Справа № 584/1350/17
Суддя: Крєпкий С. І.
Дата ухвалення: 2018-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №584/1350/17
Провадження №2-а/584/4/18
РІШЕННЯ

Іменем України

07 лютого 2018 року Путивльський районний суд Сумської області

у складі: головуючого - судді Крєпкого С.І.

секретар Худайкулова О.М.

з участю: представника відповідача - Кадуріна П.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Путивль за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Руднєвської сільської ради Путивльського району Сумської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'я зання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до Руднєвської сільської ради Путивльського району Сумської області і свої вимоги мотивує тим, що 26.05.2017 року вона подала до відповідача заяву про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га в межах населеного пункту с. Руднєве Путивльського району.

Рішенням 17 сесії 7 скликання Руднєвської сільської ради Путивльського району Сумської області від 17.07.2017 було вирішено надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,23 га, оскільки у користуванні позивача перебуває земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,37 га, а середньо сільській показник - 0,6 га, запропоновано провести безкоштовну приватизацію земельної ділянки якою вона користується, замовити в землевпорядній організації розробку проекту землеустрою та погодити його згідно з нормами чинного законодавства.

Вважає, що відповідач не мав законних підстав самостійно зменшувати розмір земельної ділянки.

При цьому земельна ділянка, площею 0,37 га, яка перебуває в її користування відповідно до викопіювання з погосподарської книги, не зареєстрована за нею на праві власності чи користування, не є сформованою, не розташована в тому масиві, за рахунку якого позивач бажає відвести земельну ділянку, площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства і не має відношення до порушеного нею питання в поданій заяві.

Посилаючись на ст.14 Конституції України. ст.ст.118, 121, 125 ЗК України, ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст.5 Закону України «Про особисте селянське господарство», просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення 17 сесії 7 скликання Руднєвської сільської ради Путивльського району Сумської області від 17.07.2017;

-зобов'язати Руднєвську сільську раду Путивльського району Сумської області повторно розглянути заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га в межах с. Руднєве Путивльського району Сумської області.

Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду повідомлені належним чином.

Представник відповідача позов не визнав.

В наданому відзиві на адміністративний позов зазначив, що рішення сесії було прийнято відповідно до «Положення про надання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності на території Руднєвської сільської ради" від 14.06.2017 з дотриманням вимог чинного законодавства враховуючи також те, що в наявності у сільської ради є лише 34,01 га земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства (а.с.39-42).

Задоволення заяви позивача було б порушенням прав інших громадян, які звернулись з аналогічними заявами і не мають у власності земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства (а.с.43-46,47).

Крім того зазначає, що у користуванні ОСОБА_2 знаходиться земельна ділянка розміром 0,37 га для ведення особистого селянського господарства, однак право на нього вона не оформила та не зареєструвала (а.с.34-38).

При цьому позивачу не було відмовлено у передачі земельної ділянки у власність, а згідно з ч.10 ст.118 ЗК України до суду може бути оскаржена відмова органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа розглянута за відсутності позивача та її представника.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 26.05.2017 року позивач звернулась до Руднєвської сільської ради Путивльського району Сумської області з заявою, в якій просила надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства в межах с.Руднєве Путивльського району Сумської області (а.с.6).

Рішенням 17 сесії 7 скликання Руднєвської сільської ради Путивльського району Сумської області від 17.07.2017 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення особистого селянського господарства у власність ОСОБА_2.» надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,23 га, оскільки у користуванні ОСОБА_2 перебуває земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,37 га, а середньо сільській показник - 0,6 га.

Запропоновано провести безкоштовну приватизацію земельної ділянки якою вона користується та замовити в землевпорядній організації розробку проекту землеустрою та погодити його згідно з нормами чинного законодавства (а.с.9).

З копії погосподарської книги вбачається, що у ОСОБА_2 в користуванні перебуває земельна ділянка, площею 0,37 га, цільове призначення - вдення особистого селянського господарства (а.с.8).

Згідно з п.10 Перехідних положень КАС України (в редакції згідно із Законом України від 03 жовтня 2017 року N 2147-VIII) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ст.12 ЗК України, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу належить до повноважень сільських, селищних, міських рад.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Статтею 46 вищевказаного Закону закріплено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель урегульовано Земельним кодексом України.

Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться в разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Згідно з ч.6 ст.118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верхівній Раді Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Отже, законодавцем встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких заявникові може бути відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У такому випадку відмова може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли компетентним суб'єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об'єкта вимогам, зазначеним у ЗК Україні, які повинні бути затверджені у встановленому законом порядку, або вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко - економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, всупереч наведеним положенням, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірність його дій, що оскаржуються.

Викладена у рішенні від 17.07.2017 позиція у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0, 23 га (фактично відмова у наданні дозволу розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га) не містить посилання на жодну з визначених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України підстав для часткового задоволення заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Враховуючи приписи п. б ч.1 ст. 121 ЗК України, якими унормовано право громадян України на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара, та беручи до уваги, що заявлений позивачем розмір земельної ділянки відповідає вказаному, водночас, при розгляді заяви позивача не було встановлено підстав, передбачених ч.7 ст.118 ЗК України, а крім того, позивачем було подано разом з заявою необхідний пакет документів.

Заперечення відповідача, що в користуванні ОСОБА_2 знаходиться земельна ділянка розміром 0,37 га для ведення особистого селянського господарства, однак право на нього вона не оформила та не зареєструвала, суд не бере до уваги, оскільки право користування та сам по собі факт надання особі дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не породжує у цієї особи права власності на земельну ділянку, а отже не може бути підставою для відмови.

При цьому необхідно зазначити, що чинним законодавством не визначено критерії пріоритетності того чи іншого заявника саме на стадії процесу надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність у відповідача юридичних та фактичних підстав для відмова у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га та часткове задоволення заяви.

Таким чином, оскільки у ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач частково відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки протиправно, а визначених законом підстав для такої відмови під час розгляду справи встановлено не було, позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8-10, 79, 90, 241-246, 257-262 КАС України, суд,

вирішив:

1.Визнати протиправним та скасувати рішення сімнадцятої сесії сьомого скликання Руднєвської сільської ради Путивльського району Сумської області (місцезнаходження: вул.Руднєва, 33, с.Руднєве Путивльського району Сумської області, ідентифікаційний ) від 17 липня 2017 року про надання ОСОБА_2 (місце проживання:с.Руднєве Путивльського району Сумської області) дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0, 23 га, яка знаходиться в межах села Руднєве Путивльського району Сумської області.

2.Зобов'язати Руднєвську сільську раду Путивльського району Сумської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 26 травня 2017 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, яка знаходиться в межах села Руднєве Путивльського району Сумської області.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складене у повному обсязі 12 лютого 2018 року.

Суддя:підпис

З оригіналом згідно

Суддя С.І.Крєпкий

Станом на 12 лютого 2018 року рішення не набрало законної сили.

Суддя С.І.Крєпкий