Справа № 823/2375/17
Суддя: В.А. Гайдаш
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року справа № 823/2375/17

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гайдаш В.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Баклаженко Н.В.,

представника позивача ОСОБА_1 (за договором),

представника відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_3 (вул. Калініна, 3, с. Геронимівка, Черкаський р-н, 19601, далі позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області (вул. Смілянська, 131, м. Черкаси, 18000, далі відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, викладене в листі від 21.08.2017 №7275/6-17 про відмову у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2 га, яка розташована на території Топилівської сільської ради Чигиринського району.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він 13.07.2017 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2 га, яка розташована на території Топилівської сільської ради Чигиринського району. Головним управлінням Держгеокадастру в Черкаській області листом від 21.08.2017 №7275/6-17 відмовлено позивачу у наданні відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою, в зв'язку з тим, що в позивача відсутні документи, які засвідчують його зайнятість у соціальній сфері. Крім того, в листі відповідач також зазначив, що відповідно до рішення Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області від 04.08.2017 №15-4/VII сільська рада відмовила в погоджені щодо надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою. На думку позивача, відповідач протиправно відмовив йому в наданні відповідного дозволу, оскільки вищезгадана відмова надана відповідачем з підстави, яка не передбачена ч. 3 ст. 118 Земельного кодексу України.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечив, надав до суду письмовий відзив та зазначив, що розглянувши заяву позивача з проханнями надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2 га, яка розташована на території Топилівської сільської ради Чигиринського району, Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області листом від 21.08.2017 №7275/6-17 відмовило позивачу у наданні відповідного дозволу на розробку в звязку із відсутністю в позивача документів які засвідчують його зайнятість у соціальній сфері, а також через відмову Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області в погоджені щодо надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою. Представник відповідача вважає, що вищезгадана відмова є правомірною та вважає, що адміністративний позов є безпідставним, необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно, об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, судом встановлено наступне.

ОСОБА_3 звернулась із заявою за вхідним номером 12971/0/5-17-СГ від 20.07.2017 про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2 га, яка розташована на території Топилівської сільської ради Чигиринського району.

Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області надіслало до Топилівської сільської ради Чигиринського району запит про висловлення позиції органу місцевого самоврядування щодо можливості надання позивачу дозволів на розробку документації із землеустрою.

Рішенням Топилівської сільської ради Чигиринського району від 04 серпня 2017 року №15-4/VІІ «Про пропозицію Топилівської сільської ради Чигиринського району щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою по відведенню земельних ділянок сільськогосподарського призначення в адміністративних межах Топилівської сільської ради ОСОБА_3 та ОСОБА_4А.» рекомендовано Головному управлінню Держгеокадастру у Черкаській області не надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою по відведенню земельних ділянок сільськогосподарського призначення в адміністративних межах Топилівської сільської ради ОСОБА_3 та ОСОБА_4А, у звязку з потребою першочергового виділення земель учасникам АТО, жителям села Топилівка.

Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області листом від 21.08.2017 №7275/6-17 відмовило позивачу у наданні відповідного дозволу на розробку із підстав у звязку із відсутністю в позивача документів, які засвідчують його зайнятість у соціальній сфері, а також через відмову Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області в погоджені щодо надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою.

Надаючи оцінку встановленим обставинам, суд врахував, що земельні відносини в Україні відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України від 24.10.2001 №2768-ІІІ (далі ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень на підставі ч. 2 ст. 116 ЗК України.

Суд врахував ч. 4 ст. 122 ЗК України, якою передбачено, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності передає у власність або у користування для всіх потреб центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи.

Відповідно до підп. 12 п. 4 положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 лютого 2015 року №14, Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

З аналізу наведених норм вбачається, що відповідача наділено повноваженнями розпоряджатися земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності.

Згідно з ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Згідно з ч .7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із листа відповідача від 21.08.2017 №7275/6-17 вбачається, що ним фактично відмовлено позивачу у задоволенні його клопотання з огляду на відсутність документів, що засвідчують зайнятість позивача у соціальній сфері.

Однак така підстава не узгоджується з викладеними вимогами законодавства, оскільки п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Суд звернув увагу, що наведеною нормою не встановлено імперативного припису заборони передачі земельних ділянок резервного фонду у власність або користування громадянам не зайнятим у соціальній сфері на селі, а лише передбачене переважне право на отримання таких земельних ділянок.

Крім того, з аналізу вище наведених норм ЗК України вбачається, що перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою є вичерпний, як і вичерпний перелік видів рішень за наслідками розгляду клопотань, та не передбачає такої підстави відмови, як зазначено відповідачем в оскаржуваному рішенні з посиланням на п.7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Враховуючи викладене та оскільки ЗК України має вищу юридичну силу, ніж згаданий Указ Президента України, суд дійшов висновку, що наведена підстава відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не узгоджується з викладеними нормами законодавства.

Щодо посилання відповідача на рішення Топилівської сільської ради від 04.08.2017 №15-4/VII, яким рекомендовано відповідачу відмовити у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою у звязку з потребою першочергового надання земель учасникам АТО, суд зазначає наступне.

Наказом Держземагентства України №328 від 15.10.2014 введено в дію рішення колегії Держземагентства України від 14.10.2014 №2/1 «Про обов'язкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності» (далі Рішення №2/1).

Відповідно до пункту 2 Рішення №2/1 начальники головних управлінь Держземагентства в областях, м. Києві за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні, що надходитимуть з 15.10.2014, забезпечують обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою.

Під час розгляду клопотань про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності надсилати органам місцевого самоврядування (сільським, селищним, міським радам) за місцем розташування земельної ділянки запити про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі якої зазначені земельні ділянки можуть бути передані у власність або користування (підп. 2.1. п. 2 Рішення №2/1).

Підп. 2.3 п. 2 Рішення №2/1 встановлено, що у разі надходження у десятиденний строк від органу місцевого самоврядування мотивованих заперечень стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які безпосередньо передбачені законом, зокрема частиною сьомою статті 118 та частиною третьою статті 123 ЗК України, відмовляти заявникові у задоволенні відповідного клопотання.

Врахувавши викладене, суд дійшов висновку, що рішення Топилівської сільської ради від 04.08.2017 №15-4/VII не містило мотивованих заперечень стосовно відмови в погодженні на розроблення документації із землеустрою, які безпосередньо передбачені законом, у т.ч. ч. 7 ст. 118 та ч. 3 ст. 123 ЗК України.

Тому врахування відповідачем зазначеного рішення як підстави для відмови позивачу в наданні відповідного дозволу суд вважає неправомірним.

Відповідно до абз. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відмова, що є предметом цього спору, оформлена листом відповідача від 21.08.2017 №7275/6-17, з огляду на вищевказані вимоги законодавства суд вважає її рішенням субєкта владних повноважень, що є протиправним і підлягає скасуванню.

Суд наголошує, що згідно з висновком Верховного суду України, викладеним в постанові від 10.12.2013 у справі №21-358а13, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Оскільки під час розгляду справи суд встановив протиправність рішення відповідача про відмову у наданні позивачу дозволу на розробку проектів землеустрою, дотримуючись завдання адміністративного судочинства згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України, для належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства та прийняти відповідно до чинного законодавства рішення з урахуванням висновків суду у цій справі.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Що стосується вирішення судом питання про компенсацію позивачу понесених судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що повязані із прибуттям до суду; 3) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) повязані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

В матеріалах адміністративної справи містяться договір про надання правової допомоги від 26.12.2017 №26 та додаткова угода про визначення вартості послуг від 26.12.2017, укладеного між позивачем та адвокатом ОСОБА_1

Як встановлено судом, вищевказаний представник позивача надавав позивачу правничу допомогу в судових засіданнях: 29.01.2018 - 11 хв., 17.11.2017 5 хв., 24.11.2017 36 хв., всього 52 хв., тому розмір компенсації позивачу витрат на професійну правничу допомогу в даній адміністративній справі становить 611 грн. (704 грн. 80 коп. / 60 хв. (година участі) х 52 хв. (фактично представник позивача надавав професійну правничу допомогу в судових засіданнях) = 611 грн.). Крім того, у матеріалах адміністративної справи відсутні докази сплати позивачем гонорару адвокату за правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області, викладене в листі від 21.08.2017 №7275/6-17 про відмову у наданні ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2 га, яка розташована на території Топилівської сільської ради Чигиринського району.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області повторно розглянути питання щодо надання ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2 га, яка розташована на території Топилівської сільської ради Чигиринського району.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 611 (шістсот одинадцять) грн.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.А. Гайдаш

Рішення складено у повному обсязі 08.02.2018.