Справа № 826/3049/16
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 лютого 2018 року № 826/3049/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовомОСОБА_1
доУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» (Відповідач-1) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (Відповідач-2)
третя особаПублічне акціонерне товариство «Дельта Банк»
про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом в якому просить суд:

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами, за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за договором № 9801 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on line» у доларах США від 05.02.2015 та договором № 9811 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on line» у доларах США від 05.02.2015;

зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» включити ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами, за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за договором № 9801 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on line» у доларах США від 05.02.2015 та договором № 9811 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on line» у доларах США від 05.02.2015;

зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами, за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за договором № 9801 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on line» у доларах США від 05.02.2015 та договором № 9811 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on line» у доларах США від 05.02.2015.

В обґрунтування позову зазначається, що на підставі постанови Правління НБУ від 02.03.2015 № 150 банк віднесено до категорії неплатоспроможних та виконавчою дирекцією Фонду 02.03.2015 прийнято рішення № 51 про запровадження у банку тимчасової адміністрації.

Надалі, 02.10.2015 Правлінням НБУ було прийнято постанову про відкликання банківської ліцензії, а виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - рішення від 02.10.2015 № 181 про початок процедури ліквідації Банку.

05.02.2015 між позивачкою та Банком укладено договір № 034-28540-050215 на відкриття та обслуговування поточного рахунку.

05.02.2015 між Банком та ОСОБА_3 укладено договір № 9801 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on line» у доларах США. Сума вкладу складає 2382,42 долари США. Згідно п. 1.8. договору зарахування вкладу здійснюється з власного поточного або вкладного рахунку, відкритого у Банку, або готівкою через касу Банку. Кошти на рахунок внесені (перераховані) ОСОБА_3.

Як зазначається у позові, 14.02.2015 між кредитором (вкладником) ОСОБА_3 та новим кредитором (новим вкладником) ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги за договором № 9801 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on line» у доларах США від 05.02.2015.

14.02.2015 між ОСОБА_3 та позивачкою складено акт приймання передачі документів.

16.02.2015 ОСОБА_3 письмово повідомив Банк про відступлення права вимоги за договором та заміну кредитора.

17.02.2015 позивачка, як новий кредитор надала до Банку заяву за вищезгаданим договором, відповідно до якої просила достроково припинити дію договору та суму вкладу та нараховані відсотки виплатити шляхом зарахування на її поточний рахунок.

16.11.2015 позивачка надала до Уповноваженої особи Фонду заяву про отримання вкладу на підставі договору про відступлення права вимоги.

Однак, як зазначається у позові, станом на 25.01.2016 Уповноважена особа Фонду на листа не відповів, грошові кошти позивачкою не отримані, в перелік осіб, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду на суму вкладу 2382,42 долари США позивача не включено.

Окрім того, як зазначається у позові, 05.02.2015 між Банком та ОСОБА_4 також укладено договір № 9811 «Найкращий on line» у доларах США. Сума вкладу складає 6000 доларів США. Згідно п. 1.8. договору зарахування вкладу здійснюється з власного поточного або вкладного рахунку, відкритого у Банку, або готівкою через касу Банку. Кошти на рахунок внесені (перераховані) ОСОБА_4.

Надалі, як зазначається у позові, 14.02.2015 між ОСОБА_4 та позивачкою укладено договір відступлення права вимоги за договором. 14.02.2015 між ОСОБА_4 та позивачкою складено акт передачі документів. 16.02.2015 ОСОБА_4 повідомив Банк про відступлення права вимог за вищезгаданим договором та заміну кредитора у зобов'язанні.

17.02.2015 позивачкою до Банку подано заяву про дострокове припинення дії договору та виплату суми вкладу.

Позивачка також зазначає, що 16.11.2015 позивачка надала Уповноваженій особі Фонду заяву про отримання вкладу на підставі договору про відступлення права вимоги.

Однак, як зазначається у позові, станом на 25.01.2016 Уповноважена особа Фонду на листа не відповів, грошові кошти позивачкою не отримані, в перелік осіб, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду на суму вкладу 6000 доларів США позивача не включено.

Позивач по суті вважає, що кошти у розмірі відступленого права вимоги у повній мірі відповідають визначенню вкладу, а позивач - статусу вкладника, а відтак відсутні підстави для обмеження позивача в отриманні суми гарантованого відшкодування.

Враховуючи наведене, позивач просить задовольнити позов.

Уповноважена особа Фонду заперечила проти позову та зазначила, що в силу вимог ч. 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором. Звертається увага на положення ч. 1 ст. 516 ЦК України, відповідно до якої заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Уповноважена особа Фонду звертає також увагу, що умовами публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів; договір банківського вкладу є публічним договором.

В контексті наведеного звертається увага, що на час підписання договорів про відступлення права вимоги, діяли Правила банківського обслуговування (в редакції від 14.01.2015), які є невід'ємною частиною публічного договору та відповідно до п. 2.12.19 яких передбачають, що клієнт (вкладник) не може здійснювати відступлення третім особам прав за договором банківського вкладу (депозиту) без отримання попередньої письмової згоди Банку. Пунктом 5.27 зазначених Правил також передбачено, що відступлення вкладником прав вимоги за договором банківського вкладу (депозиту) третім особам можливе лише за умови отримання письмової згоди Банку.

Уповноважена особа Фонду наполягає, що Банком такої згоди відносно вищезгаданих угод не надавалось, а відтак, угоди вчинені всупереч встановленим правилам та вимогам законодавства, а позивач не набув статусу вкладника чи кредитора, а кошти за договорами у відношенні позивачки - статусу вкладу, що у свою чергу позбавляє позивачку можливості на отримання гарантованої суми відшкодування за рахунок Фонду.

Відповідач при цьому звертає увагу, що 16.06.2015 та 07.07.2015 ОСОБА_3 було виплачено кошти у розмірі 200 000 грн в межах гарантованої суми за рахунок цільової позики Фонду. На залишок коштів ОСОБА_3, відповідно до його заяви було включено до 4 та 7 черг задоволення вимог кредиторів.

Так само, як зазначає відповідач, 16.07.2015 ОСОБА_4 було виплачено 200 000 грн, а на залишок коштів ОСОБА_4, відповідно до його заяви було включено до 4 та 7 черг задоволення вимог кредиторів.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб також заперечував проти задоволення позову з аналогічних підстав, зазначаючи про передчасність заявлення вимог до Фонду, оскільки Фонд формує Загальний реєстр вкладників на підставі відомостей, що отримуються від Уповноваженої особи Фонду, яких, однак, Фонд відносно позивачки не отримував.

Відносно процесуальних дій, вчинених у зв'язку із розглядом справи, слід зазначити, що ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва Літвінової А.В. від 01.03.2016 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судовий розгляд.

На підставі розпорядження про повторний автоматичний розподіл судових справ від 11.10.2017 №7311 та відповідно до пункту 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу повторно автоматично розподілено на суддю Окружного адміністративного суду м. Києва Кармазіна О.А.

Ухвалою від 24.10.2017 справу прийнято до провадження судді Кармазіна О.А. та призначено до розгляду по суті на 14.12.2017. На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України у судовому засіданні ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи те, що 15.12.2017 набрала чинності нова редакція КАС України, слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

У зв'язку з наведеним, справа розглянута з урахуванням положень пункту 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 250 КАС України в порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Так, у даному випадку сторонами не заперечується та визнається факт укладання вищезгаданих договорів з банком, зарахування коштів, підписання договорів про відступлення права вимоги, листування між банком та позивачкою.

Постановою правління Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії проблемних банків та заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, яка доведена до керівників структурних підрозділів банку 15.01.2015. Наведене не спростовується сторонами та не заперечується, встановлено у судових рішеннях по справі № 826/25560 (ухвала ВАС України від 14.09.2017 (К/800/21866/16), номер рішення в ЄДРСР 68903617) та у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 у справі № 826/358/16.

На підставі зазначеної постанови наказом № 2650 від 03.11.2014 ПАТ «Дельта Банк» запровадив з 04.11.2014 обмеження в своїй діяльності з метою стабілізації, в тому числі і шляхом не допущення проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, укладених до 04.11.2014, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків (п.1.2), що також встановлено у судових рішеннях по справі № 826/25560 (ухвала ВАС України від 14.09.2017 (К/800/21866/16), номер рішення в ЄДРСР 68903617).

На підставі постанови правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 прийнято рішення за № 51 про запровадження з 03.03.2015 по 02.06.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №147 від 03.08.2015 строк здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» продовжено до 02.10.2015 включно.

Постановою правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк». На виконання даної постанови Національного банку України від 02.10.2015 №664 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 02.10.2015 № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Даним рішенням розпочато процедуру ліквідації цього Банку та призначено уповноважену особу Фонду гарантування з делегуванням їй всіх повноважень ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначених ст.ст. 37, 38, 51, ч. 1 та 2 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Кадирову В.В. на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

Дата публікації про ліквідацію - Газета «Голос України» № 187 (6191) від 08.10.2015.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі за текстом - «Фонд») визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 р. № 4452-VI (надалі за текстом - «Закон № 4452-VI»).

Згідно частини 1 статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Статтею 27 Закону № 4452 регулюється порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

Так, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із зазначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

При цьому, у відповідності до частини 6 цієї статті, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню фондом відповідно до частини четвертої статті 26 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно частини 5 ст. 27 Закону № 4452, протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Частиною 2 ст. 26 Закону № 4452, передбачено, що вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно ч.4 вказаної статті Закону № 4452, Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

З аналізу наведених норм чинного законодавства України вбачається, що після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку вкладники набувають право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах 200 000,00 грн., за винятком вичерпного переліку підстав, передбачених ч.4 ст. 26 Закону № 4452.

У відповідності до п. 2-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09 серпня 2012 року №14 Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду: перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (далі - Перелік) (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 8, 11 частини четвертої статті 26 Закону. Переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів: 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону - подаються за структурою інформаційного рядка файла «N»; 7, 8 і 11 частини четвертої статті 26 Закону - подаються за структурою інформаційного рядка файла «M». Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах суми граничного розміру відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації, така сума відшкодування включається до Переліку. Протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Додаткова інформація надається окремими файлами залежно від її типу.

Згідно п. 2 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (з урахуванням обмежень, визначених уповноваженою особою Фонду відповідно до частини другої статті 38 Закону), за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр). Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду Переліку.

Пунктами 3, 4 частини 1 статті 2 Закону № 4452 визначено, що вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; а вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Враховуючи вищевикладене, у т.ч. положення п. 16 ст. 2, п. 6 ст. 2, п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 36, ч. 2 ст. 46 Закону № 4452, слід дійти висновку, що з моменту введення до Банку тимчасової адміністрації, унеможливлюється стягнення коштів та врегулювання майнових відносин з Банком у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до п. 8 Перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином укладання у даному випадку договорів про відступлення права вимоги не має будь-яких правових наслідків для цілей отримання позивачем статусу вкладника, а коштами у розмірі відступленого права вимоги - статусу вкладу позивача у Банку.

У даному випадку, ані позивачем, ані на користь позивача, не укладались договори банківського вкладу (депозиту) або банківського рахунку, та позивачем не вносилися кошти до банку.

Тобто, позивач не є вкладником в розумінні Закону № 4452, оскільки зазначені договори про відступлення права вимоги не дають підстав для визнання позивача особою, яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку.

Відповідно до ч.3 ст.1 Закону № 4452-VI відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

У свою чергу, ч.1 ст.26 Закону № 4452-VI відшкодування коштів за вкладом гарантовано лише вкладникам банку.

Інше тлумачення наведених законодавчих приписів призвело б того, що за одним вкладом гарантована сума відшкодування підлягала б виплаті як самому первісному кредитору-вкладнику, та і будь-якій кількості нових кредиторів.

Слід додати, що повідомлення про відступлення права вимоги подані до Банку 17.02.2015, що на думку позивача зумовлювало отримання позивачем статусу вкладника/кредитора Банку, слід зазначити, що на цю дату діяли вищезгадані Правила банківського обслуговування п/п. 2.12.19 та п. 5.27 яких передбачали отримання згоди Банку на перехід прав за вкладом до іншої особи, якої у даному випадку не було отримано, а відтак такі повідомлення не створюють для Банку, для Уповноваженої особи Фонду будь-яких наслідків для цілей визначення позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

В контексті наведеного слід додати, що Згідно п. 2.1 Правил останні є системою затверджених і оприлюднених норм, які встановлюють порядок та умови надання банком банківських послуг фізичним особам, пов'язаних зокрема з відкриттям та обслуговування поточних рахунків, відкриттям та обслуговуванням вкладних (депозитних) рахунків та прийняттям від фізичних осіб грошових коштів, що є сумами вкладів. Згідно п. п. 2.6, 2.7 Правил клієнт, уклавши з банком договір, підтверджує своє ознайомлення та повну і остаточну згоду з такими Правилами. У разі виникнення розбіжностей між положеннями цих Правил та умовами Договору, положення Правил мають пріоритетну силу і застосовуються сторонами до взаємовідносин, що виникають/діють відповідно до договору, якщо у договорі прямо не передбачено протилежне.

Більш того, на дату зазначеного повідомлення діяла пряма заборона НБУ для Банку вчиняти будь-які дії, які б призводили до збільшення гарантованої суми відшкодування, а відтак у Банку, в Уповноваженої особи Фонду були відсутні підстави для зміни особи вкладника/кредитора на позивача, оскільки б це призводило до збільшення гарантованої суми відшкодування за рахунок Фонду. У даному випадку вищевказані повідомлення по суті вказують на надання переваг одному вкладнику (первинному кредитору) переваг над іншими вкладниками, що по суті полягає у зміни черговості задоволення вимог кредиторів за рахунок Банку через відступлення права вимоги за вкладом іншій особі, що призводило б по суті до задоволення вимог кредитора понад гарантовану суму за рахунок коштів Фонду.

Судом враховується також те, що навіть у випадку належного відступлення права вимоги, відносно позивача, в силу загальновідомих правил, діяли б правила обов'язкової ідентифікації клієнта/вкладником Банком, яку позивач, як вбачається з матеріалів позову, не проходив, що додатково вказує на відсутність у позивача статусу вкладника для цілей отримання відшкодування за рахунок Фонду.

Наведене у сукупності свідчить, що для цілей отримання гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду, позивач за вказаних вище обставин не набув статусу вкладника, а відступлена позивачу сума вкладу іншої особи - статусу вкладу позивача, а відтак відсутні підстави для отримання позивачем суми гарантованого відшкодування за рахунок Фонду. У даному випадку судом не встановлено та позивачем не доведено порушення його прав з боку Уповноваженої особи Фонду чи самого Фонду, а відтак відсутні підстави для висновку про їх протиправні дії чи бездіяльність та, відповідно, відсутні підстави для задоволення позову.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За правилами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене у сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями статтями ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, ст. ст. 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.А. Кармазін