Справа № 461/8367/17
Суддя: Волоско І. Р.
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/8367/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2018 року Галицький районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Волоско І.Р.

секретар Мисько С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до Львівської митниці ДФС про скасування постанови, покликаючись на те, що постановою № 5106/20900/17 від 070.11.2017 року заступника начальника Львівської митниці ДФС Скоромного Я.І. його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п'ятисот мінімумів доходів громадян на суму 8500,00 грн. Вважає постанову необґрунтованою та незаконною, оскільки висновки відповідача не відповідають фактичним обставинам справи, постанова винесена після закінчення строку притягнення його до адміністративної відповідальності. Просить позов задовольнити та скасувати оскаржувану постанову.

Представник позивача подав заяву про слухання справи у їх відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав клопотання про слухання справи у його відсутності, а тому суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо необхідних доказів для її розгляду по суті.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази в межах заявлених вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судом встановлено, що 07.11.2017 року заступником начальника Львівської митниці ДФС Скоромним Я.І. була винесена постанова № 5106/20900/17 про порушення митних правил, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500,00 грн.

Як вбачається з оскаржуваної постанови 15.07.2016 р. ОСОБА_1, ввіз на митну територію України автомобіль Nissan Almera. У ході митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення інформації про нього до ЄАІС ДФС України виявлено, факт не вивезення ОСОБА_1 з митної території України, у встановлений ч.1 ст.95 МК України строк, транспортного засобу.

Статтею 95 МК України визначено строки транзитних перевезень, а саме: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення зоні однієї митниці - 5 діб).

Частиною 1 ст. 381 МК України передбачено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування, які постійно зареєстровані у відповідних органах іноземної держави з метою транзиту через митну територію України без письмового декларування та внесення грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезені таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. При цьому, згідно гл. 55 р. 7 МК України поміщення громадянином - резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов'язком письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням формальностей, передбачених МК України.

За вказаних обставин, вищезазначений транспортний засіб, ввезено ОСОБА_1 на митну територію України в митному режимі транзит, що не заперечується позивачем.

Згідно ч.3 ст.470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів їх видача без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Щодо покликання представника позивача на те, що відповідач не мав права накладати адміністративне стягнення у зв'язку зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Таким чином, при розгляді справ про порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та вирішення питання про строк накладення адміністративного стягнення необхідно з'ясувати питання про день коли було виявлено вказане правопорушення. За змістом ст. 491 МК України вказане правопорушення може бути виявлено посадовими особами митниці безпосередньо (під час переміщення через митний кордон чи митного оформлення товарів тощо) або ж внаслідок офіційного письмового повідомлення про вчинення порушення митних правил, отриманого від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

У відповідності до ч.ч.1,2,4 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно п. 5 розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 №657 визначено, що якщо факт аварії чи дії обставини непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

З огляду на вищевикладене, а також на те, що постанова від 28.11.2017 року винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття ухвали; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 9, 19, 20, 90, 122, 210, 211, 228, 241, 242, 243, 245 КАС України, ст.ст.4, 481, 511 МК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

поновити строк звернення до суду.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.Р.Волоско.