Справа № 643/7359/17
Суддя: Сиротников Р. Є.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/7359/17

Провадження № 2-а/643/80/18

06.02.2018 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Сиротникова Р.Є.,

за участі секретаря Золотоверхої О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до командира роти №8 батальйону №1 УПП у м. Харкові ДПП МВСУ Шуліченко Антона Дмитровича про скасування постанови, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову командира роти №8 батальйону №1 УПП у м. Харкові ДПП МВСУ Шуліченко Антона Дмитровича від 30.05.2017 серії БР № 668828 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.122, ч.6 ст. 121 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначив, що 15.05.2017 року інспектором роти №8 батальйону №1 лейтенантом поліції Морозовим С.О. винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 121 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу 170,00 грн.

Вказана постанова за зверненням позивача в управлінні патрульної поліції м. Харкова скасована та справа направлена на новий розгляд 30.05.2017.

На співбесіді в управлінні патрульної поліції м. Харкова винесено нову постанову від 30.05.2017 серії БР №668828, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122, ч.6 ст. 121 КУпАП, через порушення п.9.2 ПДР України.

Під час розгляду адміністративного матеріалу позивач неодноразово пояснював працівникам поліції, що автомобіль, на якому він пересувався, ввезений на територію України в режимі тимчасового ввезення, відповідно до положень гл.18 Митного кодексу України.

Не зважаючи на пояснення позивача, інспектор підійшов до розгляду справи формально, розглянув справу на місці, без складання протоколу, крім того інспектором під час винесення постанови порушено законодавство України щодо забезпечення права позивача на захист та з'ясування всіх обставин правопорушення. Так, всупереч поясненням позивача та вимогам діючого законодавства, інспектор при ухваленні обох постанов не прийняв до уваги той факт, що позивач не має жодних законних прав та підстав для постановки цього транспортного засобу на облік, не навів доказів того, що автомобіль знаходиться в міжнародному русі на території України більше двох місяців без відповідної реєстрації в ДАІ.

Позивач вказував, що він не володів інформацією стосовно того, що власником транспортного засобу не було виконано його державну реєстрацію протягом двох місяців.

Крім того, в додаткових письмових поясненнях до адміністративного позову, позивач вказував, що з отриманої ним від Департаменту патрульної поліції м. Харкова відповіді від 29.06.2017 року чітко зазначено, що його притягнуто до адміністративної відповідальності лише за ч.2 ст. 122 КУпАП, з чого вбачається, що оскаржувана ним постанова складена не вірно, з порушенням норм чинного порядку складання постанов та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно нього має бути закрито.

В судове засідання позивач не з'явився, надав суду додаткові письмові пояснення, заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, до початку судового розгляду від нього надійшли письмові заперечення проти позову, про наступне.

Так, відповідач в письмових запереченнях вказував, що за порушення п.2.9.В Правил Дорожнього руху України 15.05.2017 року по Полтавському шляху, в районі будинку 31 в м. Харкові, автомобілем BMW 318 з реєстраційним номером НОМЕР_1, стосовно ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст. ст. 33, 284 КУпАП, винесена постанова про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №099249 за ч.6 ст. 121 КУпАП, із накладенням на ОСОБА_1. адміністративного стягнення у вигляді штрафу 170,00 грн. копію вказаної постанови позивач отримав та, в подальшому оскаржив до Управління патрульної поліції м. Харкова.

З урахуванням обставин справи, пояснень особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності та отриманої від Управління боротьби з митними правопорушеннями Харківської митниці ДФС, відповіді, постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності від 15.05.2017 року скасована, справа направлена на новий розгляд. Відповідач вказував, що під час повторного розгляду адміністративного матеріалу, ним дотримані всі вимоги діючого законодавства щодо процедури розгляду справи, дотримання права особи, що притягується до адміністративної відповідальності, на захист, тощо, та за результатами розгляду адміністративного матеріалу прийнято поставу, що оскаржується.

Факт порушення ОСОБА_1 п. 9.2 ПДР України підтверджується рапортом лейтенанта поліції Морозова С.О., згодою ОСОБА_1 зі скоєним правопорушенням та відеозаписом з каналу YouTube.

В зв'язку із наведеним у письмових запереченнях, відповідач наполягав на відсутності порушень процедури розгляду адміністративного матеріалу з боку відповідача та просив у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, справу розглядати за його відсутності.

Суд, ознайомившись із письмовими поясненнями та запереченнями, наданими сторонами у справі, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності встановив наступне.

Судом встановлено, що постановою від 30.05.2017 серія БР №668828, складеною відповідачем у справі, позивача, ОСОБА_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.6 ст. 121 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 425,00 грн.

З тексту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1, 15.05.2017 року керуючи автомобілем BMW 318 з реєстраційним номером НОМЕР_1, по Полтавському Шляху, в районі будинку №1 в м. Харкові, не подав сигнал світловим покажчиком повороту перед перестроюванням, чим порушив п.9.2 ПДР України. Крім того, ОСОБА_1 керував автомобілем, що не пройшов реєстрацію, котра є обов'язковою, що встановлено законом, чим порушив п. 2.9 ПДР України.

Копію вказаною постанови позивачеві вручено, про що свідчить його підпис у п. 10 постанови.

З тексту цієї постанови та з відповіді на запит Департаменту патрульної поліції з Управління протидії митним правопорушенням Харківської митниці ДФС, вбачається що власником автомобіля BMW 318 з реєстраційним номером НОМЕР_1, є громадянин-нерезидент ОСОБА_2. Таким чином, як стверджував позивач, він не є власником зазначеного автомобіля.

З копії відповіді на запит Департаменту патрульної поліції інформації від Управління боротьби з митними правопорушеннями Харківської митниці ДФС, вбачається, що транспортний засіб BMW 318 з реєстраційним номером (LT) НОМЕР_1 на підставі ст. 380 Митного кодексу України ввезено на митну території України 17.01.2017 з метою особистого користування в митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» громадянином-нерезидентом ОСОБА_2. Автомобіль ввезений на митну територію громадянином ОСОБА_2 знаходиться під митним контролем і може використовуватись виключно ним. З боку ОСОБА_1 вбачаються дії, відповідальність за які передбачена ч.2 ст. 469 Митного кодексу України, але в зв'язку із Рішенням Конституційного Суду України від 31.03.2015 року №1-4/2015, в теперішній час у органів ДФС України відсутня можливість притягнути його до відповідальності.

П.7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388, передбачає, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі-власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Разом із тим, судом береться до уваги і той факт, що відповідачем в постанові не конкретизовано, про який саме вид реєстрації транспортного засобу йдеться, а в документах, долучених до письмових заперечень, відомості щодо відсутності чи наявності реєстрації вказаного автомобіля відсутні.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, та висловлених останнім доводів.

Згідно з ст.283 Кодексу про адміністративні правопорушення, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити найменування органу, який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, щодо якої розглядається справа, опис обставин, установлених при розгляді справи, зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте рішення по справі.

За змістом п. 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Так, відповідно до ч. 2 ст.122 КпАП України передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п. 9.2 (б) правил дорожнього руху водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом…

Позивач зазначав, що рухався, дотримуючись правил дорожнього руху, та заперечує те, що він не увімкнув покажчик повороту.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Наразі, в порушення вимог вказаної статті відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото- чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб'єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення, при цьому пояснення у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інспектором відібрано не було.

Під час розгляду справи відповідачем не дотримано вказаних вище вимог закону, згідно яких останній має забезпечувати точне й правильне застосування матеріальних і процесуальних адміністративно-правових норм з метою з'ясування всіх обставин вчинення адміністративного правопорушення та правильної юридичної кваліфікації, яка б виключала сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні проступку, за вчинення якого на певну особу накладається конкретне стягнення.

Також відповідачем не подано до суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, які б дозволили вказати на достовірність обставин викладених в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, при цьому обов'язок по доказуванню порушення позивачем правил дорожнього руху та правомірності рішення суб'єкта владних повноважень покладається на відповідача, а відтак будь яких сумнівів з приводу наявності вини позивача ОСОБА_1 відсутні.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси

Відповідно до п.11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 280 цього Кодексу передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проте доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова не містить. Під час розгляду справи судом також не надано належних доказів на користь правомірності оскаржуваної постанови.

Згідно з ч.3 п.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, серії БР № 668828 від 30.05.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122, ч.6 ст. 121 КУпАП, у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 122, ч.6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст.ст.2, 19-20, 205, 241-243 КАС України, ст. ст.9, 33, 36, 121122, 251, 254, 258, 268 КУпАП, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Постанову серії БР № 668828 від 30.05.2017, винесену командиром роти №8 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту Патрульної поліції, Шуліченко Антоном Дмитровичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122, ч.6 ст. 121 КУпАП - скасувати та закрити провадження у справі.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Повне рішення складене 09.02.2018 року.

Суддя Московського районного

суду м. Харкова Р.Є. Сиротников