Справа № 727/11489/17
Суддя: Слободян Г. М.
Дата ухвалення: 2018-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/727/25/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівців у складі:

Головуючого судді: Слободян Г.М.

при секретарі судових засідань: ОСОБА_1 розглянувши в порядку спрощеного провадження, у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівців справу адміністративного судочинства за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 4 батальйону УПП м. Чернівці ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до відповідача інспектора роти №4 батальйону УПП в м. Чернівців лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Мотивує заявлені вимоги тим, що 11.11.2017 року, інспектором роти № 4 батальйону УПП м. Чернівці ОСОБА_3 було винесеною постанову у справі про адміністративне правопорушення, серія БР №051118, на підставі якої, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122 ч. 3 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. Зазначає, що згідно постанови він, керуючи транспортним засобом марки ОСОБА_4, номерний знак: СЕ2638ВІ, 11.11.2017 року о 09.40 год., в м. Чернівці, по вул. Комарова, 9 зупинив транспортний засіб, чим суттєво перешкодив руху пішоходам, чим порушив п. 5.10 Правил дорожнього руху та постановлено застосувати до нього адміністративне стягнення штраф у розмірі 510,00 грн. Вважає, що вказана постанова у справі про адміністративне правопорушення від 11.11.2017 року є незаконною і, такою, що винесена з грубим порушенням чинного законодавства, а зазначені в ній обставини не відповідають дійсності, суперечать одна одній та не підтверджуються належними, допустимими доказами, що на його думку призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності і застосування до нього адміністративного стягнення, оскільки стоянка належного йому транспортного засобу була поставлена на краю тротуару, де для руху пішоходів залишалося приблизно 2 метра, біля житлового будинку, де він проживає, а тому вважає, що постанова підлягає скасуванню, оскільки відповідачем інспектором роти № 4 батальйону УПП м. Чернівці ОСОБА_3 незаконно розглянув справу, чим порушив його права та не дав можливості скористатися своїми правами передбаченим ст.268 КУпАп у повному обсязі, унеможливило виконання вимог ст.245 КпАП України щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи.Просить позовну заяву задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про день, чс і місце розгляду справи, від позивача поступила в суд письмова заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримано в повному обсязі які просив задовольнити.

Відповідач - інспектор роти №4 батальйону УПП в м. Чернівців, лейтенанта поліції ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, відзиву від відповідача в суд не поступило у встановлений строк.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право оскаржити в суді рішення, дії або бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Реалізація даного конституційного права відбувається у тому числі через оскарження в суді постанов у справах про адміністративні правопорушення, ухвалених субєктами публічного управління.

Так, згідно ч.1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до рішення ЄСПЛ в справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France) від 04.12. 1995 року, визначено що «для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права».

Судом належними доказами по справі встановлено, що 11.11.2017 року, інспектором роти № 4 батальйону УПП м. Чернівці ОСОБА_3 винесеною постанову у справі про адміністративне правопорушення, серія БР №051118, на підставі якої, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122 ч. 3 КпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. (а.с.6).

З постанови у справі про адміністративне правопорушення серія БР №051118 від 11.11.2017 р. вбачається, що позивач ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки ОСОБА_4, номерний знак: СЕ2638ВІ, 11.11.2017 року о 09.40 год., в м. Чернівці, по вул. Комарова, 9, зупинив транспортний засіб, чим суттєво перешкодив руху пішоходам, чим порушив п. 5.10 Правил дорожнього руху та постановлено застосувати до нього адміністративне стягнення штраф у розмірі 510,00 грн. (а.с.6).

Згідно ст.251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст. 256 КпАП України визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу правопорушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Відповідно до ст.9 ч. 1 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вимогами ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», передбачено, що до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обовязковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Законодавцем визначено, що зміст постанови в справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати вимогам, встановленими статтями 283, 284 КпАП України, зокрема, в постанові необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Главою 19 КпАП України передбачено, що у разі виявлення адміністративного правопорушення, в тому числі передбаченого ст.ст. 122 ч.2,126 ч.1 КпАП України, посадова особа органу Національної поліції має право розглянути справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення та за результатами такого розгляду винести постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Стаття 33 КпАП України передбачає, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 71 ч.1 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.287 ч.1 КпАП України, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Як передбачено вимогами ст.288 ч.1 п.3 КпАП України, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими КпАП України.

Вимогами ст.280 КпАП України, передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху України дано визначення поняття "водій", а саме: водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про національну поліцію», поліція вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

У випадках, передбачених ст. 258 ч.1, ч.2 КпАП України, посадовими особами Національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно до ст.71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ст. 14 ч.5 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень.

Разом з тим, відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву та доказів, які б спростовували доводи позивача суду не надав, правомірність свого рішення суду не довів.

Відповідно до ст.289 КпАП України, - скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочний розглядати скаргу.

З огляду на встановлені обставини та правові положення, суд, дослідивши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуються на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні в судовому засіданні обставин справи, досліджених доказів, та доводів сторін, в їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення серія БР №051118 від 11.11.2017 р. у відношенні позивача ОСОБА_2 за ст. 122 ч.3 КпАП України є неправомірною, оскільки обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення матеріалами не було підтверджено, постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу є не обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, позовні вимоги є такими, що грунтуються на законі і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.23 Закону України «Про національну поліцію», ст.ст. 1, 7, 9, ст. 122 ч.3, 251, 256, 258, 268, 280, 287, 288, 289 КпАП України, ст.ст.9, 19, 77, 90, 122, 241-246, 250 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до інспектора роти № 4 батальйону УПП м. Чернівці ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Визнати незаконними дії інспектора роти № 4 батальйону УПП м. Чернівці ОСОБА_3 щодо складання постанови серії БР №051118 від 11.11.2017 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн. за порушення ст.122 ч.3 КпАП України.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №051118 від 11.11.2017 року, винесену інспектором роти № 4 батальйону УПП м. Чернівці ОСОБА_3 визнати незаконною та скасувати та провадження по справі закрити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Вінницького адміністративного апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці, шляхом подачі сторонами апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення постанови.

Суддя Слободян Г.М.