Справа № П/811/2242/15
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2018 Київ К/9901/3619/18 П/811/2242/15
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Кравчука В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № П/811/2242/15

за позовом Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дизгідросервіс" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду, прийняту 17 серпня 2015 року у складі головуючого судді Дегтярьової С.В., та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду , прийняту 21 вересня 2015 року у складі колегії суддів: головуючого - Чумака С.Ю., суддів: Гімона М.М., Юрко І.В.,

в с т а н о в и в :

Позивач у позовній заяві заявив вимогу про стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій та пені.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року, позов залишено без розгляду на підставі статей 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

У касаційній скарзі відповідач заявив вимогу про скасування судових рішень та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права.

Зокрема, заявник зазначає, що лише у червні 2015 року дізнався про факт порушення відповідачем законодавства при поданні звіту за 2012 рік, а саме, що ОСОБА_1, працівник ТОВ "Дизгідросервіс", не мав інвалідності, як це зазначено у звіті. Про відсутність у ОСОБА_1 інвалідності раніше позивач дізнатись не міг, так як не мав повноважень на здійснення перевірок. Тому звернувся до суду з позовом у червні 2015 року, одразу після того, як стало відомо про наявність порушення.

Позивач, ТОВ "Дизгідросервіс", надав заперечення проти касаційної скарги, просить залишити її без задоволення. Вважає, що строк на звернення до суду пропущено, а тому суди дійшли правильного висновку про залишення позову без розгляду.

Суд, переглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін, оскільки відсутні підстави для їх скасування.

Частиною 4 статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції щодо заповнення форми № 10-ПІ (річна звітність) «Звіт зайнятість і працевлаштування інвалідів», затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10 лютого 2007 року № 42 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2007 року за № 117/13384, звіт складається роботодавцями щороку і до 01 березня, наступного після звітного періоду, подається або надсилається рекомендованим листом за місцем їх державної реєстрації відділенню Фонду соціального захисту інвалідів.

Таким чином, річний звіт за формою № 10-ПІ щодо кількості працевлаштованих інвалідів за 2012 рік ТОВ "Дизгідросервіс" повинно було надати позивачу не пізніше 01 березня 2013 року та розрахувати і сплатити адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, - до 15 квітня 2013 року.

Суди у цій справі встановили, що звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2012 рік відповідач подав до Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів 26 лютого 2013 року.

При цьому, відповідач вказав у звіті про наявність працевлаштованого інваліда ОСОБА_1 з інвалідністю - ІІІ група.

Згідно з поясненнями позивача, наданими у суді першої інстанції, документів про інвалідність ОСОБА_1 разом зі звітом у 2013 році відповідачем подано не було, а тому у Фонду виникла потреба в отриманні підтверджючого інвалідність ОСОБА_1 документу, а саме - акта огляду МСЕК, про що спеціалістом, який приймав звіт, зроблено на ньому напис.

Відповідач наступного дня після подачі звіту, за вказівкою спеціаліста, який приймав звіт, подав копію довідки про результати визначення ОСОБА_1 ступеню втрати працездатності у відсотках та пенсійне посвідчення. Проте, відомостей про інвалідність подані документи не містили.

Отже, не отримавши у 2013 році документи на підтвердження наявності інвалідності у ОСОБА_1, позивач мав можливість та підстави для уточнення цієї інформації, та/або звернення з позовом.

Так, відповідно до пункту 6 (абзац 3) Положення про Кіровоградське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів відділення Фонду має право одержувати у встановленому законодавством порядку від місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій необхідні для виконання покладених завдань інформацію, документи і матеріали.

Однак, позивач вказаним правом не скористався та, згідно з його поясненнями, дізнався про порушення позивачем законодавства після того, як у червні 2015 року про це повідомив працівник УПСЗН у телефонному режимі.

Між тим, частина 2 статті 99 КАС (у редакції, чинній на час звернення з позовом) передбачає, що для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Таким чином, відлік строку на звернення до суду для позивача, як суб'єкта владних повноважень, почався не з моменту, коли він дізнався про порушення, як він помилково вважає, а з дня виникнення підстав, що дають право на пред'явлення передбачених законом вимог, тобто ще у 2013 році.

Отже, звернувшись з позовом у липні 2015 року, за умови, що підстави для звернення з цим позовом виникли ще у 2013 році, позивач пропустив шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

Частиною 1 статті 100 КАС передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Враховуючи, що наявності правових підстав для поновлення пропущеного строку не встановлено, суди дійшли правильного висновку про залишення позову без розгляду.

Суди першої та апеляційної інстанцій ухвалили судові рішення, правильно застосувавши норми матеріального права та не допустили порушень норм процесуального права, тому касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року у справі № П/811/2242/15 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий Л.Л. Мороз

Судді А.Ю. Бучик

В.М. Кравчук