Справа № 265/7922/17
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року справа №265/7922/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області на постанову Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області від 07 грудня 2017 року у справі № 265/7922/17 (головуючий І інстанції Шиян В.В., м. Маріуполь, дата складання повного тексту рішення 11 грудня 2017 року) за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання неправомірним, скасування рішення про відмову в призначенні пенсії та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач, заявник) звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області (далі - відповідач, управління) про визнання неправомірним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії № 48 від 24 жовтня 2017 року за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов'язання зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах на підставі пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 7 вересня 1992 року по 31 грудня 1998 року; зобов'язати призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 7 вересня 2017 року (а.с.2-6).

Постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 грудня 2017 року позовні вимоги задоволені. Визнано неправомірним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в Лівобережному районі міста Маріуполя про відмову в призначенні пенсії № 48 від 24 жовтня 2017 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов'язано Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах на підставі пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період роботи ОСОБА_1 в ПАТ «Шахтоуправління «Донбасс» в якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею з 7 вересня 1992 року по 31 грудня 1998 року. Зобов'язано Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області з урахуванням підтвердженого пільгового стажу повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 7 вересня 2017 року з зарахуванням до стажу роботи ОСОБА_1 період роботи, з 7 вересня 1992 року по 31 грудня 1998 року в ПАТ «Шахтоуправління «Донбасс» в якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею (а.с.51-57).

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою на прийняте рішення та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вважає, що оскільки ПАТ «Шахтоуправління «Донбасс» розміщується на тимчасово окупованій території і не пройшло перереєстрацію в населених пунктах, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014 року, тому перевірити зазначені відомості у довідці про підтвердження стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 279 від 11 грудня 2013 року не має можливості через те, що зазначений документ не підлягає розгляду (а.с. 65-68).

Відповідно до приписів пункту 2 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 07 вересня 2017 року звернувся із заявою № 3507 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.10).

Відповідач Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області є суб'єктом владних повноважень, який діє на підставі Положення про Управління Пенсійного фонду України та у спірних правовідносинах реалізує повноваження, надані йому Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, у відповідності до вимог чинного пенсійного законодавства України, одночасно із заявою № 3507 від 07 вересня 2017 року надав наступні документи: копію паспорта та ІПН, трудову книжку, диплом, військовий квиток, пільгову довідка ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» м. Донецька № 279 від 11 грудня 2013 року, довідку про перейменування ПАТ «Шахтоуправління «Донбас», наказ про атестацію робочих місць № 1718 від 30 грудня 1994 року Ордена Леніна Донецького виробничого об'єднання по видобути вугілля Шахтоуправління «Донбас», наказ про атестацію робочих місць № 1113 від 12 жовтня 1999 року, наказ про атестацію робочих місць № 486 від 13 вересня 2001 року ГОАО «Шахтоуправління «Донбас» - ДП ГХК «Донуголь», витяг з Єдиного державного реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, довідку про заробітну плату ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» б/н від 11 грудня 2013 року, довідку про взяття на облік ВПО, довідку КСН, дані з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування за 1999-2014 роки, які на час надання заяви для призначення пенсії та на теперішній час знаходяться на території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 10).

Рішенням управління № 48 від 24 жовтня 2017 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, через те, що довідку № 279 від 11 грудня 2013 року про підтвердження пільгового стажу за Списком № 1 на шахті ПАТ «Шахтоуправління «Донбасс» за період з 07 вересня 1992 року по 06 жовтня 2002 року взяти до уваги неможливо, оскільки відповідно до статті 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пільгові довідки підлягають перевірці, а її перевірити неможливо, оскільки підприємство зареєстровано у м. Донецьку (а.с.10)

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності прийняття управлінням спірного рішення, що регулюється нормами Конституції України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон № 1788) та іншими нормативними документами, що регулюють спірні правовідносини.

Пунктом шостим статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом «а» статті 13 Закону України № 1788 «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи - працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За правилами частини 1 статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційне наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном (пункт 20 Порядку).

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника, визначений Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 10 листопада 2006 року №18-1 (далі - Порядок №18-1).

Дія цього Порядку поширюється на осіб, які працювали на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, а також на осіб, яким призначено пенсію до набрання чинності цим Порядком (далі - робота, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років) (пункт 2 Порядку №18-1).

Відповідно до пункту 11 Порядку №18-1 для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - Єдиний державний реєстр), а для підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі, - інші документи, які мають підтверджувати факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні); 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: а) довідку про заробітну плату; б) копії документів про проведення атестації робочих місць; в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідка про їх відсутність).

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном.

З системного аналізу наведених норм та матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач протиправно не врахував період роботи позивача у ПАТ «Шахтоуправління «Донбасс» за період з 7 вересня 1992 року по 6 жовтня 2002 року, оскільки як вбачається з трудової книжки позивач у спірний період працював на підприємстві ПАТ «Шахтоуправління «Донбасс» повний робочий день під землею, що дає право на зарахування цього періоду до пільгового стажу для призначення пенсії на підставі статті 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Вказані записи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають, відтак факт роботи позивача у спірні періоди підтверджується відомостями трудової книжки, які були внесені відповідно до діючого законодавства, ніяких дефектів записів трудова книжка не містить. Тобто, у суду не виникає сумнівів, що позивач у спірній період працював повний робочий день під землею, що дає право на зарахування цього періоду до пільгового стажу для призначення пенсії на підставі статті 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» (а.с.11-13)

З апеляційної скарги вбачається, що підставою для відмови в призначені пенсії на пільгових умовах є неможливість проведення перевірки достовірності документів щодо підтвердження пільгового характеру роботи позивача, колегія суддів з цих підстав зазначає наступне.

За положенням частини 3 статті 44 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV передбачено право відповідача на проведення перевірки. Згідно до п. 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, затвердженого Постановою Правління ПФУ від 07.07.2014 року № 13-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Колегія суддів зазначає, що за вимогами чинного законодавства, неможливість проведення перевірки правомірності видачі довідки не дає підстав для відмови у зарахуванні стажу роботи при його підтвердженні записами у трудовій книжці.

Також, колегія суддів зазначає, що підстав вважати наведені в довідці відомості недостовірними, відповідачем не наведено.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, колегія суддів зазначає, що позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов'язків підприємством, на якому він працює, а тому рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню, а спірний стаж зарахуванню до пільгового стажу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неприйнятності посилань відповідача в рішенні про відмову в призначенні пенсії на неможливість перевірити достовірність видачі довідок, оскільки підприємство знаходиться на непідконтрольній українській владі території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження, з огляду на те, що зазначені довідки включають підтвердження періоду його роботи до 14 квітня 2014 року, який у розумінні Закону України № 1669 «Про тимчасові заходи на період антитерористичної операції» відноситься до періоду початку АТО, тобто до початку проведення АТО.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін постанови суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційної скарги відповідача.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області на постанову Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області від 07 грудня 2017 року у справі № 265/7922/17 - залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області від 07 грудня 2017 року у справі № 265/7922/17 за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання неправомірним, скасування рішення про відмову в призначенні пенсії та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати складання повного судового рішення та не підлягає оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених пунктом 2 частиною 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складене 05 лютого 2018 року.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова