Справа № 760/14002/17
Суддя: Лазаренко В. В.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/2045/17
У Х В А Л А

/про відмову в забезпеченні адміністративного позову/

01 листопада 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі судді Лазаренко В.В., за участю секретаря судового засідання Каліщук М.В.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС Бісюка Олександра Васильовича про визнання нечинним протоколу про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувсь в суд із адміністративним позовом про визнання нечинним протоколу про порушення митних правил.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву, у якій останній просить вжити заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони Волинській митниці ДФС здійснювати розгляд справи про адміністративне правопорушення за протоколом про порушення митних правил №2432/20500/17 від 17.07.2017 до ухвалення судом рішення в адміністративній справі про визнання нечинним протоколу про порушення митних правил №2432/20500/17 від 17 липня 2017 року.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову у такий спосіб зазначає, що невжиття вказаних заходів забезпечення може призвести до притягнення його до адміністративної відповідальності за нечинним протоколом, що заподіє істотної шкоди його правам, свободам та інтересам і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат пов'язаних із судовим оскарженням постанови, яку може бути винесено Волинською митницею ДФС в результаті розгляду протоколу про порушення митних правил №2432/20500/17 від 17.07.2017.

З урахуванням ч. 1 статті 118 КАС України особи, які беруть участь у справі, судом не викликалися та не повідомлялися про розгляд заяви про забезпечення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить заяву про забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню.

Підстави забезпечення адміністративного позову визначені ст. 117 КАС України.

Згідно частини першої названої норми процесуального закону, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

За змістом пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», судам необхідно враховувати, що згідно з частинами третьою та четвертою статті 117 КАС України забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: 1) зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; 2) заборони вчиняти певні дії. Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.

Разом з цим, за загальним правилом, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями (див. постанову ВАСУ від 10.09.2014 у справі №К/800/29724/13).

Частиною першою статті 522 Митного кодексу України передбачено, що Справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468-470, 474, 475, 477-481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Зі змісту наведеної норми закону вбачається, що вирішення питань пов'язаних з розглядом справи про порушення митних правил за відповідною частиною статті 470 МК України віднесено до компетенції органів доходів і зборів.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що конкретний спосіб забезпечення адміністративного позову, який просить застосувати позивач, а саме, заборонити Волинській митниці ДФС здійснювати розгляд справи про адміністративне правопорушення за протоколом про порушення митних правил №2432/20500/17 від 17.07.2017, за своєю суттю полягає у втручанні в дискрецію суб'єкта владних повноважень, в той час як адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Суд знаходить безпідставними доводи позивача про те, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може призвести до заподіяння істотної шкоди його правам, свободам та інтересам і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль.

Положеннями ст. 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 498 МК України визначено, що особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

З огляду на положення наведеної норми закону, позивач не позбавлений можливості самостійно відстоювати свою правову позицію, права, свободи і законні інтереси під час розгляду справи про порушення митних правил уповноваженим органом.

Згідно ч. 1 ст. 529 МК України, постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Таким чином, законом встановлений чіткий порядок оскарження постанови митниці у справі про порушення митних правил.

У клопотанні позивача не наведено жодної обставини, яка свідчить про те, що після прийняття уповноваженим органом постанови у справі про порушення митних правил він буде позбавлений можливості скористатися своїм правом на оскарження такого рішення відповідно до закону з метою захисту своїх прав та інтересів.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про відсутність визначених ч. 1 ст. 117 КАС України підстав для застосування заходів забезпечення адміністративного позову у даній справі, у зв'язку з чим вважає, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 належить відмовити.

Враховуючи, викладене та керуючись ст.ст. 117, 118, 159, 165 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС Бісюка Олександра Васильовича про визнання нечинним протоколу про порушення митних правил - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Лазаренко