Справа № 820/6720/17
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

06.02.2018 р. справа №820/6720/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Ізюмської міської ради - Мітіної Віти Валеріївни, Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Ізюмської міської ради про 1) скасування рішення від 22.11.2017р. №38275656; 2) зобов'язання провести державну реєстрацію, -

встановив:

Позов було подано за допомогою засобів поштового зв'язку. Матеріали позову надійшли до суду 29.12.2017 р. Рішення про відкриття провадження у справі прийнято 03.01.2018 р. Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочатий з 02.02.2018 р. Відзив на позов надійшов до суду 19.01.2018 р.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що право власності підтверджено рішенням суду, будь-які перешкоди для реєстрації відсутні.

Відповідачі з поданим позовом не погодились.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначили, що у судовому рішенні не зазначена нова адреса об'єкта нерухомості (як-то: вул. Космонавтів, буд. №14/1) та не указані цілі частки у праві власності.

Суд, вивчивши доводи позову та відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов'язок зі збору доказів, дослідивши добуті по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що спір склався у правовідносинах з приводу прийняття державним реєстратором прав на нерухоме майно рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Дані правовідносини унормовані приписами Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Проаналізувавши положення названого акту законодавства, суд відмічає, що у процедурі розгляду поданих заявником документів державний реєстратор має повноваження на прийняття декількох актів волевиявлення владного управлінського характеру, а саме: рішення про зупинення розгляду заяви у порядку ст. 23 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", рішення про відмову у державній реєстрації прав відповідно до ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", рішення про зупинення державної реєстрації прав у порядку ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", рішення про державну реєстрацію прав у порядку п. 5 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Вказані повноваження суд не вважає ані делегованими (адже ці повноваження надані законом, а не за процедурою передачі від іншого суб'єкта владних повноважень), ані дискреційними (адже законом передбачено не розсуд особи, а прийняття чітко визначеного рішення у зв'язку з існуванням чітко визначених обставин).

Як з'ясовано судом, 17.11.2017 р. позивачі звернулись до органу державної реєстрації прав на нерухоме майно із заявою (прийнята 17.11.2017 р. 15:59:32 за реєстраційним номером 25287892) з приводу проведення державної реєстрації права приватної власності (спільної сумісної) на ? частки житлового будинку за рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 30.08.2011 р. по справі №2016/2-783/11.

22.11.2017 р. відповідачем за №38275656 було видано рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Юридичними мотивами прийняття спірного рішення владним суб'єктом обрані положення ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п.п. 18, 23 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (затверджений постановою КМУ від 25.12.2015 р. №1127).

Жодних фактичних мотивів у тексті спірного рішення владним суб'єктом не наведено.

Суд вважає, що виявлений недолік спірного рішення є суттєвим та нездоланним, адже одночасно порушує і критерій юридичної визначеності як невід'ємну складову запровадженого ст. 8 Конституції України принципу верховенства права, і вимоги ч. 3 ст. 2 КАС України (в редакції до 15.12.2017 р.) та вимоги ч. 2 ст. 2 КАС України (в редакції з 15.12.2017 р.) в частині обґрунтованості рішення владного суб'єкта.

Відтак, вказана обставина кваліфікується судом як самостійна та достатня підстава для скасування спірного рішення владного суб'єкта.

Окрім того, судом також виявлено і невідповідність закону обраних владним суб'єктом юридичних мотивів видання спірного рішення.

Так, відповідно до рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 30.08.2011 р. по справі №2016/2-783/11 позивачам виділено у натурі ? частину житлового будинку і надвірних будівель із фактичним визнанням права власності у розмірі 1/1 на окремі об'єкти нерухомості, котрі з достатньою чіткістю ідентифіковані судом.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Електронні документи, подані для проведення державної реєстрації прав, оформляються згідно з вимогами, встановленими цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства.

У ході розгляду справи судом встановлено, що позивачами для державної реєстрації прав було подано рішення райсуду, котре і зумовило виникнення цивільного права приватної власності.

Будь-яких претензій до тексту судового акту владний суб'єкт у спірному рішенні не зазначив.

Частиною 5 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що заява про державну реєстрацію прав подається окремо щодо кожного об'єкта нерухомого майна.

У разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду з одночасним набуттям речових прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, подається одна заява про державну реєстрацію прав на такі об'єкти.

При цьому одна заява подається лише у разі, якщо речові права на житловий будинок, будівлю, споруду та земельну ділянку, на якій вони розташовані, реєструються за однією особою.

Суд відзначає, що у тексті рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 30.08.2011 р. по справі №2016/2-783/11 чітко поіменовані всі складові окремого об'єкта нерухомості.

При цьому, суд звертає увагу владного суб'єкта, що діюче національне законодавство України не виключає випадку існування за однією поштовою адресою одразу декількох окремих об'єктів нерухомості (як-то: офісні центри тощо), належних різним власникам, а відтак, ця обставина не може слугувати підставою для відмови у державній реєстрації прав.

Вирішуючи спір, суд також бере до уваги, що ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (приписами якої владний суб'єкт обґрунтував спірне рішення) містить чотири частини, з яких лише у першій викладені підстави для відмови у проведенні державної реєстрації.

До того ж з відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" законодавцем запроваджено 12 підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав.

Використання владним суб'єктом одразу всіх цих підстав (що має місце у даному випадку) суперечить закону.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб'єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України.

Натомість факт порушення прав та інтересів позивачів у спірних правовідносинах у галузі державної реєстрації прав знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом, що є визначеною процесуальним законом обставиною для задоволення заявлених вимог в частині скасування спірного рішення владного суб'єкта та обтяження владного суб'єкта обов'язком здійснити повторний розгляд заяви про державну реєстрацію прав.

Оскільки матеріали справи не містять доказів існування у владного суб'єкта наміру допускати порушення закону у майбутній процедурі реєстрації права власності, то суд не знаходить підстав для задоволення позову в іншій частині.

Окремо суд бере до уваги, що відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, надана судом юридична оцінка обставинам відсутності перешкод для реєстрації права власності у спірних правовідносинах є обов'язковою для відповідача як владного суб'єкта.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати скасування рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Ізюмської міської ради - Мітіної Віти Валеріївни від 22.11.2017 р. №38275656.

Зобов'язати Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Ізюмської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 17.11.2017 р. о 15:59:32 за реєстраційним номером 25287892.

У решті вимог - позов залишити без задоволення.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Роз'яснити, що скарга може бути подана у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Суддя Сліденко А.В.