Справа № 820/5361/17
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Мельников Р.В.
(повний текст складений 12.12.2017 р.)
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 р. м. ХарківСправа № 820/5361/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Старосуда М.І.

секретарі судового засідання: Жданюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Апеляційного суду Харківської області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017року по справі № 820/5361/17 за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Апеляційного суду Харківської області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення недоплаченої суддівської винагороди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної судової адміністрації України, Апеляційного суду Харківської області, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України та апеляційного суду Харківської області щодо нездійснення нарахування судді апеляційного суду Харківської області Глініну Б.В. суддівської винагороди, виходячи з посадового окладу судді в розмірі 11 мінімальних заробітних плат, визначеного Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" за період з 01.01.2017 року по 07.11.2017 року;

- стягнути з Державної судової адміністрації України 99 %, а з апеляційного суду Харківської області 1 % на користь ОСОБА_1 недоплачену суддівську винагороду за період з 01.01.2017 року по 07.11.2017 року, включаючи її складові, виходячи з щомісячного розміру посадового окладу 11 мінімальних заробітних плат, що дорівнює 3200 х 11;

- допустити негайне виконання постанови суду в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017року вказаний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність апеляційного суду Харківської області щодо нездійснення нарахування судді апеляційного суду Харківської області Глініну Б.В. суддівської винагороди, виходячи з розміру посадового окладу в сумі 32000 грн. 00 коп.

Зобов'язано апеляційний суд Харківської області за період з 01.01.2017 року по 07.11.2017 року перерахувати судді апеляційного суду Харківської області Глініну Б.В. суддівську винагороду, виходячи з розміру посадового окладу в сумі 32000 грн. 00 коп. та провести виплати суддівської винагороди з урахуванням вже виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити задоволенні позову у повному обсязі. Апелянт наголошує на тому, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII видатки на оплату суддів, що не пройшли кваліфікаційне оцінювання, виходячи з посадового окладу 32000,00 грн., не передбачені, відповідач не мав правових підстав для перерахунку та виплати суддівської винагороди позивачу поза межами видатків державного бюджету на його оплату праці.

З урахуванням приписів ч.4 ст.229, ч.2 ст.313 КАС України, розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, які були повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в зв'язку з чим, колегія суддів вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Від позивача надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 2004 року по час звернення до суду з даним позовом позивач працює на посаді судді в апеляційному суді Харківської області, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією посвідчення №123, виданого на ім'я позивача.

У період з січня по жовтень 2017 року ОСОБА_1 отримувалась суддівська винагорода та її складові, виходячи з посадового окладу 16000,00 грн., що підтверджено наявною в матеріалах справи копією довідки від 03.11.2017 року №03-55/230.

Доказів проходження позивачем кваліфікаційного оцінювання судді до суду не надано.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин, розмір посадового окладу судді регулюється ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402), у відповідності до частини першої якої суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до п. 22 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Натомість, згідно п. 23 цього розділу до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 рік, №№ 41-45, ст. 529; 2015 рік, №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами).

Згідно ч. 3 ст. 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI (далі - Закон № 2453) посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

П. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII (далі - Закон № 1774), що набрав чинності з 01 січня 2017 року, установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

Судова колегія звертає увагу на те, що Закон № 1774-VІІ не визнаний неконституційним, тому підлягає застосуванню. Крім того, саме цей закон прийнятий пізніше у часі за норми статті 133 Закону № 2453-VІ, тому при подоланні колізій положень нормативно-правового акту рівної юридичної сили слід надавати перевагу тому, що прийнятий пізніше, тобто, Закону № 1774-VІІ.

Про необхідність пріоритетного застосування положень Закону № 1774-VІІ додатково свідчить також і пряма вказівка законодавця, висловлена ним у пункті 9 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону: до приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, обрахування позивачу розміру суддівської винагороди відповідає приписам чинного законодавства.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

У відповідності до ст. 119 Бюджетного кодексу України нецільовим використанням бюджетних коштів є їх витрачання на цілі, що не відповідають:

- бюджетним призначенням, встановленим законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет);

- напрямам використання бюджетних коштів, визначеним у паспорті бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі) або в порядку використання бюджетних коштів;

- бюджетним асигнуванням (розпису бюджету, кошторису, плану використання бюджетних коштів).

Враховуючи те, що Законом України "Про державний бюджет України на 2017 рік" від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII видатки на оплату суддів, що не пройшли кваліфікаційне оцінювання, виходячи з посадового окладу 32000,00 грн., не передбачені, відповідач не мав правових підстав для перерахунку та виплати суддівської винагороди позивачу поза межами видатків державного бюджету на його оплату праці, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.

Надання неналежної правової оцінки встановленим фактичним обставинам справи, привело суд першої інстанції до неправильного вирішення справи та помилкового висновку про задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. Постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст.317 КАС України в частині задоволених позовних вимог, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову в цій частині, в іншій частині постанову суду, слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 23, 31, 33, 90, 139, 143, 292, 308, 309, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Апеляційного суду Харківської області - задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року по справі № 820/5361/17 скасувати в частині задоволених вимог, та ухвалити в цій частині нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Харківського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року по справі № 820/5361/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до касаційної інстанції в адміністративних справах Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя (підпис)М.М. Яковенко
Судді(підпис) (підпис) О.П. Лях М.І. Старосуд