Справа № 804/895/17
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 р. справа № 804/895/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чорної В.В.

при секретарі Сітайло О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Камянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 13931-13 від 18.07.2016 р., -

в с т а н о в и в:

01 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 19.02.2017 р. (а.с. 22-27), просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № 13931-13 від 18.07.2016 р. про нарахування транспортного податку за 2016 рік у розмірі 25 000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначив, що податкове повідомлення-рішення, яке оскаржується, від відповідача він не отримував. На письмовий запит адвоката було надано лише інформацію про підстави нарахування податку, з якої неможливо встановити навіть податковий період нарахування 2015 чи 2016 рік. Виходячи з дати винесення оскаржуваного повідомлення-рішення, позивач вважає, що періодом нарахування є 2016 рік. Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач зазначив, що відповідно до п.267.2.1 ст.267 ПК України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) періоду (тобто, 1 033 500 грн. у 2016 році). Проте, за допомогою «онлайн-розрахунку вартості транспортного засобу», розміщеного на сайті Міністерства економічного розвитку України, позивачем здійснено розрахунок вартості належного йому транспортного засобу Lexus GS 350, відповідно до якого, вартість даного транспортного засобу складає 863 9373, 24 грн., тобто є меншою, ніж визначена Податковим кодексом в редакції Закону № 909-VІІІ. Отже, належний йому транспортний засіб не є обєктом оподаткування транспортним податком у 2016 році. Посилаючись на викладені обставини, просить скасувати податкове повідомлення-рішення № 13931-13 від 18.07.2016 р. (а.с. 4-6).

Заперечень на позовну заяву відповідач не надав. Також, на запит суду про надання письмових пояснень та документів (а.с. 42) відповідачем не було надано ні пояснень, ні витребуваних судом документів (копії оскаржуваного рішення, відомостей про обєкт оподаткування та підстави нарахування транспортного податку, тощо).

В судовому засіданні 28 листопада 2017 року позивач підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на обставини, зазначені ним в уточненій позовній заяві, та просив суд їх задовольнити.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 63), участі свого представника в судовому засіданні не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, витребуваних судом документів не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.

За викладених обставин, справу розглянуто без участі відповідача на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 є власником легкового автомобіля марки LЕХUS GS 350, 2012 року випуску, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузова JТНСЕ1ВL405010396, номерний знак НОМЕР_2, обєм двигуна 3456 с/к, колір білий, право власності на який зареєстровано 22.12.2015 року (а.с. 9)

З матеріалів справи вбачається, що Дніпродзержинською (після перейменування - Камянською) обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області сформовано податкове повідомлення-рішення № 13931-13 від 18.07.2016 р., яким позивачу визначено грошове зобовязання з транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 25 000 грн. (а.с. 11).

Позивач стверджує, що вказане податкове повідомлення-рішення не отримував.

Зазначені твердження позивача відповідачем не спростовані. На запит суду від 17.08.2017 р. про надання копії оскаржуваного рішення, отриманий уповноваженою особою відповідача (а.с. 44), копію оскаржуваного рішення не надано. Відомості щодо дати, номеру оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та дати направлення його на адресу позивача, а також щодо обєкта оподаткування автомобіля LЕХUS GS 350, 2012 року випуску, позивач отримав з листа відповідача № 133/3/04-03-13-03-17 від 19.01.2017 р., надісланого у відповідь на адвокатський запит представника ОСОБА_1 про надання інформації (а.с. 11). Жодних посилань на те, що податкове повідомлення-рішення № 13931-13 від 18.07.2016 р. про визначення грошового зобовязання з транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 25 000 грн. вручено ОСОБА_1, відповідь податкового органу не містить.

Зазначені обставини у їх сукупності підтверджують доводи позивача про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення він не отримував.

Не погоджуючись з нарахуванням транспортного податку, а також заперечуючи правомірність винесеного відповідачем рішення з викладених вище підстав, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом.

Встановивши обставини справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким шляхом викладення в новій редакції ст. 267 ПК України, було введено новий податок - транспортний податок.

Відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

24 грудня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», який набрав чинності 01.01.2016, та яким внесені зміни, серед іншого, до пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України.

Підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України (в редакції Закону № 909) визначено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Згідно із пп.267.5.1 п.267.5 ст.267 ПК України, базовим податковим (звітним) періодом є календарний рік.

Законом України про Державний бюджет України на 2016 рік встановлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня 1 378 гривень.

Таким чином, об'єктом оподаткування у 2016 році є легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500 грн. (750 х 1378,00) та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Відповідно до п. 267.4 ст. 267 ПК України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 р. № 66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів та внесено зміни у додатки 1 і 2 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів.

Згідно п. 2 зазначеної Методики, середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 р. № 403 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Пунктом 14 даної Методики визначено, Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Згідно розрахунку середньоринкової вартості автомобіля, здійсненого на момент розгляду справи на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку та торгівлі України (а.с. 30), вартість транспортного засобу LЕХUS GS 350, обємом двигуна 3456 с/к, 2012 року випуску, типом двигуна 3,5, внутрішнього згорання, бензин дорівнює 863 974, 24 грн.

При цьому, як показник пробігу для розрахунку було взято умовну величину 65 км (тобто, пробіг майже нового автомобіля), і навіть за таких вихідних даних середньоринкова вартість автомобіля позивача є меншою, ніж визначений законодавцем розмір середньоринкової вартості легкових автомобілів, що є об'єктами оподаткування транспортним податком у 2016 році (вартість яких повинна перевищувати 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року тобто, 1 033 500 грн.).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що транспортний засіб позивача не є об'єктом оподаткування у 2016 році в розумінні п.267.2.1 ст.267 ПК України.

При прийнятті рішення суд також враховує, що відповідачем не доведено правомірності та обґрунтованості оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На адресу Камянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області судом направлено запит від 17.08.2017 р. про надання для долучення до матеріалів справи доказів, а саме: належним чином завіреної копії податкового повідомлення-рішення № 13931-13 від 18.07.2016 р.; відомостей про обєкт оподаткування (транспортний засіб); підстави (обґрунтування) нарахування податку та період, за який був нарахований транспортний податок згідно вказаного податкового повідомлення-рішення (а.с. 42).

Крім того, ухвалою суду від 18.10.2017 р. у Камянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області було повторно витребувано зазначені документи, а також докази направлення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення на адресу позивача та докази його вручення (або повернення поштового відправлення) (а.с. 59).

Відповідачем вимоги ухвали суду про витребування доказів були проігноровані.

Крім того, відповідачем також не було надано заперечень проти адміністративного позову або будь-якого іншого документального підтвердження обґрунтованості оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, відповідачем не підтверджено належність транспортного засобу позивача до обєктів оподаткування транспортним податком у 2016 році, та не доведено, що вартість даного транспортного засобу перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, тобто 1 033 500 грн.

У зв'язку з викладеним, податкове повідомлення-рішення відповідача № 13931-13 від 18.07.2016 р., яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25 000,00 грн., є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

У звязку із задоволенням адміністративного позову, на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Камянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн., сплачений ним при зверненні до суду з адміністративним позовом згідно квитанції № QS01 від 30.01.2017 р. (а.с. 3).

Керуючись ст.ст. 122, 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Камянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 13931-13 від 18.07.2016 р.

Стягнути з Камянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок її бюджетних асигнувань судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в сумі 640 грн (шістсот сорок гривень) згідно платіжного доручення № QS01 від 30.01. 2017 р.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 04.12.2017 р.

Суддя ОСОБА_2