Справа № 826/2810/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

01 лютого 2018 року м. Київ № 826/2810/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В. розглянувши заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про виправлення описки в судовому рішенні у адміністративній справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа без самостійних вимог на предмет спору Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач), третя особа без самостійних вимог на предмет спору Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - третя особа), у якому просив зобов'язати відповідача прийняти відповідне рішення (розпорядження) про надання позивачу дозволів на розміщення зовнішньої реклами відповідно до принципу мовчазної згоди, згідно поданих заяв та отриманих описів за 38 адресами.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.01.2018 року позовні вимоги позивача задоволені, зобов'язано виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розглянути питання про надання фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) дозволів на розміщення зовнішньої реклами відповідно до принципу мовчазної згоди згідно поданих заяв та отриманих ним описів за 38 адресами. Стягнуто на користь позивача судовий збір.

Через відділ документообігу суду 31.01.2018 року надійшла заява позивача про виправлення описки в рішенні суду від 16 січня 2018 року, а саме позивач просить змінити пункт 2 резолютивної частини судового рішення, оскільки вважає, що судом помилково зазначено "зобов'язати розглянути питання про надання фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) дозволів на розміщення зовнішньої реклами" замість належного "зобов'язати прийняти відповідне рішення (розпорядження) про надання фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) дозволів на розміщення зовнішньої реклами".

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України і матеріалів справи, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до наступних висновків.

За приписами частин першої та другої статті 253 Кодексу адміністративного судочинства суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Питання про внесення виправлень суд може вирішити в порядку письмового провадження. У разі необхідності суд може розглянути питання внесення виправлень у судове рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може утруднити виконання рішення.

Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його невірного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, невірні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.

Дослідивши зміст рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.01.2018 року, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року №7 "Про судове рішення в адміністративній справі", суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Положеннями Постанови Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 року № П-278/10 встановлено, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, що визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. Суд є правозастосовуючим органом, тобто, не створюючи нових правових норм, не підміняючи собою органи виконавчої та законодавчої влади, на підставі закону у встановленому процесуальним законом порядку вирішує справи.

Враховуючи на неможливість втручання судом в дискреційні повноваження відповідача, для повного захисту порушених прав позивача необхідним було прийняття рішення про зобов'язання відповідача розглянути повторно питання щодо надання дозволів на розміщення зовнішньої реклами відповідно до принципу мовчазної згоди, згідно поданих заяв та отриманих описів за 38 адресами.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про виправлення описки в судовому рішенні.

Водночас, суд вбачає наявність підстав для виправлення описки в резолютивній частині вказаного рішення, шляхом зазначення його пункту 1 у наступні редакції: "Позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково." та доповнення пунктом 4 наступного змісту: "У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити."

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 241, 248, 253 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволені клопотання фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про виправлення описки в рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.01.2018 року у справі №826/2810/17 відмовити.

Виправити за власною ініціативою описку, допущену в судовому рішенні від 16.01.2018 року у справі №826/2810/17, виклавши пункт 1 резолютивної частини вказаного рішення у наступні редакції: "Позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково." та доповнити резолютивну частину рішення пунктом 4 наступного змісту: "У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.".

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Аблов