Справа № 428/11956/17
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року справа №428/11956/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 грудня 2017 р. у справі № 428/11956/17 (головуючий І інстанції Баронін Д.Б,. постанова у повному обсязі виготовлена 07 грудня 2017 року у м. Сєвєродонецьк Луганської області) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про зобов'язання зарахувати до страхового стажу певний період роботи при розрахунку пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 06.11.2017 року звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив зобовязати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період її роботи в Ворошиловградському спортивно-стрілецькому клубі ДСО «Спартак» з 05.11.1979 року по 01.07.1987 року при розрахунку розміру пенсії (а.с. 1-2).

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 грудня 2017 р. у справі № 428/11956/17 позовні вимоги задоволені.

Визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 30 червня 2017 року № 3418/2017.

Зобовязано відповідача повторно розглянути заяву позивача від 29 червня 2017 року про перерахунок пенсії, зарахувавши до її трудового стажу період роботи у Ворошиловградському спортивно-стрілецькому клубі ДСО «Спартак» з 05.11.1979 року по 01.07.1987 року.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 42-48).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що запис про звільнення у звязку з ліквідацією підприємства за період роботи у Ворошиловградському спортивно-стрілецькому клубі ДСО «Спартак» з 05.11.1979 року по 01.07.1987 року в якості інструктора та тренера з кульової стрільби здійснено з порушенням п. 4.1 Інструкції № 58, п. 13 постанови Ради Міністрів СРСР від 06.09.1973 року № 656, а надана копія профспілкового квітка від 04.01.1988 року № 27565485 містить відмітку про сплату членських внесків тільки з 1987 року. Тому неможливо зарахувати до стажу роботи період з 05.11.1979 року по 01.07.1987 року.

Вказує на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду та не сплачено судовий збір, у звязку з чим судові витрати, які підлягають розподілу, відсутні.

Відзив на апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області до суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 06.08.2014 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 26).

Згідно протоколу № 5088 від 15.09.2014 року позивачу призначено пенсію за віком (а.с. 27).

29.06.2017 року позивачем до управління подана заява про перерахунок пенсії відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у звязку зі збільшенням стажу.

Рішенням відповідача від 30.06.2017 року № 3418/2017 відмовлено позивачу у перерахунку пенсії за її заявою від 29.06.2017 року, оскільки згідно наданих документів неможливо зарахувати період роботи з 05.11.1979 року по 01.07.1987 року у Ворошиловградському спортивному-стрілецькому клубі ДСО «Спартак», оскільки надані документи не відповідають вимогам постанови № 637 (а.с. 10).

Зазначені обставини сторонами не заперечуються.

Спірним питанням цієї справи є правомірність дій відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії, у звязку з неможливістю зарахувати період роботи з 05.11.1979 року по 01.07.1987 року у Ворошиловградському спортивному-стрілецькому клубі ДСО «Спартак».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 27, ч. 1 ст. 25 Закону України № 1058 передбачено, що сума місяців страхового стажу особи має значення для визначення розміру пенсії особи за віком.

Відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З записів трудової книжки позивача вбачається, що 05 листопада 1979 року вона була прийнята до Ворошиловградського спортивно-стрілецького клубу ДСО «Спартак» інструктором, 17 березня 1980 року її було переведено на посаду тренера з кульової стрільби, а 01 липня 1987 року була звільнена за переводом в облраду ВДФСО профспілок.

В трудовій книжці позивача наявний запис від 01.07.1987 року про те, що пропущено запис наступного змісту: «Прийнята по переведенню на посаду тренера-викладача по кульовій стрільбі в ДЮСШ обласного комітету ВДФСЩ профспілок». Вказаний запис скріплений печаткою Добровільного фізкультурно-спортивного товариства профспілок УССР Ворошиловградської обласної ради та підписаний головою організації.

Всі вищевказані записи у трудовій книжці містять посилання на накази чи розпорядження, згідно з якими у трудову книжку вносились відповідні записи.

Із профспілкового квитку № 27565485 на імя ОСОБА_2, виданого 04 січня 1988 року, вбачається, що датою вступу позивача в Профспілку робітників місцевої промисловості та комунально - побутових підприємств Профкому Сєвєродонецького ККП вказано 1975 рік. Відмітки про сплату внесків проставлені з 1987 року. Разом з тим, на третьому розвороті профспілкового квитка наявний запис про прийняття позивача на облік до профспілки робітників місцевої промисловості та комунально-побутових підприємств з грудня 1979 року та знаття з обліку 01 листопада 1988 року (а.с.8).

Пунктом 17 Порядку № 637 підтверджено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв'язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Допитана у суді першої інстанції за правилами допиту свідків ОСОБА_3 пояснила, що вона з 1976 року по 1984 року працювала у Ворошиловградському спортивно-стрілецькому клубі ДСО «Спартак» сторожем. Позивач прийшла в 1979 році у вказану установу на роботу та продовжила працювати там тренером по кульовій стрільбі. Позивач працювала там і після її звільнення з роботи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач працював на підприємстві, трудові архіви якого залишились на тимчасово окупованій території України, що унеможливлює подання будь-яких уточнюючих довідок. По суті позивач опинився в ситуації, яка часто є характерною для внутрішньо переміщених осіб або осіб, які зазнали наслідків тимчасової окупації.

У справі «Будченко проти України» ЄСПЛ нагадав, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати, таке законодавство має вважатись таким, що передбачає майнове право, що підпадає під статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Таким чином, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

Більше того, відповідно до ст. 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-яких ознак.

За таких обставин, колегія суддів на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України погоджує висновок суду першої інстанції щодо визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 30 червня 2017 року № 3418/2017; зобовязання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 29 червня 2017 року про перерахунок пенсії, зарахувавши до її трудового стажу період роботи у Ворошиловградському спортивно-стрілецькому клубі ДСО «Спартак» з 05.11.1979 року по 01.07.1987 року.

Разом з тим, пленумом Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2015 року № 2 встановлено, що у разі звільнення відповідача від сплати судового збору, то й відповідно судовий збір з нього не стягується.

Тобто, в разі задоволення адміністративного позову повністю судовий збір з відповідача, звільненого від сплати судового збору, не стягується, а у разі часткового задоволення позову у справі, в якій відповідач звільнений від сплати судового збору, судовий збір стягується лише з позивача пропорційно до відхиленої частини вимоги з урахуванням попередньої сплати 10 відсотків розміру ставки судового збору.

Якщо відповідач звільнений від сплати судового збору, а позивач його сплатив, то у разі задоволення позову на користь позивача стягується сплачений розмір судового збору з Державного бюджету України або відповідного місцевого бюджету (ч. 1 ст. 94 КАС України).

З огляду на викладене, у звязку з тим, що всупереч вищевикладеним вимогам суд першої інстанції в резолютивній частині постанови стягнув витрати зі сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, тобто з субєкта владних повноважень, якого звільнено від сплати судового збору, а ні з Державного бюджету України, 4 абзац резолютивної частини постанови суду першої інстанції з урахуванням вимог статті 317 КАС України підлягає зміні.

Враховуючи викладене, у звязку з правильним по суті вирішенням справи, але із помилковим застосуванням норм процесуального права в частині стягнення судових витрат, керуючись статтями 205, 308, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області задовольнити частково.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 грудня 2017 р. у справі № 428/11956/17 змінити.

У четвертому абзаці резолютивної частини постанови Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 грудня 2017 р. у справі № 428/11956/17 замість слів за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області вказати слова з Державного бюджету України.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

ОСОБА_4