Справа № 148/162/18
Суддя: Ковганич С. В.
Дата ухвалення: 2018-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/162/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2018 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Грох Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині в порядку спрощеного позовного провадження в місті Тульчині адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону УПП у Житомирській області ДПП Ярового Олександра Миколайовича, третя особа УПП у м. Житомир ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.01.2018 приблизно о 15.25 год. він керував транспортним засобом «Мерседес Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1 по автодорозі з м. Житомира до м. Вінниці і на 54 км автошляху Житомир-Подільський порушив суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, а саме здійснив обгін, тим самим порушив вимоги п. 34.1 ПДР України за що ч. 1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність, у зв'язку із чим на нього був накладений адміністративний штраф в розмірі 255 гривень.

Він з даною постановою не згоден та просить суд скасувати постанову інспектора роти №2 батальйону УПП у Житомирській області ДПП Ярового Олександра Миколайовича, як незаконну.

Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності позов підтримує, на його задоволенні наполягає, з підстав зазначених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, що підтверджується розпискою-повідомленням про отримання повістки, яка зберігається в матеріалах справи. Проте на адресу суду представником УПП у м. Житомир ДПП за довіреністю Яремчук Л.М. було надіслано відзив на позовну заяву про скасування постанови, в якому просить суд у задоволенні позову відмовити, оскільки в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення , передбаченого ст.. 122 ч.1 КУпАП, посилання позивача на фактичну відсутність доказів скоєного ним правопорушення безпідставні. Винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача є правомірною (законною), а її зміст не суперечить нормам законодавства, крім того підтверджується диском на якому зафіксоване правопорушення. Правомірність дій позивача не доведено, оскільки жодних доказів своєї правоти суду не надано. Пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідуів у зв'язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Позивачем не доведено порушення відповідачем будь-яких правових норм щодо фіксації правопорушення ним особисто, не встановлено невикористання відповідачем передбачених законом засобів доказування, обов'язковість використання яких була б встановлена законом, відхилення клопотання про дослідження доказів позивача. Доказів щодо фіктивності або недійсності постанови про адміністративне правопорушення, неправомірності дій інспектора позивачем не надано. Доказів упередженості відповідача щодо позивача перед судом не доведено. Підстав для сумніву щодо об'єктивності відповідача щодо позивача не вказано. Тому поліцейський при винесенні постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, як посадова особа що виконує посадові інструкції, оцінивши докази щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись чинним нормативно-правовими актами України та своєю правосвідомістю, встановив порушення позивача ПДР України та виніс відповідну постанову. Дане адміністративне правопорушення було зафіксовано на нагрудний відеореєстратор інспектора роти №2 батальйону УПП у Житомирській області ДПП Ярового Олександра Миколайовича.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 205 КАС України, неявка в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином про дату, час і місце цього засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

В судовому засіданні встановлено наступне: із копії постанови серії БР № 501841 від 17.01.2018 вбачається, що 17.01.2018 ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Мерседес Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1 по автодорозі з м. Житомира до м. Вінниці і на 54 км автошляху Житомир-Подільський порушив суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, а саме здійснив обгін, тим самим порушив вимоги п. 34.1 ПДР України. Після чого інспектором роти №2 батальйону УПП у Житомирській області ДПП Яровим О. М. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за порушення ч.1 ст. 122 КУпАП (а.с. 8).

У відповідності до Правил дорожнього руху затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року і введених в дію 01.01.2002 року, а саме розділу 34 визначено що дорожня розмітка 1.1 - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини , на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів і край проїзної частини доріг, не віднесених за умови руху до автомагістралей. Лінії дорожньої розмітки 1.1 перетинати забороняється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Як вбачається із пояснень ОСОБА_1, останній дорожню розмітку 1.1 ПДР України не перетинав, оскільки рухався виключно по своїй смузі руху, п. 34.1 ПДР України не порушував, обгін через суцільну смугу не здійснював і притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення вимоги ст.122 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - безпідставне.

Наявні у справі матеріали не містять безперечних доказів і є недостатніми для однозначного висновку про винуватість позивача в порушенні п. 34.1 Правил дорожного руху України та ч.1 ст. 122 КУпАП .

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зазначена постанова БР № 501841 від 17.01.2018, судом перевірялася на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Крім того, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 245 КУпАП України визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 252 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а у відповідності із ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Однак, дані вимоги закону також були проігноровані інспектором поліції при винесенні постанови.

Виходячи із положень вищезгаданих статей, інспектором поліції не було повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано обставини справи, не дотримано і вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, оскільки не було встановлено всіх обставин даного правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та вважає, що представником відповідача не надано достатніх доказів які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Отже, враховуючи вищенаведені обставини, посадова особа, а саме, інспектор роти №2 батальйону УПП у Житомирській області ДПП Яровий О. М., достеменно не встановив, чи був винен позивач у вчиненому правопорушенні, безпідставно виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283, 284 КПАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративна правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Незважаючи на те, що згідно ст.251 КпАП України, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у постанові прийнятій інспектором роти №2 батальйону УПП у Житомирській області ДПП не наведено будь-якої оцінки вказаного доказу.

Відповідно до ч.2 ст. 258 КупАП України, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

На підтвердження правомірності свого рішення відповідачем надано відеозапис. При його дослідженні судом встановлено, що позивачу було оголошено посадову особу, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, встановлено особу позивача, роз'яснено права, передбачені ст.. 268 КУпАП. В той же час, наданий доказ не підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого п.34.1.1. ПДР України та ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме те, що він керуючи транспортним засобом порушив суцільну лінію дорожньої розмітки, яка поділяє потоки протилежних напрямків, а саме здійснив обгін.

Суд погоджується із тим, що постанова повністю не відображає опису обставин, встановлених при розгляді справи. Згідно наданих відповідачем на диску матеріалів відеофіксації, вчинення позивачем правопорушення не вбачається.

Позивач довів свою позицію щодо даної справи.

Згідно ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає що спірна постанова прийнята відповідачем з порушенням повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому є протиправною та підлягає скасуванню, так як в судовому засіданні повно і всебічно з'ясовано обставини справи та позов підтверджений належними доказами.

На підставі викладеного, керуючись рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 (справа № 1-11/2015 року), п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", ст.. ст.. 251, 258, 280, 288, 292, 293 КУпАП, ст. ст. 18, 77, 90, 243, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону УПП у Житомирській області ДПП Ярового Олександра Миколайовича, третя особа УПП у м. Житомир ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову серії БР № 501841 від 17.01.2018 винесену інспектором роти №2 батальйону УПП у Житомирській області ДПП Яровим Олександром Миколайовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст..122 ч. 1 КУпАП та накладення на нього штрафу в сумі 255 грн.- скасувати, адміністративну справу провадження закрити.

Рішення суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Суддя: