Справа № 818/1961/17
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2018 р. Справа № 818/1961/17
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кунець О.М.,
за участю секретаря судового засідання - Мороз Т.М.,
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/1961/17
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "УНІВЕРСАЛБУД-В"
до Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В С Т А Н О В И В:
До суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "УНІВЕРСАЛБУД-В" (далі - позивач, ТОВ "УНІВЕРСАЛБУД-В") з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області (далі - відповідач, ГУ ДФС України у Сумській області), у якій просило:
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на помилкових судженнях суб'єкта владних повноважень, що викладені в акті перевірки, а відтак, суперечать ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки за відсутності визначених законом підстав покладають на платника податків додатковий обов'язок по оплаті грошового зобов'язання на користь Державного бюджету України.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і доводи заявленого позову, просив суд прийняти рішення про задоволення позову.
Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, просили ухвалити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог з урахуванням обставин, викладених у письмовому відзиві (а.с.34-38 Т.1).
В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що під час проведення перевірки та складання акту перевірки фахівці відповідного податкового органу діяли згідно до вимог чинного податкового законодавства. За результатами перевірки, в акті були зафіксовані порушення вимог Податкового кодексу України, за що позивачу було донараховано податкові зобовязання та зменшено відємне значення суми з податку на додану вартість.
Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши наявні докази по справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 6 Господарського кодексу України загальними принципами господарської діяльності є: свобода підприємницької діяльності, в межах, визначених законом; заборона незаконного втручання органів державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.
ОСОБА_4 зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способами, що передбачені Конституцією та законами України.
У судовому засіданні встановлено, що 10.11.2017 Головним управлінням ДФС у Сумській області, на підставі Наказу ГУ ДФС у Сумській області №1643 від 26.10.2017 (а.с.14 Т.1), була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Універсалбуд-В» з питань дотримання вимог податкового законодавства по господарським операціям:
- з ТОВ «Будресурспостачання» за період грудень 2016 року;
- з ТОВ «БТЛПРО» за період грудень 2016 року.
За результатами перевірки було складено акт від 10.11.2017р. №3486/18-28-14-07/36897979/220 (а.с.15-35 Т.1).
Перевіркою встановлено відсутність реальності здійснення господарських операцій з придбання ТОВ «Універсалбуд-В» товарно-матеріальних цінностей у ТОВ «Будресурспостачання» за період грудень 2016 року.
Також, не підтверджено факт надання послуг позивачу підприємством ТОВ "БТЛПРО" по реконструкції гаража на 26 санітарних автомобілів комунального закладу Сумської обласної ради "Сумський обласний .
Відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог пп. «а» п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст.198 Податкового Кодексу України та встановлено завищення позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму 166 432 грн. в т.ч.:
ОСОБА_4 перевірки підставою для висновків податкового органу про порушення податкового законодавства ТОВ «Універсалбуд-В» були встановлення неможливості реального здійснення платником податків зазначених операцій у звязку з неможливістю встановити реальний рух товарно-матеріальних цінностей по ланцюгу від виробника, неналежне оформлення товарно-транспортних накладних, відсутністю документа щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорту якості, сертифіката відповідності), неможливо ідентифікувати відповідальних осіб, які приймали та здавали продукцію, яку придбано.
Крім того, в товарно-транспортних накладних невірно вказана марка автомобіля.
Так, у товарно-транспортних накладних зазначено, що перевезення вантажу здійснювалось автомобілем ГАЗ-3302, державний номер НОМЕР_1, тоді як на балансі ТОВ "УНІВЕРСАЛБУД-В" не знаходиться автомобіль з такими даними.
На переконання відповідача, угоди ТОВ «Універсалбуд-В» з ТОВ «Будресурспостачання» та з ТОВ "БТЛПРО" не були спрямовані на якісне та своєчасне виконання зобовязань перед замовником, а спрямовані на збільшення валових витрат та податкового кредиту.
Не погоджуючись з висновками ГУ ДФС у Сумській області, позивач звернувся до суду з позовом про оскарження вищезазначених податкових повідомлень-рішень.
Надаючи правову оцінку обставинам, що стали підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд виходить з наступного:
Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
ОСОБА_4 з п. п. 1, 2 ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.
У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТОВ «Універсалбуд-В» за грудень 2016 року задекларувало податкового кредиту по податку на додану вартість у сумі 527 712 грн., при цьому:
по операціям з контрагентом ТОВ «Будресурспостачання» за період грудень 2016 року на загальну суму 81 938 грн.;
по операціям з контрагентом ТОВ «БТЛПРО» за період грудень 2016 року на загальну суму 84 494 грн.
1) Щодо господарських операцій з ТОВ "Будресурспостачання" за грудень 2016 року встановлено проведення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей на основі договору поставки №07/08 від 01.08.2016 р.
Позивач є субєктом господарювання, 28.12.2009 року взятий на податковий облік та з 17.02.2010 року зареєстровано як платник ПДВ (а.с.15 Т.1).
01.08.2016 між ТОВ «Універсалбуд-В» та ТОВ «Будресурспостачання», укладено договір поставки товарно-матеріальних цінностей №07/08 (а.с.134-135 Т.1).
Розрахунки між ТОВ «Універсалбуд-В» та ТОВ «Будресурспостачання» у грудні 2016 року проведені у безготівковій формі на загальну суму 398455,80 грн.
Перевезення товару здійснювалось покупцем власними транспортом зі складу продавця.
На підтвердження реальності виконання зазначеної угоди позивачем надано:
- договір поставки №01/08 від 01.08.2016 (а.с.134-135 Т.1);
- видаткові накладні: №118 від 31.12.2016, №117 від 31.12.2016, №116 від 31.12.2016, №117 від 31.12.2016, №118 від 31.12.2016, №114 від 31.12.2016, №113 від 30.12.2016, №108 від 30.12.2016, №106 від 30.12.2016, №103 від 30.12.2016, №102 від 30.12.2016, №97 від 30.12.2016, №96 від 30.12.2016, №109 від 29.12.2016, №105 від 23.12.2016, №101 від 23.12.2016, №100 від 23.12.2016, №99 від 23.12.2016, №98 від 23.12.2016, №95 від 23.12.2016, №94 від 23.12.2016, №93 від 23.12.2016, №92 від 23.12.2016, №91 від 23.12.2016, №90 від 23.12.2016, №89 від 23.12.2016, №88 від 23.12.2016, №87 від 12.12.2016 (а.с.51,55,59,62,66,69, 73,77,81,84,88,90,93,96,98,102,105,107,109,113,116,119,121,124,128,131 Т.1);
- податкові накладні №25 від 31.12.2016, №24 від 31.12.2016, №24 від 31.12.2016, №27 від 31.12.2016, №26 від 31.12.2016, №23 від 30.12.2016, №22 від 30.12.2016, №21 від 30.12.2016, №3 від 12.12.2016 №20 від 30.12.2016, №19 від 30.12.2016, №10 від 23.12.2016, №18 від 29.12.2016, №12 від 23.12.2016, №16 від 23.12.2016, №13 від 23.12.2016, №14 від 23.12.2016, №15 від 23.12.2016, №17 від 23.12.2016, №11 від 23.12.2016, №8 від 23.12.2016, №1 від 01.12.2016, №9 від 23.12.2016, №7 від 23.12.2016, №6 від 23.12.2016, №5 від 23.12.2016, №2 від 12.12.2016 (а.с.52-53,56-57,60,63-64,67,70-71,74-75,78-79,82,85-86,89,91, 94,99-100,103,106,108,110-111,114,117,120, 122,125-126,129,132 Т.1);
- товарно-транспортні накладні №Р87 від 12.12.2016, №Р88 від 23.12.2016, №Р89 від 23.12.2016, №Р90 від 23.12.2016, №Р91 від 23.12.2016, №Р92 від 23.12.2016, №Р93 від 23.12.2016, №Р94 від 23.12.2016, №Р95 від 23.12.2016, №Р96 від 30.12.2016, №Р97 від 30.12.2016, №Р98 від 23.12.2016, №Р99 від 23.12.2016, №Р100 від 23.12.2016, №Р101 від 23.12.2016, №Р102 від 30.12.2016, №Р103 від 30.12.2016, №Р105 від 23.12.2016, №Р106 від 30.12.2016, №Р108 від 30.12.2016, №Р109 від 29.12.2016, №Р113 від 30.12.2016, №Р114 від 31.12.2016, №Р116 від 31.12.2016, №Р117 від 31.12.2016, №Р118 від 31.12.2016 (а.с.5-30 Т.2).
Для бухгалтерського обліку, що базується на безперервному документуванні всіх здійснюваних господарських операцій, первинні документи є документальними свідоцтвами, що підтверджують отримання товарно-матеріальних цінностей від постачальника.
Такі документи у свою чергу є підставою для внесення записів до облікових бухгалтерських регістрів.
Отже, до документів, що є підставою для оприбуткування товару належать прибутково-видаткові накладні, які виписуються постачальником та містять кількісно-вартісні відомості про товар, сертифікати, паспорти якості заводу-виробника товару.
ОСОБА_4 зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
При цьому, єдиним мотивом, на підставі якого суб'єкт владних повноважень дійшов судження про відсутність реальності здійснення господарської операції, є виключно висновки податкового органу викладені в акті перевірки про відсутність у товарно-транспортних накладних (а.с.5-30 Т.2) від ТОВ «Будресурспостачання" обовязкових реквізитів:
- відсутні дані про посвідчення водія;
- відсутня інформація хто саме отримав;
- відсутня інформація хто саме здав ТМЦ;
- відсутня інформація про прийняття та здачу водієм/експедитором ТМЦ;
- відсутня інформація хто саме прийняв ТМЦ;
- відсутня інформація щодо вантажно-розвантажувальних операцій, а саме часу прибуття та вибуття.
Суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до п.п.14.1.181. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до пп. «а» п.198.1, п.198.2., п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
ОСОБА_4 з п. 198.6. ст.198 Податкового кодексу України не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 Кодексу). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.
Викладені норми Податкового кодексу України свідчать про те, що існує декілька підстав для формування податкового кредиту з ПДВ, а саме: наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, використання придбаного товару (послуги) у власній господарській діяльності, а також фактичне виконання господарської операції за наслідками якої виникає право на податковий кредит з ПДВ.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач надав усі необхідні первинні документи, які відображають реальність господарської операції з ТОВ «Будресурспостачання".
Крім цього, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача про невідповідність наданої позивачем на перевірку товарно-транспортної накладної вимогам Закону України "Про автомобільний транспорт", оскільки правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат платників податку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи, обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.
Отже, товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом.
Так, з урахуванням наведеного, слід зазначити, що оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, неподання такого документа або неправильне оформлення, як товарно-транспортна накладна, не може свідчити про відсутність господарських операцій, витрати на які позивачем віднесено до складу валових витрат, а відтак, і не може бути єдиною підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість.
Наведена вище позиція суду підтверджується позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 27.10.2015 по справі № 826/661/14.
Суд, також, не бере до уваги посилання відповідача на відсутність сертифікатів якості. Варто зазначити, що згідно з Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV в редакції 11.06.2017, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Тобто, первинні документи - це договори, видаткові накладні, податкові накладні, банківські документи (виписки, платіжні доручення), товарно-транспортні накладні, що засвідчують факт переміщення товарів, це акти списання матеріалів (продукції) у виробництво тощо.
Сертифікат якості, відповідності, паспорт продукції тощо, не відносяться до первинних документів та не фіксують факт здійснення господарської операції, крім того вказані документи не використовуються у бухгалтерському (податковому) обліку, отже їх відсутність чи наявність не впливає на результати бухгалтерського (податкового) обліку.
Крім того, ст. 44 Податкового кодексу України, визначає, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Сертифікат якості чи паспорт продукції не відносяться до документів, передбачених ст. 44 Податкового кодексу України.
Відповідачем, як субєктом владних повноважень не надано до матеріалів справи доказів відсутності у позивача первинних документів по даним господарським взаємовідносинам.
2) Щодо господарських операцій з ТОВ «БТЛПРО» за період грудень 2016 року на загальну суму 84 494 грн., судом було встановлено наступне:
За результатами проведеного тендеру, 23.06.2016 було укладено договір підряду №5 між Управлінням капітального будівництва Сумської обласної державної адміністрації та ТОВ "УНІВЕРСАЛБУД-В" на виконання реконструкції гаража на 26 санітарних автомобілів комунального закладу Сумської обласної ради "Сумський обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф", м. Суми, пров. Громадянський, буд. 4а у строк до вересня 2016 (а.с.173-176 Т.2). В подальшому, 20.12.2016.
Договірна ціна робіт, що доручається для виконання становить 6341237,22 грн., в тому числі ПДВ 1056872,87 грн. (п.3.1 Т.2).
Відповідно до п. 5.1 Договору строк виконання робіт відповідно до пропозиції конкурсних торгів становить 85 календарних днів з дня укладання Договору. Початок виконання робіт: липень 2016 року, завершення виконання робіт: вересень 2016 року. Додатковою угодою до Договору від 20.12.2016 позивач та Управління капітального будівництва Сумської ОДА продовжили строк виконання договору на 100 календарних днів - до 25.12.2016 (а.с.177 Т.2).
ОСОБА_4 з п. 9.1 договору Підрядник має право залучити до виконання спеціальних робіт субпідрядні організації, залишаючись відповідальним перед Замовником за результат їхньої роботи та їх фінансову та професійну спроможність, і забезпечує координацію їх діяльності та виконання ними доручених їм робіт на будівельному майданчику. Оплату за виконану субпідрядником роботу здійснює Підрядник.
При цьому, попереднє повідомлення Замовника про залучення субпідрядника або отримання погодження від Замовника на таке залучення договором не передбачено.
01.12.2016 між ТОВ "УНІВЕРСАЛБУД-В" та ТОВ "БТЛПРО" укладено договір субпідряду №1/12/16 (а.с.166-168 Т.1). ОСОБА_4 умов договору підрядник - ТОВ "БТЛПРО", зобовязується за дорученням замовника - ТОВ "УНІВЕРСАЛБУД-В", у встановлений договором строк та за договірною ціною виконати будівельні роботи на обєкті замовника: реконструкція гаража на 26 санітарних автомобілів комунального закладу Сумської обласної ради "Сумський обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф", м. Суми, пров. Громадянський, буд. 4а.
Розрахунки між ТОВ "УНІВЕРСАЛБУД-В" та ТОВ "БТЛПРО" у грудні 2016 року не проводились.
На виконання умов договору було складено ОСОБА_4 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в (а.с.136-165,169-180,181-187,190-194,197-202,204-210,212-214 Т.1) та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2016 року (а.с.180,188-189,195,196,211,215-216 Т.1).
Обгрунтовуючи свою позицію щодо даного контрагента відповідач звертав увагу суду на неможливість фактичного надання послуг наявними трудовими і матеріальними ресурсами у ТОВ "БТЛПРО". Відповідач просив суд врахувати, що фінансовий звіт субєкта малого підприємництва ТОВ "БТЛПРО" за 2016 рік не подано, інформація про вартість основних засобів на підприємстві відсутня, згідно ЄРПН відсутня оренда основних засобів, трудових ресурсів для здійснення господарської діяльності, штатна чисельність працівників - 1 особа. На підставі податкової інформації, зібраної відповідно до ст. 74 ПК України під час проведення перевірки щодо кількості працюючих осіб та вартості основних засобів у ТОВ "БТЛПРО", контролюючий орган дійшов до ймовірного припущення про неможливість виконання ТОВ "БТЛПРО" усього обсягу робіт за договором підряду власними матеріальними та трудовими ресурсами.
Щодо господарських операцій позивача з ТОВ "БТЛОПРО" суд вважає за необхідне зазначити наступне:
Відповідно до даних з ЄДРФО, ТОВ "БТЛПРО" зареєстровано в Державному реєстрі, має свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість, тобто є підприємством, що має статус юридичної особи, не виключено з Реєстру та не має статусу щодо припинення господарської діяльності. Основний вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля.
На виконання умов Договору було складено акт приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та Довідку про вартість виконаних будівельних робот та витрат за грудень 2016 року.
Права на реконструкцію гаража Позивач отримав в результаті проведення тендеру за результатами якого був укладений договір підряду № 5 від 23.06.2016 року. Відповідно до умов договору строк виконання робіт - 85 календарних днів з дня укладення договору (п.5.1. договору). При цьому в розділі 4 договору не встановлений чіткий графік фінансування виконаних робіт, а є посилання три умови наявності коштів на реєстраційному рахунку Замовника» (4.4. договору). Зміна обсягу робіт під час їх виконання призвела до внесення змін до договору та перенесення строків виконання на грудень 2016 року (Додаткова угода № 1 від 20.12.2016 року.)
Відповідно до ст. 44 Господарського кодексу України «1. Підприємництво здійснюється на основі:
- вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності;
- самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону». Стислий графік виконання робіт та не чіткі строки фінансування стали підставою для пошуку підприємства з необхідними матеріальними ресурсами, готових працювати на умовах «оплата після виконання робіт». Крім того, незважаючи на укладений договір № 5, фінансування будівництва здійснювалось вкрай нерегулярно, що підтверджується нашими листами та відповідями замовника. Вказані підприємства надали можливість Позивачу більш гнучко, без огляду на графік фінансування, планувати виконання робіт з залученням кваліфікованих робітників. Одним з таких підприємств стало ТОВ «БТЛПРО».
При цьому, розрахунок людино-годин Відповідач робить за грудень 2016 року посилаючись на акт виконаних робіт за грудень 2016 року. Але акт є документом, який підтверджує перелік та обсяг виконаних робіт . Сторони, які підписують акт вільні у виборі періоду, який він охоплює. Яке свідчить з ОСОБА_4 виконаних робіт ТОВ "БТЛПРО" було виконано неспеціалізовані роботи (демонтаж, очищення поверхонь, приготування муровальних розчинів і т.п.). Даний вид робіт не потребує визначення такого виду діяльності як будівельні чи ремонтні роботи (КВЕД) .
Крім цього, слід зазначити, що в основу ОСОБА_4 перевірки ТОВ "УНІВЕРСАЛБУД-В", а як наслідок, винесених на його основі податкових повідомлень-рішень, було покладено припущення щодо підприємства-контрагента та здійснення ним фінансово-господарської діяльності.
Пунктом 73.5. ст. 73 Податкового кодексу України визначено, що з метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.
У той же час, посилаючись лише на власні розрахунки, відповідач вказує на неможливість проведення робіт в обсягах, вказаних в актах їх приймання, штатною чисельністю працівників та матеріальною базою ТОВ "БТЛПРО". Разом з тим, з акта перевірки вбачається, що при її проведенні у ТОВ "БТЛПРО" не з'ясовувався факт залучення товариством до виконання робіт інших, крім штатних працівників, не були проведені зустрічні перевірки та не вчинено будь-яких дій для усунення сумнівів, які виникли в контролюючого органу під час проведення перевірки.
Відповідно до позиції Вищого адміністративного суду України, викладеної у листі від 02.06.2011 № 742/11/13-11 (абз. 14, 15 п. 3), «оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
При цьому, відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом».
Як випливає з акта перевірки, всі необхідні первинні документи, що підтверджують фактичне виконання правочину з постачання товару та договору підряду були досліджені в ході перевірки.
Надаючи правову оцінку матеріалам справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.п.14.1.181. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до пп. «а» п.198.1, п.198.2., п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
ОСОБА_4 з п. 198.6. ст.198 Податкового кодексу України не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 Кодексу). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.
З огляду на викладені норми Податкового кодексу України можна дійти висновку про існування декількох підстав для формування податкового кредиту з ПДВ, а саме: наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, використання придбаного товару (послуги) у власній господарській діяльності, а також фактичне виконання господарської операції за наслідками якої виникає право на податковий кредит з ПДВ.
Крім того, для віднесення відповідних сум податків, сплачених в ціні товару до податкового кредиту, в розумінні Податкового кодексу України, не передбачається обов'язкова умова про сплату цих сум до бюджету контрагентами. Якщо контрагент не виконав своїх зобов'язань по належному формуванню первинних документів для підтвердження податкового кредиту або зобов'язання з ПДВ, то це не може тягнути відповідальності та негативних наслідків саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо формування податкового кредиту з ПДВ та має всі документальні підтвердження його розміру.
Даний висновок також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що "платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності".
В свою чергу, відповідно до п. 200.1. ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
200.2. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
200.4. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Враховуючи наведені норми, а також те, що в судовому засіданні було підтверджено правомірність формування позивачем податкового кредиту по господарським операціям з контрагентами ТОВ "Будресурспостачання" та ТОВ "БТЛПРО", суд дійшов висновку про неправомірність висновків посадових осіб податкового органу про заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до Державного бюджету у грудні 2016 року на загальну суму 164955 грн., а також про завищення суми від'ємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду у грудні 2016 року на загальну суму 1477 грн.
Відповідно, є безпідставним і нарахування штрафних (фінансових) санкцій.
ОСОБА_4 ч.1,2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Крім викладеного, варто зазначити, що позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов'язань, оскільки поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов'язань. Крім того, на недопустимість покладення тягаря негативних наслідків від встановлення протиправності дій контрагента платника податків неодноразово вказав Європейський суд з прав людини, зокрема 9 січня 2007 року у рішенні «Інтерсплав проти України», а також про це зазначив у постанові №21-1578 від 13.01.2009 Верховний Суд України.
Таким чином, усі необхідні первинні документи, що підтверджують фактичне виконання правочинів з ТОВ "Будресурспостачання" та Управлінням капітального будівництва Сумської ОДА були надані та досліджені в ході перевірки.
Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як субєкт владних повноважень не надав достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності його дій щодо прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "УНІВЕРСАЛБУД-В" до Головного управління Державної фіскальної служби України у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити в повному обсязі.
У відповідності до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду. У відповідності до підпункту 15.5. пункту 15 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сумський окружний адміністративний суд .

Відповідно до ч.3 ст.243 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення, а його повний текст складено 06.02.2018 року.

Суддя О.М. Кунець