Справа № 489/1967/17
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 р.м.ОдесаСправа № 489/1967/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Кирильчук О.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: Потапчука В.О. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інгульського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області на Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Інгульського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Інгульського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що з її боку не було зловживань при призначенні пенсії, вона не несе відповідальності за ведення трудової книжки та за достовірність довідки роботодавця, а тому відсутні підстави для зменшення розміру її пенсії.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва від 21.03.2017 року №34/3. Зобов'язано Інгульське об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2017 року із врахуванням довідки ТОВ фірма «Інкомпром» ЛТД про заробітну плату від 05.10.1996 року №39 та із врахуванням до загального страхового стажу періодів роботи: в АТЦ «Миколаївхарчтехсервіс» - з 01.09.1991 року по 31.03.1992 року, у ТОВ фірмі «Інкомпром» ЛТД - квітень 1992 року, червень 1992 року, грудень 1992 року. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Інгульське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області не погодившись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції від 04 жовтня 2017 року по справі № 489/1967/17 та залишити без задоволення адміністративний позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Інгульське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до записів у трудовій книжці Позивач працювала в АТЦ «Миколаївхарчтехсервіс» з 01.09.1991 року по 31.03.1992 року на посаді головного економіста, однак запис про звільнення зроблено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, а саме: некоректне виправлення року в даті звільнення та в підставах внесення запису про звільнення не зазначено номер наказу.

ОСОБА_2 подала заперечення на апеляційну скаргу, у яких зазначає, що чинне трудове законодавство не передбачає відповідальності та будь-яких інших правових наслідків для працівника за неналежне ведення трудових книжок, оскільки така відповідальність покладена саме на роботодавця.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 04.11.2001 року є пенсіонером за віком та перебуває на обліку в Інгульському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області. На підставі заяви від 14.06.2004 року позивачу здійснено перерахунок пенсії, у тому числі з урахуванням довідки ТОВ фірми «Інкомпром» ЛТД від 05.10.1996 року №39.

21.03.2017 року Рішенням управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва №34/3 вирішено не враховувати до загального страхового стажу ОСОБА_2 наступні періоди роботи: в АТЦ «Миколаївхарчтехсервіс» з 01.09.1991 року по 31.03.1992 року; в ТОВ фірмі «Інкомпром» ЛТД - квітень 1992 року, червень 1992 року, грудень 1992 року, а також вирішено пенсійну виплату ОСОБА_2 проводити без врахування довідки про заробітну плату від 05.10.1996 року №39, виданої ТОВ фірмою «Інкомпром» ЛТД.

Відповідно до вказаного рішення, період роботи позивача в АТЦ «Миколаївхарчтехсервіс» з 01.09.1991 року по 31.03.1992 року не підлягає зарахуванню до загального страхового стажу позивача в зв'язку із неможливістю підтвердження первинними документами, а період роботи в ТОВ фірмі «Інкомпром» ЛТД за квітень 1992 року, червень 1992 року, грудень 1992 року - у зв'язку із ненарахуванням роботодавцем заробітної плати і несплатою страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Крім того, довідка ТОВ фірми «Інкомпром» ЛТД про заробітну плату від 05.10.1996 року №39 є недостовірною, у зв'язку із чим відповідачем вирішено її не враховувати для розрахунку пенсійної виплати позивача.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва від 21.03.2017 року №34/3 є протиправним, а тому наявні підстави для задоволення позову. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до ст. 66 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991, № 1788-XII, в редакції чинній на момент призначення пенсії вперше, заробіток для обчислення пенсій включається всі види оплати праці, на які за діючими правилами нараховуються страхові внески, крім виплат одноразового характеру, не обумовлених діючою системою оплати праці (компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога та інші), перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2.10 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Положеннями п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

При перевірці пенсійної справи відповідачем встановлено, що позивач працювала в АТЦ «Миколаївхарчтехсервіс» на посаді головного економіста з 01.09.1991 року (наказ №15-к від 01.09.1991 року) по 31.03.1992 року (наказ №_ від 31.03.1992 року). Запис про звільнення зроблено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, а саме: некоректне виправлення року в даті звільнення та в підставах внесення запису про звільнення не зазначено номер наказу.

Так, відповідач посилається на вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58. Разом з тим, вказана Інструкція була прийнята вже після звільнення позивача з займаної посади в АТЦ «Миколаївхарчтехсервіс» та не може бути застосована до спірних правовідносин.

Крім того, чинне трудове законодавство не передбачає відповідальності та будь-яких інших правових наслідків для працівника за неналежне ведення трудових книжок, оскільки така відповідальність покладена саме на роботодавця.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості.

Відповідачем не було вчинено належних, достатніх та вчасних дій по перевірці змісту наданих документів, виявленні розбіжностей (невідповідностей), зокрема, шляхом направлення уточнюючих запитів до АТЦ «Миколаївхарчтехсервіс». При цьому, пенсію позивачу було призначено ще з 2001 року, а висновок про недостовірність запису у трудовій книжці відповідачем зроблено лише у березні 2017 року.

Отже, посилання апелянта в апеляційній скарзі на зловживання позивача, оскільки ПФУ до 2013 року не мали повноважень проводити перевірки, судом не приймаються.

Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися зав рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки № 58», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трго проти Хорватії».

Враховуючи, що ведення трудових книжок покладається на роботодавця, рішення про неврахування до загального страхового стажу позивача періоду роботи в АТЦ «Миколаївхарчтехсервіс» з 01.09.1991 року по 31.03.1992 року прийнято необґрунтовано та в цій частині підлягає скасуванню, оскільки припущення щодо виправлень у даті звільнення і сама лише відсутність номеру наказу про звільнення з роботи за наявності дати видання цього наказу 31.03.1992 року не свідчить про відсутність трудових відносин із підприємством.

Протиправним також є рішення щодо виключення із страхового стажу періодів роботи позивача в ТОВ фірмі «Інкомпром» ЛТД (квітень 1992 року, червень 1992 року, грудень 1992 року), оскільки в трудовій книжці позивача наявні записи про роботу на зазначеному підприємстві з 01.04.1992 року по 15.09.1996 року, а тому із урахуванням ч.1 ст.56 та ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» спірні періоди трудового стажу підтверджено трудовою книжкою.

Відповідачем зазначено, що здійснити перевірку достовірності довідки ТОВ фірми «Інкомпром» ЛТД про заробітну плату від 05.10.1996 року №39 неможливо. Оскільки недостовірність зазначеної довідки є лише припущенням відповідача, рішення останнього про неврахування довідки при проведенні пенсійної виплати прийнято необґрунтовано і тому в цій частині підлягає скасуванню.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржуване рішення управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва від 21.03.2017 року №34/3 підлягає скасуванню. Вимоги про визнання дій відповідача щодо зменшення розміру пенсії неправомірними задоволенню не підлягають, оскільки таке зменшення є наслідком ухвалення оскаржуваного рішення. Визначення пенсії у конкретному розмірі є дискреційними повноваженнями відповідача, а тому із урахуванням висновку суду про перерахунок і виплату пенсії позов в частині вимог про зобов'язання відновити розмір пенсії до 2303,78 грн. задоволенню не підлягає.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними у справі матеріалами та підлягають частковому задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інгульського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2017 року по справі № 489/1967/17, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

суддя-доповідач: ОСОБА_1
судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4