Справа № 826/7289/17
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 січня 2018 року № 826/7289/17

Окружний адміністративний суд м.Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особа Управління поліції охорони в місті Києві начальник Управління поліції охорони в місті Києві полковник міліції Андрієвський А.М.
про скасування наказу, поновлення на посаді, відшкодування середнього заробітку та моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1, позивач) звернувся з адміністративним позовом до Управління поліції охорони в місті Києві (надалі- Управління поліції, відповідач), третя особа - начальник Управління поліції охорони в місті Києві полковник міліції Андрієвський А.М. в якому просив: 1) визнати протиправним та скасувати наказ від 13.05.2017р. № 95 в частині якого до позивача - старшого сержанта поліції водія взводу №1 роти реагування Печерського районного відділу Управління поліції охорони в місті Києві ОСОБА_1 за порушення службової дисципліни було застосовано дисциплінарне стягнення - звільнення з поліції; 2) визнати протиправним та скасувати наказ від 13.05.2017р. № 164 о/с в частині звільнення зі служби з поліції старшого сержанта поліції водія взводу №1 роти реагування Печерського районного відділу Управління поліції охорони в місті Києві ОСОБА_1; 3) зобов'язати Управління поліції охорони в місті Києві поновити позивача на службі в Національній поліції на посаді водія взводу № 1 роти реагування Печерського районного відділу Управління поліції охорони м.Києва; 4) зобов'язати відповідача виплатити на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.05.2017р. до дати фактичного поновлення на службі; 5) стягнути з відповідача на користь позивача шкоду в розмірі 10 000,00 грн.; 6) допустити негайне виконання постанови суду про присудження виплат заробітної плати позивачу у межах суми стягнення за один місяць та поновлення ОСОБА_1 на посаді водія взводу № 1 роти реагування Печерського районного відділу Управління поліції охорони в м.Києві.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем протиправно, оскільки жодного порушення службової дисципліни та вчинення ним дисциплінарного проступку за який передбачена дисциплінарна відповідальність у вигляді звільнення, вчинено не було.

В судовому засіданні представник позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав правомірності оскаржуваного рішення.

Суд, встановивши відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, керуючись ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (редакція Кодексу чинна на момент виходу в письмове провадження), ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

25.04.2017р. прийнято наказ № 162 про призначення службового розслідування та відсторонення від виконання службових обов'язків окремих працівників Печерського РВ, зокрема і поліцейського-водія взводу № 1 роти реагування печерського РВ Управління поліції охорони в м.Києві старшого сержанта поліції ОСОБА_1

13.05.2017р. начальником Управління поліції охорони в м.Києві полковником поліції Андрієвським А.М. затверджено висновок службового розслідування за фактом можливих протиправних дій від 22.04.2017р. з боку наряду реагування Печерського РВ

13.05.2017р. відповідачем прийнято наказ № 95 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Печерського РВ», згідно якого до позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції за скоєння дисциплінарного проступку, який виразився у грубому порушенні вимог абзаців 2, 3, 4, 5, 7, 10, 14 частини 1 статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 1.2006 № 6450-IV, підпункту 1 пункту 1 ст. 18, розділу III, пункту 1 статті 29 і пункту 2 статті 31 розділу V Закону України «Про Національну поліцію», абзаців 7, 8 пункту 1 розділу II, пунктів 3, 4 розділу IV «Правил етичної поведінки поліцейських», затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, підпунктів 3, 14, 16, 19 пункту 1 розділу V «Інструкції про організацію діяльності нарядів реагування поліції охорони» затвердженої наказом Департаменту поліції охорони від 22.12.2016 № 199 та підпункту 1 пункту 1 наказу Департаменту поліції охорони від 02.12.2015 № 24, в частині безпідставного вчинення поліцейського заходу до громадянина Канади, обмеження його певних прав і свобод, недотримання визначеного порядку дій його проведенні, що призвело до недотримання службової дисципліни та законності, Присяги працівника поліції, зневаги до суспільних стандартів, негативного впливу на репутацію працівників МВС, приховання і не інформування керівництва підрозділу про дану подію, ігнорування Правил дорожнього руху та радіообміну, не відпрацювання в установленому порядку тривожного повідомлення з охоронюваного об'єкта, введення в оману керівництва Управління, а також відсутності на службі без поважних причин.

В подальшому відповідачем 13.05.2017р. прийнято наказ № 164о/с «По особовому складу» яким позивача звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

Незгода з вказаним рішенням відповідача обумовила позивача звернутися до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи даний адміністративний спір, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015р. (надалі - Закон №580-VIII), Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Як встановлює стаття 3 Закону, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст.17 Закону №580-VIII встановлено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Основні обов'язки поліцейського визначено у ч.1 ст.18 Закону №580-VIII, згідно якої поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Розділом IV цього Закону передбачено повноваження національної поліції.

Згідно Закон №580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до п. 4 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення цього ж Закону, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України № 3460-IV від 22.02.2006 року, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту дано визначення дисциплінарного проступку, зокрема як невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Обов'язки працівників органів внутрішніх справи передбачені статтею 7 Дисциплінарного статуту, згідно якої, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Як встановлено з наказу за № 95 та висновку службового розслідування, затвердженого 13.05.2017р., підставами для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стали наступні обставини.

25.04.2017р. до Управління з Печерського РВ надійшло спецповідомлення щодо прибуття 24.04.2017р. о 19.30 до підрозділу старшого оперуповноваженого в ОВС Київського міського управління ДВБ Національної поліції України підполковника поліції ОСОБА_5, який повідомив, що проводитиметься перевірка по наряду реагування відділу маршруту № 2353 (позивний 570), який з 20.00 21.04.2017р. працював на службовому автомобілі «Фольксваген Джетта» державний номерний знак НОМЕР_1 в рамках кримінального провадження № 0004774 розпочатого за фактом викрадення коштів у громадянина Канади по вулиці Михайлівській.

Установлено, що 21.04.2017р. з 20.00 на вказаному маршруті та службовому автомобілі працював наряд роти реагування Печерського РВ Управління поліції охорони в м. Києві у складі: молодших інспекторів взводу № 1 старших сержантів поліції ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та поліцейського-водія взводу № 1 старшого сержанта поліції ОСОБА_1

Останні наказом Управління від 25.04.2017р. № 162 з 25.04.2017 були відсторонені від виконання службових обов'язків на період проведення службового розслідування.

Відповідно до даних програми «Контроль» АСЦС «Дрозд», зазначений наряд на вказаному службовому автомобілі 22.04.2017р. в період часу з 01.19.36 по 01.22.48 та з 01.23.34 по 01.28.16 здійснив дві зупинки по вул. Костьольній в м. Києві, між будинками № 9-11 і № 6 (3 хв. 12 сек.) та № 17 і № 10 (4 хв. 42 сек.), відповідно. Дана інформація у бортовому журналі вказаного службового автомобіля, не відображена.

Факт зупинки та спілкування працівників поліції зазначеного наряду з громадянином між будинками № 9-11 і № 6 по вказаній вулиці підтверджується відеозаписом отриманим з відеореєстратора, встановленого у зазначеному службовому автомобілі.

Окрім цього, згідно стенограми радіопереговорів чергової частини, пункту централізованого спостереження № 1 та наряду реагування Печерського ІВ в період часу з 01.23 по 01.34 за 22.04.2017 встановлено, що вказаний наряд самоусунувся від прийняття та прибуття за сигналом «тривога» з охороняємої квартири АДРЕСА_1, який черговий пульта о 1.23.40 передала в ефір на наряд 570, о 01.24.17 запитала підтвердження прийняття спрацювання, о 01.24.41 повторила його в ефір та о 01.25.12 у зв'язку із сторонніми звуками в радіоефірі, стуками створеними людиною, попросила наряд повторити інформацію. О 01.25.21 в радіоефірі було чути лише « 70», після чого знову з'явилися сторонні звуки - стуки. О 01.33.13 черговий пульту повідомила: « 570, по Саксаганського связь восстановилась", на що наряд реагування відповів: «Поняв відбій».

Надходження вказаного спрацювання на ПЦС № 1 Печерського РВ зафіксовано в електронному журналі ПТК «Інтеграл».

Розбіжність між часом зафіксованим у зазначеному електронному журналі та часом зафіксованим архіватором мовлення вказаного ПЦС становить 04 хв. 50 сек.

25.04.2017 до Управління з Київського міського управління ДВБ Національної поліції України надійшло подання у якому вказано, що 22.04.2017 близько 01.30 зазначений наряд поліції охорони проїжджаючи по вул.Костьольній, напроти будинку № 9 в м. Києві помітив громадянина, з явними ознаками сп'яніння.

Зупинивши транспортний засіб ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запросили ОСОБА_9 до службового автомобіля «Фольксваген Джетта», д.н.з. НОМЕР_1. При цьому ОСОБА_6 сів за кермо, ОСОБА_7 поруч з водієм, а ОСОБА_1 розмістився на задньому сидінні авто зліва, поруч із ОСОБА_9 Після цього транспортний засіб продовжив рух.

Під час руху автомобіля, ОСОБА_1 провів поверхневий огляд ОСОБА_9 та заволодів його грошовими коштами, які в подальшому розділив між членами екіпажу на свій розсуд.

Допитаний працівниками КМУ ДВБ НП України старший наряду поліції охорони старший сержант поліції ОСОБА_6 факт причетності до протиправних дій відносно ОСОБА_9 визнав повністю та надав відповідні покази, які викривають його та старших сержантів поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_1 у вчинені кримінального правопорушення відносно ОСОБА_9 Проте згодом ОСОБА_6 звернув увагу на те, що всі пояснення надані ним в частині заволодіння чужими коштами не відповідають дійсності, оскільки були надані під психологічним впливом внаслідок неправомірних щодо нього дій, співробітниками поліції.

Старші сержанти поліції ОСОБА_7 і ОСОБА_1 від надання показів відмовилися.

При цьому в оскаржуваному наказі зазначено, що в ході службового розслідування - 12.05.2017р. 12.05.2017р. опитаний ОСОБА_1 у своєму письмовому поясненні факт спілкування 22.04.2017 близько 01.30 по вул. Костьольній з громадянином Канади підтвердив. Повідомив, що даний громадянин перебував у стані алкогольного сп'яніння, оскільки від нього було чути запах алкоголю та він не міг стояти на ногах, а також не міг пригадати де він мешкає. Після цього ОСОБА_6 запропонував йому присісти до службового автомобіля та проїхати по прилеглій території, щоб знайти будинок де він проживає, на що він погодився. У автомобілі громадянин Канади пояснив, що працює у поліції, почав шукати у себе в кишенях, як він сказав, якісь документи, про що його ніхто не просив, проїхавши близько 100 метрів попросив зупинитися та вказав на будинок, який знаходився праворуч від них, повідомивши, що він в ньому живе. Вийшовши із автомобіля громадянин Канади, зупинився біля нього, та щось агресивно пояснював. ОСОБА_1 зрозумів, що у останнього зникли гроші, оскільки в руках той тримав якісь документи та кошти. Посвітивши ліхтарями до салону автомобіля, де сидів громадянин Канади, ОСОБА_1 на підлозі помітив грошові кошти в сумі 200 грн., які підняв та передав останньому. Після цього громадянин Канади щось сказав та пішов у невідомому напрямку.

ОСОБА_1 зазначив, що перед посадкою громадянина Канади до службового автомобіля у нього заболіла нога, про що він повідомив ОСОБА_6 Останній сказав ОСОБА_1, щоб той сів на заднє сидіння, що він і зробив. ОСОБА_1 проведення поверхневої перевірки та огляду громадянину Канади не пропонував та не здійснював. Будь-які грошові кошти, а ні він, а ні інші члени наряду від останнього не отримували та не брали. Персональні дані громадянина Канади ОСОБА_1 не встановлювались. Про дану подію ОСОБА_10 та інші члени наряду до чергової частини відділу не доповідали. В момент спілкування з громадянином Канади про надходження наряду сигналу «тривога» ОСОБА_1 не чув.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 28.04., 03.05, 04.05, 05.05, 10.05 та 11.05.2017 року на службу не вийшов, оскільки відсутній підпис останнього у «Книзі нарядів роти поліції охорони (нарядів реагування) № 220 та №229», про що були складені акти про відсутність на службі.

При цьому на запитання при допиті «Чому був відсутній на роботі та не прибув на службу до Печерського РВ з 28.04 по 11.05.2017р. по вул.Гайдара, 20» позивач повідомив, що не розуміє питання.

Так, під час судового розгляду справи, ні позивачем, ні його представником не було спростовано порушень, які були виявлені в ході службового розслідування.

Наведене в сукупності свідчить, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення працівника Управління патрульної поліції у місті Києві старшого сержанта поліції водія взводу №1 роти реагування Печерського районного відділу Управління поліції охорони в місті Києві ОСОБА_1 було враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка осіб та невизнання ним своєї вини, їх ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що до позивача правомірно застосовано заходи дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, а відтак підстави для скасування наказу №95 від 13.05.2017р. відсутні.

Зважаючи, що решта позовних вимог є похідними від вимоги, підстав для задоволення якої судом не вбачається, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На думку суду, позивачем не доведено протиправності оскаржуваного рішення, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись вимогами ст.ст.2, 5- 11, 19, 72- 77, 90, 139, 241- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м.Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя І.В. Смолій