Справа № 454/1426/17
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/794/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.

за участю секретаря судового засідання Торкот Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Інспектора роти №2 батальйону УПП у м. Бориспіль ОСОБА_1 на постанову Сокальського районного суду Львівської області від 14 липня 2017 року ухвалену суддею Струс Т.В. в м. Сокаль у справі № 454/1426/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти №2 батальйону УПП у м. Бориспіль ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з адміністративним позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, якою на нього 29.05.2017 року відповідачем накладено адміністративне стягнення.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ним була здійснена вимушена зупинка, що не враховано інспектором. Також, відповідачем не розяснено його прав, в тому числі на правову допомогу.

Постановою Сокальського районного суду Львівської області від 14 липня 2017 року позов задоволено. Суд виходив з того, що позивач дійсно здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії знака «Зупинку заборонено». Однак, дана зупинка була вимушена, а тому не може бути підставою притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідачем всупереч ст.ст. 222, 276, 268 КУпАП та рішення КСУ № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року безпосередньо на місці вчинення правопорушення складено постанову, без протоколу.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, сторона відповідача подала апеляційну скаргу, в якій вказується на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги сторона відповідача покликається на те, що відповідача належним чином не повідомлено про розгляд справи у суді. Є помилковою позиція суду, що судове рішення не оскаржується, позаяк суперечить рішенню КСУ № 3-рп/2015 від 08.04.2015 року. Щодо суті спору, то позивач перетнув суцільну дорожню розмітку і здійснив зупинку. Трактування як вимушена, не відповідає визначенню такої зупинки, що передбачена пп. 1.10 ПДР. Крім того, згідно п.15.14 ПДР, у разі подібної зупинки, водій має вжити заходів щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості, ввімкнути аварійну світлову сигналізацію чи за її відсутності встановити знак аварійної зупинки, штативний червоний ліхтар (пп.9.9. 9.11 ПДР). Однак, жодного з наведеного позивачем не вчинено.

Крім того, є помилковою позиція суду, що за порушення правил дорожнього руху в подібній ситуації має складатись протокол і розгляд таких матеріалів проводити не на місці порушення, позаяк були внесені зміни в КУпАП із набранням чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» № 596 VIII від 14.07.2015 року. Зазначені зміни внесені після рік КСУ на яке покликається суд.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судом встановлено, що згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення від 29.05.2017 року серія АР № 797351 (а.с. 3), на позивача накладено адміністративний штраф у розмірі 255 грн. за порушення Правил дорожнього руху, а саме невиконання вимог дорожнього знаку «Зупинку заборонено» та перетин суцільної лінії дорожньої розмітки.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

З врахуванням вищенаведеної правової норми колегія суддів приходить до висновку про правомірність дій Інспектора роти №2 батальйону УПП у м. Бориспіль ОСОБА_1 з приводу винесення постанови про накладання адміністративного стягнення від 29.05.2017 року серія АР № 797351. Щодо покликання в судовому рішенні першої інстанції про розгляд справи за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, то колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції застосував норми і обргунтування до вненсених змін в КУпАП за ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» № 596 VIII від 14.07.2015 року.

Щодо суті оспореного порушення, то на думку колегії суддів пояснення позивача є непослідовними та надати їм віри неможливо, оскільки з позовної заяви вбачається, що позивач зупинився і вийшовши з автомобіля зясував, що у нього розвязаний шнурок, а далі по тексту доводить, що шнурок заплутався за педалі і це загрожувало безпеці дорожнього руху. Щодо порушення по пересіканню суцільної лінії позивачем зовсім не надано пояснень та немає спростування з його сторони. Також, ті аргументи, які наводить позивач щодо вимушеної зупинки не охоплюються визначенням такої, відображеного в пп. 1.10 ПДР та в позові не наводить подальших своїх дій у разі здійснення подібної, що передбачено п.15.14, 9.9-9.11 ПДР.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги являються суттєвими, що складає підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також наявна невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст. 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №2 батальйону УПП у м. Бориспіль ОСОБА_1 задоволити.

Скасувати постанову Сокальського районного суду Львівської області від 14 липня 2017 року у справі № 454/1426/17 та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Інспектора роти №2 батальйону УПП у м. Бориспіль ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повне судове рішення складено 07.02.2018 року.