Справа № 205/3973/16-а(2-а/205/116/16)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 лютого 2018 рокусправа № 205/3973/16-а(2-а/205/116/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Кругового О.О.

судді: Прокопчук Т.С. Мельника В.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції

на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2016, (суддя суду першої інстанції ОСОБА_1М.), ухвалену у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро, за позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровську рядового поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

23 травня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив: постанову інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровську рядового поліції ОСОБА_3 від 05 квітня 2016 року серії ПСЗ №020385 про притягнення його до адміністративної відповідальності скасувати.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що зупинка його автомобіля мала місце у звязку з технічною поламкою, а саме: у звязку з несправністю брелка сигналізації автомобіля. Після зупинки транспортного засобу позивач увімкнув аварійні сигнали авто, та зупинив автомобіль на безпечному островку по вул.. Шолом Алейхема в м. Дніпро, таким чином, він не чинив перешкод іншим учасникам дорожнього руху та не створював аварійних ситуацій. Також, позивач зазначив, що згідно оскаржуваної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 15.10 г, тобто за заборонену стоянку поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю. Між тим, як вбачається з оскаржуваної постанови місцем вчинення адміністративного правопорушення є вул.. Шолом Алейхема в м. Дніпро.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2016 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправною та скасовано постанову інспектора роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровську рядового поліції ОСОБА_3 від 05 квітня 2016 року серії ПСЗ №020385.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову про відмову в позові.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в позовній заяві позивач не заперечує факт зупинки на островці безпеки, однак вказує на те, що його зупинка була вимушеною, та зумовлена технічною помилкою брелка сигналізації, однак не надає жодних доказів свого твердження. Також, заявник зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та прийняття оскаржуваної постанови відповідач діяла в порядку та в межах повноважень визначених Законом, тому законних підстав для визнання протиправним та скасування постанови немає.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 05 квітня 2016 року інспектором роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровську рядовим поліція ОСОБА_3 на позивача накладено стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 510 грн..

Згідно зазначеної постанови, 05 квітня 2016 року відповідачем був помічений автомобіль марки TOYOTA Camry, номерний знак НОМЕР_1, який здійснив стоянку на перехресті вулиць Шолом Алейхема та Ширшова, чим створив перешкоду для учасників дорожнього руху, порушивши вимоги п. 15.10 ґ чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Не погодившись з постановою про адміністративне правопорушення, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем притягнуто позивача до адміністративної відповідальності без належних на те підстав, матеріали справи не містять жодного належного доказу вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.122 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вирішуючи спір між сторонами виходить з наступного.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції мають право розглядати справи про адміністративнеправопорушення передбачене ст. 126 даного кодексу, а також та накладати адміністративні стягнення.

Відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що Національна поліція України уповноважена через своїх робітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема, за стоянку авто, що створює перешкоду дорожньому руху або загрозу безпеки руху.

Між тим, суд зазначає, щодо обовязковою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею адміністративного правопорушення, факт вчинення особою правопорушення в свою чергу має бути підтверджений належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до приписів ст. 77 КАС України, обовязок доведення правомірності прийнятого ним рішення покладається саме на відповідача, що зобовязує субєкта владних повноважень посилатися тільки на ті на докази, які були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів перелік яких визначений о ст..251 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідачем до матеріалів справи не надано належних доказів, зокрема, відеозапису, які підтверджували б факт вчинення позивачем правопорушення безпідставної зупинки автомобіля на островку безпеки.

Відповідачем не спростовано доводів позивача про те, що зупинка мала вимушений характер, а зупинившись позивач вжив необхідних заходів для убезпечення руху, зокрема увімкнув аварійний світловий сигнал.

Той факт, що позивач в порушення п. 9.10 ПДР не встановив знак аварійної зупинки або червоний миготливий ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м. до транспортного засобу не може слугувати доказом на користь правомірності прийняття відповідачем оскаржуваної постанови, оскільки позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 15.10 ґ, а не п.9.10 ПДР.

Фактично матеріали справи не містять належних доказів, які б свідчили про порушення позивачем правил дорожнього руху, факт правопорушення зафіксовано лише в оскаржуваній постанові.

В матеріалах справи також містяться роздруковані на принтері фотоматеріали автомобіля, що зупинився на островку безпеки, між тим з зазначених фотоматеріалів не можливо встановити номерний знак транспортного засобу, або ідентифікавути його будь-яким іншим чином, тому суд апеляційної інстанції враховуючи те, що докази мають бути належними та допустимими, не приймає вказані фотоматеріали як підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, описаного в оскаржуваній постанові.

В свою чергу суд зазначає, що згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вимоги до змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення передбачено ст.. 283 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Визначальним у цій нормі є припис (веління) про те, що у разі незгоди і оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення особа, яка її оскаржила, не обтяжується обов'язком сплачувати платіж, який належить сплачувати на загальних підставах.

Виходячи з того, що норми ч. 5 ст. 288 КУпАП є спеціальними нормами порівняно з нормами Закону про судовий збір, за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується.

Відтак, оскільки позивач не мав сплачувати судовий збір за подання адміністративного позову, відсутніми є і підстави для стягнення судового збору на користь позивача з Управління ПП в м. Дніпропетровську ДПП.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції зазначає, що сплачений позивачем судовий збір набуває статусу надміру або помилково сплачених коштів, повернення яких регламентується ЗУ «Про судовий збір».

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, а також в частині вирішення питання про розподіл судових витрат та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову в частині вимог про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 286, ст.308, ст. 310, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2016 у справі №205/3973/16-а (2а/205/116/16) скасувати в частині задоволених позовних вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення а також в частині розподілу судових витрат, прийняти нову постанову .

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В іншій частині постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2016 у справі №205/3973/16-а (2а/205/116/16) залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 07 лютого 2018 року та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя: О.О. Круговий

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: В.В. Мельник