Справа № 448/161/18
Суддя: Кічак Ю. В.
Дата ухвалення: 2018-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/161/18
Провадження № 2-а/448/83/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.02.2018 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі Шегинській Л.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

та перекладача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська справу за адміністративним позовом Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Іраку ОСОБА_2 (ОСОБА_4) про затримання,

В С Т А Н О В И В:

Начальник Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України Говорущак І.А. звернувся до суду з позовом про примусове видворення відповідача ОСОБА_2 за межі території України та його затримання з метою ідентифікації та забезпечення його примусового видворення за межі території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, визначений ст.289 КАС.

До початку судового засідання та розгляду справи по суті начальник Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України Говорущак І.А. подав до суду клопотання про зміну предмета позову та просить суд ухвалити рішення, яким затримати відповідача - громадянина Іраку ОСОБА_2 до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк, визначений ст.289 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що громадянин Іраку був затриманий о «11» годині «45» хвилин «05» лютого 2018 року в пункті пропуску «Шегині» під час прийому-передачі з території Республіки Польща до України на підставі Угоди про реадмісію за незаконний, поза пунктом пропуску, перетин державного кордону з України до Республіки Польща спільно з іншими громадянами Іраку на ділянці відділу прикордонної служби «Нижанковичі», що на території Старосамбірського району Львівської області.

За результатами фільтраційних заходів не встановлено, що відповідач ОСОБА_2 законно потрапив на територію України. Натомість було встановлено, що відповідач 08.10.2017р. був затриманий в пункті пропуску для міжнародного авіаційного сполучення «Бориспіль» за спробу незаконного перетину державного кордону України по паспорту громадянина Туреччини, який містить недостовірні відомості про особу та не дає права на перетин державного кордону України.

Вказує, що 11.10.2017р. начальник ОКПП «Київ» прийняв рішення про примусове повернення відповідача ОСОБА_2 за межі України з встановленням строку виїзду до 06.11.2017р., проте останній не вжив заходів, спрямованих на повернення за межі України, тобто не виконав законних вимог компетентних органів України.

Зазначає, що 08.02.2018р. Старосамбірським районним судом Львівської області відповідача ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КупАП.

Стверджує, що під час перебування в пункті тимчасового тримання Мостиського прикордонного загону відповідач ОСОБА_2 звернувся із заявою про отримання захисту на території України. 08.02.2018р. дану заяву направлено на адресу ГУ ДМС України у Львівській області.

З огляду на вищенаведене, у відповідності до ст.289 КАС України, просить суд постановити рішення про затримання відповідача - громадянина Іраку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, визначений ст.289 КАС України.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав змінені позовні вимоги, покликаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Просив позов задовольнити з тих підстав, що у відповідача відсутні документи, що посвідчують його особу, на підставі яких такий може вибути з території України, відсутні законні підстави для його перебування на території України, він звернувся із заявою про отримання захисту на території України.

Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечив. Пояснив, що мав намір потрапити до країн Європейського Союзу, а тому порушив законодавство України про охорону державного кордону. На даний час у нього відсутні будь-які паспортні документи, в тому числі і документи, що дають право на виїзд з України. Також ствердив, що звернувся із заявою про отримання захисту на території України, оскільки на території Іраку його життю та здоров'ю загрожує небезпека.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що громадянин Іраку ОСОБА_2 (ОСОБА_4), ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель Іраку, - відповідач у справі, незаконно потрапив на територію України 08.10.2017р. через пункт пропуску для міжнародного авіаційного сполучення «Бориспіль».

В подальшому, рішенням начальника ОКПП «Київ» від 11.10.2017р. відповідача - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зобов'язано примусово повернути за межі території України у термін до 06.11.2017р.

Як вбачається з матеріалів справи вищевказане рішення відповідачем - громадянином Іраку ОСОБА_2 виконано не було.

В подальшому, перебуваючи на території України, 03.02.2018 року о 09 год. 30 хв. відповідач ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 незаконно перетнули державний кордон України в Республіку Польща поза пунктом пропуску на напрямку 471 прикордонного знаку на території Старосамбірського району Львівської області та 05.02.2018р. о 11 год. 45 хв. був затриманий в пункті пропуску «Шегині» під час прийому-передачі з Республіки Польща на підставі Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, яку ратифіковано Законом №116-VI від 15.01.2008р.

Постановою судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 08.02.2018року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 гривень.

В судовому засіданні встановлено, що під час перебування в пункті тимчасового тримання Мостиського прикордонного загону відповідач ОСОБА_2 звернувся до представників держприкордонслужби із заявою про отримання захисту на території України. 08.02.2018р. дану заяву направлено на адресу ГУ ДМС України у Львівській області.

Також встановлено, що на даний час у відповідача відсутні документи, що посвідчують його особу (оригінали паспортів чи інших внутрішніх іракських документів, які посвідчують особу), такий не має законних підстав для перебування на території України, в останнього відсутні документи, що дають право на виїзд з України.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та наявними у справі письмовими доказами: копією протоколу про адміністративне затримання від 08.10.2017 року; копією рішення начальника ОКПП «Київ» про примусове повернення з України від 11.10.2017р.; копією протоколу про адміністративне затримання від 05.02.2018 року; копією акту приймання - передавання особи від 05.02.2018р.; протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 05.02.2018року; копією постанови судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 08.02.2018 року; копією листа Мостиського прикордонного загону ЗРУ ДПСУ №81/859 від 08.02.2018року; копією повідомлення з Посольства Республіки Ірак в Україні від 08.02.2018р. №41 та іншими матеріалами справи.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права, свободи та обов'язки, порядок вирішення питань, пов'язаних з їх в'їздом в Україну або виїздом з України, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до вимог частини третьої статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

Згідно вимог ст. 6 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземця або особу без громадянства може бути визнано біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або їм може бути надано тимчасовий захист у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.4 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Відповідно до роз'яснень викладених у п.20 постанови Пленум Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», іноземець чи особа без громадянства, які з наміром бути визнаними біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, незаконно перетнули державний кордон України, повинні без зволікань звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, чи посадової особи Державної прикордонної служби України із заявами про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, а також надати посадовим особам Державної прикордонної служби України пояснення про причини незаконного перетинання державного кордону України.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Згідно із ч.1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Частиною 2 ст. 289 КАС України передбачено, що заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

Згідно ч.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини про те, що відповідач вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань (спільно з іншими особами намагався незаконно перетнути державний кордон України з Республікою Польща поза пунктом пропуску), такий не має законних підстав для перебування на території України, у нього відсутні документи, що дають право на виїзд з України, та останній звернувся із заявою про отримання захисту на території України, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для затримання відповідача до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк визначений ч.11 ст.289 КАС України.

Враховуючи вищенаведене та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.12, 257, 241, 244, 246, 288, 289 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Затримати громадянина Іраку ОСОБА_2 (ОСОБА_4), ІНФОРМАЦІЯ_1, до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк, визначений ч.11 ст.289 КАС України, достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Суддя Ю.В. Кічак

Рішення набрало законної сили: «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.В.Кічак