Справа № 264/1518/17
Суддя: Кузнецов Д. В.
Дата ухвалення: 2018-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/1518/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2018 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області, у складі головуючого: судді Кузнецова Д.В., при секретарі Мащенко Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради та Адміністративної комісії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, визнання рішення неправомірним

В С Т А Н О В И В:

31 березня 2017 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила скасувати постанову адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 22.03.2017 року №317; Визнати рішення Маріупольської міської ради від 23.12.2016 року №7/14-1099 таким, що не відповідає Конституції України, Законам України, Постановам Кабінету Міністрів України. У ході розгляду справи позивач зменшила позовні вимоги та в кінцевій редакції просила скасувати постанову адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 22.03.2017 року №317, визнати незаконними, такими, що не відповідають Конституції України, законам України, постановам Кабінету Міністрів, та скасувати пункти 2.1, 2.2, 2.4, 2.6, 2.11, 2.16 п.2 рішення Маріупольської міської ради від 23.12.2016 року №7/14-1099.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 20 лютого 2017 року на неї було складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено про те, що на фасаді її будинку було виявлено елемент зовнішнього художнього оформлення вивіску «Еталон» без затверджених паспортів, що є порушенням пункту 14.-1.20 розділу 14 Правил благоустрою м.Маріуполь, затверджених рішенням Маріупольської міської ради від 21.06.2011 року №6/8-616. 22 березня 2017 року адміністративна комісія Маріупольської міської ради винесла постанову, за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. Не погоджується із даним порушенням, оскільки відсутні докази розміру вивіски та в дійсності розміри вивіски на магазином позивача не перевищують 3 метрів. Також в цілому вказує на незаконність рішення Маріупольської міської ради від 23.12.2016 року №7/14-1099, яким були внесені зміни до Правил благоустрою території м.Маріуполь та викладені у новій редакції пункти 14-1.15., 14-1.13, згідно з якими надано поняття вивіски та передбачено отримання дозвільного документу на вивіски, таблички, тендери. Позивач вказує, що пункт 14-1.15 є неповним у розумінні поняття вивіска, що визначене Правилами, а пункт 14-1.13 в частині обовязкового отримання дозвільного документа не відповідає пункту 48 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2003 року №2067, оскільки забороняється вимагати від субєктів господарювання будь-які документи для розміщення вивісок та табличок, не передбачені законодавством. Також зазначає, що пункт 14 Правил благоустрою території міста Маріуполя, який встановлює, що змінювати зовнішній вигляд фасадів будівель, споруд та приміщень, що належать на праві власності або знаходяться у користуванні згідно з паспортом зовнішнього оздоблення, погодженого з головним управлінням містобудування та архітектури Маріупольської міської ради, прийнятий з перевищенням повноважень, передбачених законодавством, оскільки порушує права власника на володіння та користування своїм майном. Крім того, вказує, що пунктами 2.1, 2.2 рішення міської ради від 23.12.2016 року підпункт 6.4.10 та 7.4.5 Правил благоустрою міста Маріуполя викладені в новій редакції, якою передбачено обовязок субєктів господарювання укладати договори зі спеціалізованими підприємствами (офіційними виконавцями послуг) на вивезення твердих побутових відходів, а також на вивезення рідких побутових відходів, за умови відсутності підключення до центральних мереж водовідведення. Зазначеними положеннями міська рада обмежила права субєктів господарювання, що є порушенням чинного законодавства. Також оскаржувані рішення Маріупольської міської ради, які порушують та обмежують права субєктів господарювання, не були погоджені з Антимонопольним комітетом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник Адміністративної комісії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення, в яких зазначив, що в 2011 році Маріупольська міська рада своїм рішенням затвердила Правила благоустрою території міста Маріуполя, які на даний час діють із змінами та доповненнями. Пунктом 14.-1.20 Розділу 14- Правил благоустрою території міста Маріуполя елементи зовнішнього художнього оформлення, встановлені без затверджених паспортів, вважаються розміщеними самовільно. 20.02.2017 року спеціалістами інспекції з благоустрою було складено протокол у відношенні ОСОБА_1 за порушення ст.152 КУпАП та пунктів 14-1.20 Розділу 14-1 Правил благоустрою території міста Маріуполя, що виявилося у тому, що елемент зовнішнього художнього оформлення вивіска «Еталон круглосуточний супермаркет продукти, напитки, сигареты», розміром приблизно 6м х 1,5м на фасаді споруди по пр.Нахімова, 5, встановлені без затверджених паспортів. Справа розглядалася на засіданні комісії в присутності представника ОСОБА_1, а постанова відносно неї є законною та обґрунтованою.

Представник Маріупольської міської ради позовні вимоги також не визнав, надав письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що Маріупольська міська рада відповідно до чинного законодавства затвердила Правила благоустрою міста Маріуполя та в 2016 році прийняла зміни до нього, які були оприлюднені та погоджені у встановленому законом порядку. Вивіска є елементом благоустрою та питання щодо її вимог врегульоване Правилами благоустрою території міста Маріуполя. Із внесенням змін в пункт 14-1.5 було змінено лише максимальний розмір з 2 метрів до 3 метрів тих вивісок, які можуть бути розташовані на стіні будинку та не містять рекламної інформації. В пункті 14-1.13 Правил благоустрою території міста Маріуполя фактично вказано, що штендери, які можуть виступати як елемент зовнішнього художнього оформлення та засобом зовнішньої реклами в залежності від змісту інформації, розміщеної на ньому, повинен розміщуватися відповідно до отриманої на них документації, а саме паспорту елементу зовнішнього художнього оформлення або відповідного дозволу на зовнішню рекламу. Стосовно вимог отримання паспорту зовнішнього оздоблення фасаду отримувати його необхідно у разі зміни зовнішнього вигляду фасаду будівлі, споруди, приміщення. Паспорт зовнішнього оздоблення або паспорт опорядження фасадів це документація, згідно з якою формується зовнішній вигляд обєкту. Виконується паспорт оздоблення фасаду згідно з ДСТУ БА.2.4-7:2009. Паспорт містить візуальну, графічну і текстову інформацію. Візуалізації пропонованого вигляду фасадів обєкта. Паспорт зовнішнього оздоблення фасадів погоджується в місцевих органах містобудування та архітектури і є затверджувальним документом, згідно з яким і формується зовнішній вигляд обєкта архітектури. Також зазначає, що закріплена статтею 6, 627 ЦК України свобода договору не є безмежною та відповідно до статей 19,20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обовязок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. Форма та зміст типового договору про надання послуг про надання послуг з вивезення побутових відходів, затверджені постановою КМУ «Про затвердження Правил надання послуг з вивезення побутових відходів» від 10.12.2008 року №1070. Відповідно до частини 2 та 10 статті 35-1 Закону України «Про відходи» власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі житлових будинків, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання побутових відходів. Орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах визначає виконавця послуг з перевезення побутових відходів з певної території населеного пункту. За результатами конкурсу рішенням Маріупольської міської ради від 29.09.2016 року визначено виконавця комунальних послуг зі збирання та вивезення побутових відходів на території міста Маріуполя комунальне підприємство «Комунальник». Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обовязком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладання договору в такому разі суперечить вимогам ч.3 ст.6, ст. 627, 630 ЦК України та ст.19,20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Суд, вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 лютого 2017 року інспектором з благоустрою інспекції міської ради з благоустрою м.Маріуполя було складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 152 КУпАП про те, що 17.02.2017 року при обстеженні території провулка Нахімова, 5, елемент зовнішнього художнього оформлення вивіска «Эталон» круглосуточный супермаркет продукты напитки сигарети» розміром 6,0 метрів х 1,5 метри на фасаді споруди за адресою провулок Нахімова, 5, встановлені без затверджених паспортів, що є порушенням пункту 14-1.20 Розділу 14 «Правил благоустрою території міста Маріуполя», затверджених рішенням Маріупольської міської ради №618-616 від 21.06.2011 року, зі змінами до рішення міської ради №6/11-962 від 20.09.2011 року.

22 березня 2017 року Адміністративною комісією Виконавчого комітету Маріупольської міської ради було прийнято постанову №317, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді 850,00 грн.

У частині 1 статті 2 КАС України вказано, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Стаття 5 у частині 1 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ст. 218 КУпАП, адміністративні комісії виконавчих органів сільських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення і мають право накладати адміністративні стягнення, зокрема, передбачені статтею 152 КУпАП.

При цьому у ході складення матеріалів про адміністративні правопорушення та прийняття постанови за результатами даних матеріалів органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи згідно з приписами ст. 19 Конституції України зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А також має довести належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами у суді правомірність прийнятого рішення про накладення адміністративного стягнення.

З протоколу, складеного інспектором з благоустрою, та мотивувальної частини винесеної постанови вбачається, що з обєктивної сторони правопорушення ОСОБА_1 полягало у порушенні пункту 14-1.20 Розділу 14 Правил благоустрою міста Маріуполя, яким передбачено, що елементи зовнішнього художнього оформлення, встановлені без затверджених паспортів, вважаються розміщеними самовільно, та водночас в тому, що вивіска, яка встановлена на фасаді магазину, розміром приблизно 6х1,5 метри, встановлена без затверджених паспортів.

Наявність такого формулювання правопорушення при його оскарженні передбачає обовязок доведення перед судом безпосереднього факту причетності ОСОБА_1 до розміщення елементів зовнішнього художнього оформлення розміром 6х1,5 метри, на які обовязковим є отримання дозвільного документу у вигляді паспорту.

Такі обставини повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема чіткими замірами розмірів даної вивіски.

Крім того для правильного визначення складу правопорушення необхідно проаналізувати діючі положення законодавства, які регулюють правовідносини у сфері розміщення субєктами господарювання вивісок на будинках, і в тому числі визначити поняття елементів зовнішнього художнього оформлення.

Згідно з частинами 1, 2 статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Так, згідно з частиною 6 статті 9 Закону України «Про рекламу» вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 р. № 2067 були затверджені Типові правила розміщення зовнішньої реклами, які врегулювали відносини, що виникають у зв'язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначили порядок надання дозволів на розміщення такої реклами.

В пункті 2 та 48 даної Постанови КМУ закріплено, що вивіска чи табличка це елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли субєкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.

Вивіски чи таблички:

повинні розміщуватися без втручання у несучі конструкції, легко демонтуватися, щоб не створювати перешкод під час робіт, повязаних з експлуатацією та ремонтом будівель і споруд, на яких вони розміщуються;

не повинні відтворювати зображення дорожніх знаків;

не повинні розміщуватися на будинках або спорудах обєктах незавершеного будівництва;

площа поверхні не повинна перевищувати 3 кв. метрів.

Забороняється вимагати від субєктів господарювання будь-які документи для розміщення вивісок чи табличок, не передбачені законодавством.

Таким чином в разі відповідності вивіски чи таблички, вказаним в постанові КМУ вимогам, отримання дозвільних документів не передбачається.

Поряд з цим пунктом 7.1. Положення про порядок розміщення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами та елементів зовнішнього художнього оформлення на території міста Маріуполя, затвердженого рішенням виконкому міської ради від 15.06.2011 року №178 (а.с. 55-65), передбачено, що до елементів зовнішнього художнього оформлення відносяться вивіски, таблички, тендери, покажчики та інші елементи дизайну міського середовища, які впливають на формування архітектурно-художнього образу міста.

Тобто в разі перевищення, встановлених пунктом 48 Постанови КМУ, обмежень щодо розміру (більше 3 кв. метрів) вивіски, що зафіксовано в постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності (6 метрів), або виявлення факту впливу вивіски на формування архітектурно-художнього образу міста передбачено необхідність отримання затвердженого паспорту.

Проте відповідачем не доведено в судовому засіданні наявність таких обставин для отримання паспорту на вивіску, оскільки не представлено належних доказів розміру вивіски, які б перевищували дозволених 3 квадратних метри, та водночас наявність факту впливу вивіски на формування архітектурно-художнього образу міста з урахуванням її розміру.

У звязку із цим відповідачем не доведено в судовому засіданні вчинення позивачем всього складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 КУпАП, та законних підстав для отримання затвердженого паспорту на встановлення вивіски, яка не перевищує дозволених розмірів в 3 квадратних метри.

На підставі зазначеного позовні вимоги ОСОБА_1 в частині скасування постанови адміністративної комісії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 317 від 22 березня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно іншої частини позовних вимог суд прийшов до наступних висновків.

Рішенням Маріупольської міської ради від 23 грудня 2016 року були внесені зміни та доповнення до Правил благоустрою території міста Маріуполя, зокрема в пункті 2.4 змін зазначено, що пункт 6.4.4 пункту 6.4 розділу 6 викладено в новій редакції:

Підприємства, установи та організації, громадяни субєкти підприємницької діяльності у сфері благоустрою міста зобов'язані постійно утримувати в належному стані фасади будівель і споруд, не допускати фарбування монументів, пам'ятників, скульптурних композицій без погодження з Головним управлінням містобудування та архітектури Маріупольської міської ради, Управлінням культури і туризму Маріупольської міської ради та дозволу відповідного державного органу охорони культурної спадщини (у разі, якщо об'єкт відноситься до історичної забудови). Усувати написи та малюнки на фасаді, пошкодження фасадів протягом 10 календарних днів.

Також пунктом 2.6. Рішення Маріупольської міської ради від 23 грудня 2016 року був доповнений пункт 6.4 розділу 6 підпунктом 6.4.27 наступного змісту:

Змінювати зовнішній вигляд фасадів будівель, споруд та приміщень, що належать на праві власності або знаходять у користуванні, згідно з паспортом зовнішнього оздоблення, погодженого з головним управлінням містобудування та архітектури Маріупольської міської ради.».

Крім того пунктом 2.11 та 2.16 цього ж рішення міської ради від 23 грудня 2016 року були викладені в новій редакції підпункт 14) пункту 14.5. розділу 14 та Пункт 14-1.13 Розділу 14-1. Правил благоустрою міста Маріуполя, згідно з якими на територіях, які належить прибирати, необхідно проводити весь комплекс робіт, спрямований на наведення та постійне підтримання чистоти і порядку, збереження зелених насаджень, а саме: з додержанням встановлених норм та правил здійснення утримання в належному стані фасадів, будівель, огорож та інших споруд, проводити їх своєчасне фарбування, ремонтування, відновлення. Змінювати зовнішній вигляд фасадів будівель, споруд та приміщень, що належать на праві власності або знаходять у користуванні, згідно з паспортом зовнішнього оздоблення, погодженого з головним управлінням містобудування та архітектури Маріупольської міської ради.

Інформаційні вивіски, таблички і штендери не повинні створювати перешкод для експлуатації та ремонту будівель і споруд, на яких чи біля яких вони розташовуються, а також не повинні перекривати існуючих пішохідних переходів та встановлюватися у місці відповідно до дозвільних документів.

Надаючи оцінку вказаним пунктам Правил благоустрою міста Маріуполя, суд керується наступними положеннями законодавства.

Так, згідно з статтею 144 Конституції України Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно зі статтею 73 Закону України «Про місцеве самоврядування» акти ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Згідно з пунктом 44 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.

Також пунктом 2 частини 1 статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

У статті 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» закріплено поняття правил благоустрою території населеного пункту (далі - Правила) - це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. У разі, якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила. Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил.

Правила включають: 1) порядок здійснення благоустрою та утримання територій об'єктів благоустрою; 2) вимоги до впорядкування територій підприємств, установ, організацій; 3) вимоги до утримання зелених насаджень на об'єктах благоустрою - територіях загального користування; 4) вимоги до утримання будівель і споруд інженерного захисту території; 5) вимоги до санітарного очищення території; 6) розміри меж прилеглої до підприємств, установ та організацій території у числовому значенні; 7) порядок розміщення малих архітектурних форм; 8) порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів; 9) інші вимоги, передбачені цим та іншими законами. 3. Правила не можуть передбачати обов'язок фізичних і юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи.

Благоустроєм населених пунктів відповідно до статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визнається комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

При цьому благоустрій населених пунктів згідно з частиною 2 статті Закону передбачає організацію належного утримання та раціонального використання територій, будівель, інженерних споруд та об'єктів рекреаційного, природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення.

З наведених положень законодавства слідує, що Маріупольська міська рада в межах наданих повноважень має право на прийняття та затвердження Правил благоустрою міста Маріуполя із встановленням вимог до впорядкування територій підприємств, установ, організацій та вимог до належного утримання та раціонального використання будівель і споруд інженерного захисту території.

Водночас в розумінні статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» утримання в належному стані території передбачає використання її за призначенням відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, правил благоустрою території населеного пункту, а також санітарне очищення території, її озеленення, збереження та відновлення об'єктів благоустрою.

Відповідно до статей 21 та 22 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до елементів обєктів благоустрою належать засоби та обладнання зовнішньої реклами.

А комплексним благоустроєм вважається проведення на визначеній території населеного пункту (мікрорайон, квартал, парк, бульвар, вулиця, провулок, узвіз тощо) комплексу робіт з улаштування (відновлення) покриття доріг і тротуарів, обладнання пристроями для безпеки руху, озеленення, забезпечення зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами, встановлення малих архітектурних форм, здійснення інших заходів, спрямованих на поліпшення інженерно-технічного і санітарного стану території, покращання її естетичного вигляду.

Отже вказаними положеннями надано право на проведення органами місцевого самоврядування комплексу благоустрою та при прийнятті Правил благоустрою міста Маріуполя включення положень, які зобовязують субєктів господарювання здійснювати утримання та використання своїх будинків (споруд) в належному стані і за призначенням відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, правил благоустрою території населеного пункту. У звязку із цим будь-яка зміна зовнішнього оформлення фасаду, яка може вплинути на суттєву зміну естетичного вигляду та бути не відповідною генеральному плану або іншої містобудівної документації, є предметом врегулювання Правил благоустрою міста Маріуполя та встановлення обмежень для таких змін у будинку. Здійснення подібних робіт власником або користувачем будинку може проводитися у відповідності до погодженого головним управлінням містобудування та архітектури паспортом зовнішнього оздоблення. Встановлення такого обовязку власникам при зміні фасаду не є перевищення повноважень органом місцевого самоврядування та відповідає положенням Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та Закону України «Про місцеве самоврядування».

Стосовно можливої невідповідності зазначених положень Правил благоустрою нормам Закону України «Про рекламу» та Постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 р. № 2067 про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами суд відзначає наступне.

Так, статтею 1 Закону України «Про рекламу» зовнішньою рекламою є реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Згідно з частиною 6 статті 9 Закону України «Про рекламу» вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Стосовно доводів позивача про незаконність пункту 2.16 рішення Маріупольської міської ради від 23.12.2016 року №7/14-1099, яким були внесені зміни до Правил благоустрою міста Маріуполя та викладено в новій редакції пункт 14-1.13 відповідно до якого Інформаційні вивіски, таблички і штендери не повинні створювати перешкод для експлуатації та ремонту будівель і споруд, на яких чи біля яких вони розташовуються, а також не повинні перекривати існуючих пішохідних переходів та встановлюватися у місці відповідно до дозвільних документів, суд відзначає наступне.

Так, вказаним новим пунктом Правил благоустрою території міста Маріуполя закріплені певні обмеження на розташування вивісок, табличок і тендерів,які полягають в забороні створювати перешкоди для експлуатації та ремонту будівель (споруд), на яких вони розміщуються, а також не повинні перекривати існуючих пішохідних переходів та встановлюватися у місці відповідно до дозвільних документів.

Згідно з статтею 16 Розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Розміщення зовнішньої реклами у межах смуги відведення автомобільних доріг здійснюється відповідно до цього Закону на підставі зазначених дозволів, які оформляються за участю центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами, або їх власників та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпеки дорожнього руху.

2. Зовнішня реклама повинна відповідати таким вимогам: розміщуватись із дотриманням вимог техніки безпеки та із забезпеченням видимості дорожніх знаків, світлофорів, перехресть, пішохідних переходів, зупинок транспорту загального користування та не відтворювати зображення дорожніх знаків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 р. № 2067 були затверджені Типові правила розміщення зовнішньої реклами, які врегулювали відносини, що виникають у зв'язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначили порядок надання дозволів на розміщення такої реклами.

Пунктом 1 даної Постанови КМУ встановлено, що вивіскою чи табличкою - елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли субєкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.

Також за пунктом 3 вказаної Постанови КМУ зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Пунктом 4 зазначених Правил закріплено, що на територіях, будинках і спорудах зовнішня реклама розміщується за згодою їх власників або уповноважених ними органів (осіб) з урахуванням архітектурних, функціонально-планувальних, історико-культурних чинників, типології елементів місцевого середовища та з додержанням правил благоустрою територій населених пунктів.

Виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов'язаних з розташуванням рекламного засобу (пункт 24 Постанови КМУ).

Контроль за додержанням цих Правил здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад та інші органи відповідно до законодавства (пункт 45 Постанови КМУ).

В пункті 48 Типових правил розміщення зовнішньої реклами предявлені вимоги до вивіски чи таблички, згідно з якими вони:

повинні розміщуватися без втручання у несучі конструкції, легко демонтуватися, щоб не створювати перешкод під час робіт, повязаних з експлуатацією та ремонтом будівель і споруд, на яких вони розміщуються;

не повинні відтворювати зображення дорожніх знаків;

не повинні розміщуватися на будинках або спорудах - обєктах незавершеного будівництва;

площа поверхні не повинна перевищувати 3 кв. метрів.

Забороняється вимагати від субєктів господарювання будь-які документи для розміщення вивісок чи табличок, не передбачені законодавством.

З наведених положень законодавства слідує, що до вивісок чи табличок предявлені певні вимоги, зокрема щодо розміру та місця розташування, недотримання яких переводить їх в стан зовнішньої реклами та в компетенцію узгодження її розміщення з дозволу органів місцевого самоврядування. За таких обставин до компетенції відповідача, як органа місцевого самоврядування, належить нормативне врегулювання правовідносин у сфері благоустрою, повязаного із розміщенням зовнішньої реклами або вивісок чи табличок, які перевищують закріплені законодавством параметри, та встановлення необхідності отримання дозвільного документу для таких елементів благоустрою.

На підставі зазначеного пункт 2.16 рішення Маріупольської міської ради від 23.12.2016 року №7/14-1099 та пункт 14-1.13 Правил благоустрою міста Маріуполя прийнятий відповідачем в межах наданих йому законодавством повноважень та не суперечить імперативним нормам законів та підзаконним нормативним актам.

Щодо вимог позивача про незаконність пунктів 2.1, 2.2 рішення Маріупольської міської ради від 23.12.2016 року №7/14-1099, якими викладені в новій редакції підпункт 6.4.10 пункту 6.4. розділу 6 та підпункт 7.4.5 пункту 7.4. розділу 7.

Так, згідно з цими двома пунктами на підприємства, установи та організації, громадян субєкти підприємницької діяльності, громадяни у сфері благоустрою міста покладено обовязок укладати договори зі спеціалізованими підприємствами (офіційними виконавцями послуг) на вивезення твердих побутових відходів, а також на вивезення рідких побутових відходів, за умови відсутності підключення до центральних мереж водовідведення.

При вирішенні відповідності даних положень Правил благоустрою вимогам закону суд враховує наступні положення законодавства.

До компетенції міських рад гідно з пунктом 55 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» належить визначення на конкурсних засадах юридичних осіб, які здійснюють у межах певної території збирання та перевезення побутових відходів спеціально обладнаними для цього транспортними засобами.

Згідно з статтею 30 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» формування системи поводження з відходами здійснюється шляхом використання найбільш ефективних і безпечних технологій за мінімальних економічних витрат, найбільш вигідних для того чи іншого населеного пункту схем і методів збирання, перевезення та знешкодження цих відходів з урахуванням щільності забудови, типів та наявного парку сміттєвозів, сміттєзбірників у порядку, визначеному законом.

Частиною 3 статті 179 Господарського кодексу України встановлено, що укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач зобовязаний:

1) укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом;

Згідно з частиною 1 статті 25 вказаного закону споживачі зобовязані укласти договір про поводження з побутовими відходами з особою, визначеною у встановленому законодавством порядку.

Згідно з пунктом б) статті 17 Закону України «Про відходи» Суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов'язані, в тому числі, укладати угоди з відповідними організаціями на їх збирання та утилізацію.

Також згідно з пунктом г) статті 21 Закону України «Про відходи» органи місцевого самоврядування у сфері поводження з відходами забезпечують затвердження місцевих і регіональних програм поводження з відходами та контроль за їх виконанням.

Відповідно до статті 35-1 Закону України «Про відходи» поводження з побутовими відходами здійснюється відповідно до державних норм, стандартів і правил.

Власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання твердих побутових відходів.

Збирання та вивезення побутових відходів у межах певної території здійснюються юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, спеціально обладнаними для цього транспортними засобами.

Орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах визначає виконавця послуг з перевезення побутових відходів з певної території населеного пункту.

З наведених положень законодавства можна дійти висновку, що орган місцевого самоврядування для реалізації формування системи поводження з відходами на території міста та дотримання законодавства в цій сфері може врегульовувати в Правилах благоустрою міста Маріуполя питання щодо необхідності укладання договорів на вивезення відходів із юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах.

Таким чином положення підпункт 6.4.10 пункту 6.4. розділу 6 та підпункт 7.4.5 пункту 7.4. розділу 7. Правил благоустрою міста Маріуполя, які зобовязують субєктів господарювання та громадян укладати договори зі спеціалізованими підприємствами (офіційними виконавцями послуг) на вивезення твердих побутових відходів, а також на вивезення рідких побутових відходів, за умови відсутності підключення до центральних мереж водовідведення, повністю узгоджуються із діючими положеннями законодавства та фактично їх дублюють, а тому є законними.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання незаконними та скасування пунктів 2.1, 2.2, 2.4, 2.6, 2.11, 2.16 п.2 рішення Маріупольської міської ради від 23.12.2016 року №7/14-1099 про внесення змін до Правил благоустрою міста Маріуполя є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 19, 241-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради та Адміністративної комісії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, визнання рішення неправомірним, задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Адміністративної комісії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 317 від 22 березня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 02 лютого 2018 року.

Суддя: Д. В. Кузнецов