробництво тепла в частині понаднормових трат, здійснити нарахування податкових зобов'язань з ПДВ за основною ставкою, виходячи із вартості придбання такої сировини (газ, електроенергія).

Таким чином, оскільки КП «Бориславтеплоенерго» здійснює списання втрат теплової енергії на собівартість вироблених та реалізованих товарів, послуг, в частині понад затверджені на 2015-2017 роки норми втрати тепла в електромережах, така частина теплової енергії надалі не реалізується споживачам, платник не отримує доходи від виробництва тепла, що не спростовано в ході судового розгляду, правомірним є висновок про те що така теплоенергія не використовується у межах господарської діяльності підприємства.

При цьому, під час виробництва теплової енергії, суми податку на додану вартість із вартості природного газу, вартості розподілу та транспортування природного газу, вартості витраченої електроенергії станом на дату написання акта перевірки були включені до складу податкового кредиту.

З врахуванням викладеного, на підставі п. 198.5 ст. 198 ПК України КП «Бориславтеплоенерго» було зобов'язане нарахувати податкові зобов'язання виходячи з вартості придбання такої сировини, суми ПДВ, з якої включено до складу податкового кредиту, оскільки, ПДВ з вартості придбаної сировини, що списана на виробництво теплової електроенергії та не використана КП «Бориславтеплоенерго» у власній господарській діяльності (списана як понаднормові втрати) віднесена до складу податкового кредиту

Оскільки відповідно до п.11 П(С)БО «Витрати», собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат, тому списання КП «Бориславтеплоенерго» виробленої теплової енергії, в частині понаднормових втрат на собівартість реалізованої продукції, не призвело до завищення собівартості такої продукції та перевіркою не встановлено порушення п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України.

Разом з тим, використання вартості сировини (газу, електроенергії) на виробництво теплової енергії, яка списана як понаднормові втрати на собівартість реалізованої продукції, та не використана в господарській діяльності платника, оскільки надалі не реалізована споживачам, відповідно до п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу України зобов'язує такого платника нараховувати податкові зобов'язання із вартості придбання сировини у періоді, коли така сировина (газ, електроенергія) почала використовуватися не в господарській діяльності платника податку.

Таким чином, висновки про порушення п. 189.1 ст.189, п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу України, щодо заниження суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість всього у сумі 289618,00 грн. не спростовано, а відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення в цій частині є правомірним.

Крім вказаного, відповідно до акта перевірки від 27.06.2017 року, перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.01.2014 року по 31.03.2017 року встановлено його завищення всього на сумум 4100,00 грн.: за червень 2014 року у сумі 117,00 грн., за січень 2015 року - 229,00 грн., за березень 2015 року в сумі 334,00 грн., за листопад 2015 року - 541,00 грн., за січень 2016 року - 2879,00 грн.

Згідно з актом перевірки (а.с. 31), вказане мало місце через безпідставне віднесення КП «Бориславтеплоенерго» до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість по взаєморозрахунках з НАК «Нафтогаз України», ДП «Західний експертно-технічний центр держпраці», ПАТ «Укртелеком», КП «Бориславводоканал».

За результатами автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів системи «Податковий блок» встановлено розбіжності між сумою податкового кредиту позивача та сумами податкових зобов'язань вказаних контрагентів.

Так, перевіркою встановлено, що позивач включив до складу податкового кредиту суми ПДВ без придбання та оплати вартості товарно-матеріальних цінностей за послуги від вказаних підприємств, однак безпідставно віднесено до складу податкового кредиту суми ПДВ по яких не одержано ТМЦ та послуги від перелічених постачальників, а отже не проведено оплату за такі, оскільки по рах. 631 числиться кредиторська заборгованість.

Представниця відповідача пояснила, що КП «Бориславтеплоенерго» визначає дату виникнення податкових зобов'язань та податкового кредиту за касовим методом, оскільки відповідно до п. 187.10 ст. 187 ПК України здійснює постачання теплової енергії, вартість якої включається до складу квартирної плати за утримання житла, фізичним особам, бюджетним установам, не зареєстрованим як платник податку. Таким чином, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податків - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З врахуванням викладеного, КП «Бориславтеплоенерго» по взаєморозрахунках з НАК «Нафтогаз України», ДП «Західний експертно-технічний центр держпраці», ПАТ «Укртелеком», КП «Бориславводоканал» не здійснило попередню оплату чи оплату за товари, роботи, послуги у вищезазначених місяцях на вказані суми, а постачальниками не зареєстровано податкові накладні на такі суми, відтак, відсутня правова підстава для нарахування сум податку, що відносяться до складу податкового кредиту позивача на загальну суму 4100,00 грн.

Позивачем не надано жодних доказів на спростування викладеного факту та в судових засіданнях 23.01.2018 року та 30.01.2018 року представницею позивача факт безпідставного включення суми 4100,00 грн. до складу податкового кредиту визнано, про що надано усні пояснення.

Оскільки позивачем факту заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 293718,00 грн. не спростовано, відповідачем обґрунтовано застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 73430,00 грн. відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Позивачем в ході судового розгляду не підтверджено факту недотримання відповідних критеріїв відповідачем при винесенні оскаржуваного повідомлення-рішення.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними, а тому позов задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25,72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 295, пп. пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Комунального підприємства «Бориславтеплоенерго» (82300, Львівська область, м. Борислав, вул. Коваліва, 52/А; ) до Головного управління ДФС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35; ) про скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного -провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 07.02.2018 року.

Суддя Качур Р.П.