Справа № 826/3318/15
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3318/15 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Кузьмишина О.М., Пилипенко О.Є.

Секретар судового засідання: Хаврат О.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича (правонаступник - Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Оберемко Роман Анатолійович) на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.05.15р. у справі №826/3318/15 за позовом ОСОБА_4 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича (правонаступник Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Оберемко Роман Анатолійович), третя особа: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Український фінансовий світ» про визнання протиправним та скасування рішення про визнання нікчемним договору банківського вкладу та зобов'язання вчинити дії

у с т а н о в и в:

постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.05.15р. адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Гончарова Сергія Івановича від 18.11.14р. року №6 «Про визнання нікчемними транзакцій та правочинів» в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) «Планер» від 28.06.14р. №42496, укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ «КБ «Український фінансовий світ».

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою в частині задоволених позовних вимог, Відповідач-2 подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати у цій частині постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, що укладений між Позивачем та Банком договір є нікчемним з підстав передбачених ст. 38 Закону України від 23.02.12р. № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 228 Цивільного кодексу України; Уповноваженою особою було подано до правоохоронних органів заяву про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами банку; зарахування на вкладний рахунок Позивача коштів від третьої особи суперечить вимогам постанови НБУ від 15.07.14р. №410/БТ «Про віднесення ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» до категорії проблемних» у частині заборони проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб за рахунок Фонду.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у зв'язку з чим та відповідно до частини 2 ст.313, п.2 ч.1 ст.311 КАС апеляційним судом розглянуто справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу Відповідача-2, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи та встановлено судом першої інстанції, між Позивачем (вкладник) та ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» було укладено Договір від 28.06.14р. №42496 банківського вкладу (депозиту) «Планер», за умовами якого Банк приймає від Вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 167 671,23 грн. у тимчасове строкове користування на строк до 01.08.14р. (дата повернення вкладу) та зобов'язується сплачувати проценти за його користування в розмірі, встановленому у п. 1.2 цього договору (надалі - Договір).

Згідно п. 1.3 Договору, датою внесення грошових коштів Вкладником є дата надходження грошових коштів на вкладний (депозитний) рахунок в Банку НОМЕР_1.

На виконання умов Договору, відповідно до квитанцій №TR.56800.10.341 від 28.06.14р. та №TR.56800.9.341 кошти в сумі 167 671,23 грн. (35 671,23 грн. + 132 000 грн.) надійшли на вкладний (депозитний рахунок) НОМЕР_1.

На підставі постанови Правління НБУ від 14.08.14р. № 491 «Про віднесення ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 14.08.14р. № 69 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Український фінансовий світ», згідно з яким з 15.08.14р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» - Гончарова Сергія Івановича.

Постановою Правління НБУ від 10.10.14р. № 717 відкликано банківську ліцензію та вирішено ліквідувати ПАТ «КБ «Український фінансовий світ».

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.11.14р. № 119 розпочато процедуру ліквідації вказаного Банку з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання з 13.11.14р. та призначено Гончарова Сергія Івановича уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» строком на 1 рік з 13.11.2014р. по 12.11.2015р.

На офіційному сайті ФГВФО опубліковано оголошення про те, що з 21.11.2014 року Фонд розпочинає виплати коштів вкладникам Банку; для отримання коштів вкладники з 21.11.2014 по 31.12.2014 включно можуть звертатись до установ банку-агента Фонду - ПАТ «Альфа-Банк»; виплати гарантованої суми відшкодування здійснюватимуться відповідно до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Уповноваженою особою Фонду Гончаровим С.І. винесено Наказ від 18.11.14р. №6 «Про визнання нікчемними транзакцій та провочинів» (надалі - рішення Відповідача-2), яким було визнано нікчемними всі транзакції та правочини (договори), в т.ч. й договір Позивача.

Уповноваженою особою Фонду на адресу Позивача надіслано повідомлення про визнання правочинів нікчемними від 02.12.14р. №001/503, яким повідомлено про те, що Договір від 28.06.14р. №42496 банківського вкладу (депозиту) «Планер» визнано нікчемним, згідно ст. 38 Закону № 4452-VI та ст. 228 Цивільного кодексу України (а.с 22).

Не погоджуючись з рішенням Відповідача-2 в частині визнання нікчемним вказаного Договору, Позивач звернулась з позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюване рішення, яке спричинило невнесення Позивача, як вкладника Банку, до переліку вкладників Банку за вказаним Договором, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, - є протиправним та таким, що порушує право Позивача на відшкодування гарантованої Законом № 4452-VI суми вкладу за рахунок Фонду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.12р. № 4452-VI (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; надалі - Закон № 4452-VI).

Згідно з абз 1 частини 1, частиною 2 статті 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований статтею 27 Закону № 4452-VI, за змістом якої уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Як зазначено в частині 2 статті 38 Закону № 4452-VI, протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За загальним правилом недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається ( частина 2 ст.215 ЦК України ).

У свою чергу, відповідно до частини 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Також згідно ч. 3 ст. 36 Закону № 4452-VI є нікчемними правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду.

Отже, за Законом № 4452-VI уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

Відповідно до пункту першого частини 4 статті 38 Закону № 4452-VI, Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

За змістом ч. 5 ст. 38 Закону № 4452-VI, отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті тягне за собою певні правові наслідки для того, кого воно стосується.

За наведених обставин та правових норм, відсутні підстави вважати, що спірні правовідносини не порушують прав Позивача, адже оспорюване рішення, про яке Позивача повідомлено Фондом, тягне за собою невключення Позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, а відтак - невиплату гарантованої суми коштів. А тому, доводи апелянта з цього приводу - не заслуговують на увагу.

Разом з тим, за змістом вищенаведених норм Закону № 4452-VI, право перевірки правочинів на предмет перевірки виявлення серед них нікчемних не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто самого твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Як зазначалось вище, згідно оспорюваного рішення Відповідача-2, Договір визнано нікчемним з підстав передбачених ст. 38 Закону № 4452-VI та ст. 228 Цивільного кодексу України.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що Відповідачем-2 не надано жодних доказів наявності підстав, які наведені у ст. 38 Закону № 4452-VI для визнання нікчемним вказаного договору.

Так, у частині першій статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У силу вимог частини першої статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно з частиною другою статті 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Разом з тим, у даному випадку, Відповідачем-2 не наведено, а судом не встановлено наявності підстав для визнання нікчемним договору банківського вкладу, як і не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

За таких обставин покликання Відповідача-2 щодо нікчемності договору банківського вкладу є припущенням, яке не доведено належними доказами у встановленому законом порядку.

Щодо покликань Відповідача-2 на те, що Позивач не включений до переліку вкладників на підставі норм пункту 7 ч.3 ст. 38 Закону № 4452-VI, оскільки кошти на вкладний рахунок Позивача надійшли внаслідок так званого «дроблення» вкладу інших клієнтів банку, що є порушенням вимог договору банківського вкладу, колегія суддів зазначає, що договір не містить жодних покликань на його індивідуальність. Відповідачами не надано жодних пояснень з приводу того, які саме переваги чи пільги передбачені цим Договором, які відносять Позивача до привілейованого статусу.

Колегією суддів таких пільг чи переваг не встановлено.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України врегульовано Законом України від 05.04.01р. № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Так, відповідно до пунктів 7.1.1, 7.1.5. статті 7 Закону № 2346-III, вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів, що передаються клієнтом банку в управління на встановлений строк та під визначений процент (дохід) відповідно до умов договору.

Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Відповідно до пункту 24.3 статті 24 цього ж Закону, при використанні документа на переказ готівки ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття до виконання банком або іншою установою - учасником платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі. Прийняття документа на переказ готівки до виконання засвідчується підписом уповноваженої особи банку або іншої установи - учасника платіжної системи чи відповідним чином оформленою квитанцією.

Матеріали справи містять відповідним чином оформлені та завірені копії квитанцій №TR.56800.10.341 від 28.06.14р. та №TR.56800.9.341, які підтверджують факт зарахування коштів в сумі 167 671,23 грн. (35 671,23 грн. + 132 000 грн.) на вкладний (депозитний) рахунок Позивача, згідно умов Договору, що не заперечує та не спростовує Відповідач-2.

За таких обставин, у суду відсутні підстави не приймати до уваги вказаний доказ у справі.

При цьому, колегія суддів акцентує увагу на тому, що кошти були внесені на рахунок Позивача через касу ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» до запровадження тимчасової адміністрації, що також виключає висновок про порушення вимог Закону № 4452-VI.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Покликання апелянта у апеляційній скарзі на постанову від 15.07.14р. №410/БТ «Про віднесення ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» до категорії проблемних», якою Банку було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом - не заслуговують на увагу, з огляду на те, що така постанова не стосується правовідносин щодо укладання Банком вкладних (депозитних) договорів та порядку зарахування коштів на депозитні рахунки. Окрім того, така постанова адресована посадовим особам Банку, а не владникам, тому невиконання посадовими особами Банку постанови НБУ, навіть якщо і мало місце, не є саме по собі підставою для висновку про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

Відповідно до статті 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність», рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних є банківською таємницею, а тому Позивач не могла знати про встановлені для «Комерційний банк «Український фінансовий світ».

У спірному випадку, Договір банківського вкладу (депозиту) вчинений шляхом фактичного зарахування коштів на рахунок Позивача, що підтверджується належним чином оформленим документом банківської установи та відповідає вимогам законодавства, а отже такий договір схвалений шляхом прийняття його до виконання.

Що стосується звернення Уповноваженої особи до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами банку, то зазначене не свідчить про протиправність дій останніх, та відповідно не може бути підставою для невключення Позивача до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, оскільки відсутній вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині протиправності оспорюваного рішення.

Вищевикладеним спростовуються доводи апеляційної скарги Відповідача-2.

У іншій частині - постанова суду першої інстанції судом апеляційної інстанції не переглядається, оскільки за правилами ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича (правонаступник - Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Оберемко Роман Анатолійович) на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.05.15р. у справі №826/3318/15 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.05.15р. у справі №826/3318/15 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Кузьмишина О.М.

Пилипенко О.Є.

Повний текст постанови складений: 07.02.18