Справа № 212/409/18
Суддя: Зімін М. В.
Дата ухвалення: 2018-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/409/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зіміна М.В.,

секретаря судового засідання - Борух Ю.К.,

за участі:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області в порядку адміністративного судочинства справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 3 батальйону № 2 УПП в м. Кривий Ріг капрала поліції ОСОБА_3, третя особа Криворізький відділ поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання дій субєкта владних повноважень протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до інспектора патрульної поліції роти № 3 батальйону № 2 УПП в м. Кривий Ріг капрала поліції ОСОБА_3, третя особа Криворізький відділ поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання дій субєкта владних повноважень протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12 січня 2018 року відповідачем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої, він 12 січня 2018 року порушив п.19.1а ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн. Зазначає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки при винесенні постанови відповідачем не було належним чином встановлено порушення ним правил дорожнього руху України, відповідачем винесла постанову за відсутності доказів його провини. Крім того зазначив, що при оформленні матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності відповідач не розяснила права передбачені ст. 268 КУпАП, можливість ознайомлення з відео фіксацією була надана лише після винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Крім того вказав, що винесення постанови безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу є незаконним. Просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №524857 від 21 січня 2018 року винесену інспектором патрульної поліції роти № 3 батальйону № 2 УПП в м. Кривий Ріг капралом поліції ОСОБА_3 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 425 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою суду від 24 січня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд на 05 лютого 2018 року.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не зявилась, надала письмовий відзив на позовну заяву в якому зазначила, що винесена постанова є законною та обґрунтованою, при розгляді справи були зясовані усі обставини справи шляхом опитування та аналізу усіх фактичних даних. Зазначила, що позивач спотворює дійсні обставини справи з метою уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, просив у задоволенні позову відмовити. На підтвердження заперечень надала відеозапис фіксування адміністративного правопорушення. Просила справу розглядати за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримала доводи викладені у письмових запереченнях та зазначила, що факт адміністративного правопорушення повністю підтверджується переглянутим у судовому засіданні відеозаписом його вчинення та розгляду.

Представник третьої особи до судового засідання не зявився, письмового відзиву до суду не надав.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, відеозапис наданий відповідачем, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до такого висновку.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Під час розгляду справи судом встановлено, що постановою в справі про адміністративне правопорушення серії АР №524857 від 12 січня 2018 року прийнятою інспектором патрульної поліції роти № 3 батальйону № 2 УПП в м. Кривий Ріг капралом поліції ОСОБА_3, визнано винним ОСОБА_1, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень.

Згідно зазначеної постанови, ОСОБА_1 12 січня 2018 року о 23 годині 00 хвилин керував транспортним засобом «Mitsubishi Lancer» державний номерний знак НОМЕР_1, в місті Кривий Ріг, Металургійний район, вул.Володимира Бизова, рухався у темну пору доби без увімкненого ближнього світла фар, чим порушив п.19.1а ПДР України, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. (а.с.8).

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно із ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Реалізовуючи свої повноваження, субєкти владних повноважень повинні діяти добросовісно та на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суд при вирішенні справи, відповідно до ст. 2 КАС України, перевіряє законність дій чи прийнятого рішення субєкта владних повноважень.

Так, ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядають органи Національної поліції.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, а саме про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, частини перша, друга і третя статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено і п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином слід зазначити, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Щодо посилання позивача на рішення Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015р. у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення слід зазначити наступне.

Згідно вказаного рішення Конституційний суд прийшов до висновку, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Нормою ч. 1 ст. 276 КУпАП передбачено загальне правило розгляду справи про адміністративне правопорушення, згідно якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно ч. 1 ст. 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Однак, законодавцем передбачені випадки, коли постанова по справі про адміністративне правопорушення, може бути винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Такий випадок передбачений ч. 4 ст. 258 КУпАП, згідно якої у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Ч. 4 ст. 258 КУпАП є імперативною спеціальною нормою, яка надає право уповноваженим особам Національної поліцій України у випадках встановлених законом, виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення.

Саме на це і звертає увагу Конституційний суд України у вказаному рішенні та зазначає, що аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Тобто, законом передбачені спеціальні випадки коли постанова може бути винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення, та загальне правило, коли постанова по справі про адміністративне правопорушення виноситься за місцем його вчинення за результатами розгляду справи про таке правопорушення, які не слід ототожнювати оскільки вони мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Підсумовуючи наведене слід дійти висновку, що посилання позивача на те, що відповідач не мав права виносити оскаржувану постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення є безпідставними та неаргументованими, оскільки позивач помилково тлумачить рішення Конституційного суду України на свою користь.

З огляду на наведене суд приходить до висновку про те, що при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 524857 від 12 січня 2018 інспектор патрульної поліції роти № 3 батальйону № 2 УПП в м. Кривий Ріг капрал поліції ОСОБА_3 діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України.

Таким чином слід зазначити, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мала право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Щодо позовних вимог про скасування постанови серії АР № 524857 від 12 січня 2018 року слід зазначити наступне.

Відповідно до п.19.1а постанови Кабінетів Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 «Про Правила дорожнього руху», у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Як вбачається з переглянутого у судового засіданні відеозапису, в темну пору доби позивач керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар.

Доводи позивача щодо неможливості встановлення який саме транспортний засіб рухався назустріч без ввімкненого ближнього світла фар не заслуговують на увагу, оскільки із відеозапису вбачається, що назустріч екіпажу поліції рухалось два транспортних засоби, один з яких в подальшому було зупинено, що узгоджується з подальшим відеозаписом розгляду поліцейським справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин суд вважає, що при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідач діяв у відповідності з вимогами КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію», та винесена ним постанова є законною, а тому позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, враховуючи ст. 9, 33, 122, 258, 279, 280, 285 КУпАП, керуючись ст. ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 139, 243 - 246, 250, 271, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 3 батальйону № 2 УПП в м. Кривий Ріг капрала поліції ОСОБА_3, третя особа Криворізький відділ поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання дій субєкта владних повноважень протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повне рішення складено і підписано 19 лютого 2018 року.

Суддя: М. В. Зімін