Справа № 161/815/18
Суддя: Пахолюк А. М.
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/815/18
Провадження № 2-а/161/152/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2018 року місто Луцьк Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Пахолюка А.М.

при секретарі - Турук І.Р.

за участю:

позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Бубнюка Л.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за позовною заявою ОСОБА_2 до поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Крука Євгена Євгеновича про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Крука Євгена Євгеновича (далі - Відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Свій позов мотивує тим, що 11 січня 2018 року Відповідачем було складено щодо нього постанову по справі про адміністративне правопорушеннясерії АР № 236124 за ч. 6 ст. 121 КУпАП (далі - постанова) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн.

Вважає дану постанову протиправною та такою, що постановлена з грубим порушенням вимог чинного законодавства, щодо її змісту та процедури складання. Вказує, що Відповідач, не врахувавши зовнішніх факторів, у тому числі й несприятливих погодних умов, помилково та безпідставно дійшов висновку, що він порушив відповідні правила дорожнього руху, керуючи автомобілем з державним номерним знаком, що був неосвітлений у темну пору доби.

З врахуванням наведеного, просить суд визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову, а справу про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.6 ст.121 КУпАП закрити.

Ухвалою суду від 31 січня 2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

У встановлений в ухвалі строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, з підстав, зазначених у позовній заяві. Крім того, суду пояснив, що Відповідач не склавши протокол, позбавив його права надання пояснень та доказів щодо власної невинуватості у вчиненні правопорушення, з'ясування обставин, що пом'якшують відповідальність, оскільки не є злісним порушником ПДР України та не притягався до адміністративної відповідальності. Також вказав, що він був позбавлений можливості надати Відповідачу свої докази та письмові пояснення. Просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Суду пояснив, що дії Відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідали вимогам Закону України «Про національну поліцію», Закону України «Про дорожній рух» та ПДР України. Крім того, зазначив, що позивач не заперечував та визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення на місці надаючи відповідні пояснення, що підтверджується відеозаписом з місця розгляду справи, записаного на камеру поліцейського інспектора Чуль М.С. Просив суд, відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 січня 2018 року Відповідачем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушеннясерії АР № 236124 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. (а.с. 4).

Згідно ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин..

При цьому відповідно до ч.1 цієї ж статті кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач, керуючи транспортним засобом Volkswagen Caddy, номерний знак НОМЕР_1, 11 січня 2018 року о 17 год. 09 хв. у місті Луцьку на вул. Чернишевського, 43, керував автомобілем з державним номерним знаком, що був неосвітлений у темну пору доби, чим порушив п.п. 2.9 «в» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Частиною 6 статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком.

Пунктом 2.9 «в» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису з камери нагрудного реєстратора поліцейського Чуль М.С. (а.с.21) вбачається, що позивач не заперечив факт порушення ним вимог п.п. 2.9 «в» ПДР України та визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення на місці, надаючи відповідні пояснення. Вказаний відеозапис також підтверджує відсутність освітлення номерного знаку на автомобілі, яким керував позивач.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису з камери нагрудного реєстратора поліцейського Чуль М.С. (а.с.26) вбачається, що розгляд справи відбувся за участю позивача, якому належним чином було роз?яснено його права та обов?язки, винесено постанову та вручено ії копію для ОСОБА_2

Таким чином, суд вважає, що надані представником відповідача відеозаписи, здійснені за допомогою камери нагрудного реєстратора інспектора поліції Чуль М.С., яка в той день чергувала разом із Відповідачем, є належним та допустимим доказом, у розумінні положень ст. 251 КУпАП, ст.ст.72, 99 КАС України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вина позивача у вчиненні зазначеного порушення доведена повністю, а тому доводи останнього про свою невинуватість суд вважає безпідставними.

Суд не бере також до уваги доводи позивача про незаконне притягнення до адміністративної відповідальності без складання протоколу, оскільки, в даному випадку, розгляд правопорушення, вичиненого позивачем, віднесено до компетенції Національної поліції, що в силу вимог ч.2 ст.258 КУпАП не вимагає складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Однак, на підставі п.4 ч.3 ст.286 КАС України, суд вважає за доцільним змінити застосоване до позивача стягнення, виходячи з наступного.

Статтею 6 КАС України закріплений принцип верховенства права відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом…,який вирішить спір щодо його прав та обов'язків …»

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Срамек проти Австрії» (case Sramek v. Austria, § 36) зазначив, що орган влади, який не є судом держави, для виконання статті 6 § 1, може розглядатися як «суд» у змістовному значенні цього терміна.

На думку суду, в даному випадку поняття «суд» може розглядатися у змістовному значенні щодо Відповідача у справі, так як, останній відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію» та вимог КУ пАП наділений повноваженнями одноособово вирішувати справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності та застосування до неї заходу адміністративного стягнення.

Таким чином, Відповідач, будучи уповноваженим діяти від імені держави, при вирішенні питання про притягнення позивача до відповідальності повинен був дотримуватися критеріїв незалежності та безсторонності, передбачених ст. 6 Конвенції.

На думку суду, під час притягнення позивача до відповідальності зазначені критерії не були дотримані, виходячи з наступного.

Із пояснень учасників справи в судовому засіданні, досліджених судом доказів, зокрема, відеозапису правопорушення, вбачається, що позивач під час притягнення його до адміністративної відповідальності визнав своє правопорушення, неодноразово попросив вибачення та пояснив, що освітлення номерного знака було справне, коли він сідав за кермо автомобіля, вказав, що згідний усунути допущене порушення.

Натомість працівники поліції, діючи від імені держави, в порушення вищевказаного принципу незалежності та безсторонності, допустили зі свого боку певні звинувачення з адресу позивача, який працює адвокатом, про його надто прискіпливу позицію під час розгляду справ у суді, де однією з сторін є орган поліції (а.с.21 -відео з 3 хв. 46 сек. по 3 хв. 52 сек.)

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що на момент вчинення порушення позивач згідно ст. 39 КУпАП вважається таким, що не притягувався до адміністративної відповідальності.

Як було зазначено вище, вина позивача у вчиненні зазначеного порушення доведена повністю, однак, із врахуванням вищевказаних обставин, на думку суду, в даному випадку має місце малозначність порушення з боку позивача.

Однак, Відповідач в порушення вимог ст.ст. 22, 280 КУпАП належним чином не з?ясував усіх обставин, що впливали б на застосування до позивача адміністративного стягнення і, на думку суду, не діяв безсторонньо.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи вищевикладене, суд дослідивши представлені докази, вважає, що при накладенні адміністративного стягнення Відповідачем не в повній мірі з'ясовані всі обставини справи, не в повній мірі враховано ступінь скоєного і накладене стягнення, особу правопорушника, порушено критерії незалежності та безсторонності, а тому позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме змінити застосований до позивача захід стягнення зі штрафу на усне зауваження на підставі ст. 22 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 77, 79, 241-246, 286, 293 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити частково.

Змінити захід стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 170 (сто сімдесят) грн., передбачений постановою серії АР №236124 від 11 січня 2018 року поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Крука Євгена Євгеновича про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП ОСОБА_2, та на підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_2від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення в повному обсязі складено 13 лютого 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.