Справа № 802/2565/17-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 лютого 2018 р. Справа № 802/2565/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Могилів - Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправними дій, скасування протоколу та зобов'язання призначити пенсію

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Могилів - Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (далі Могилів Подільське ОУПФУ Вінницької області, управління пенсійного фонду, відповідач), яким просив:

- визнати протиправними дії щодо не призначення пенсії за віком на пільгових умовах;

- скасувати протокол засідання комісії зі спірних питань, повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту б ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення;

- зобов'язати призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту б ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки був зайнятий повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, а саме, працював електрогазозварником. Однак, звернувшись із відповідною заявою про призначення пільгової пенсії до управління пенсійного фонду отримав відмову.

Не погоджуючись із даною відмовою та вказуючи, що факт зайнятості на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 встановлено, в т.ч. рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 15.06.2017 р., вважає, що дії відповідача щодо не призначення пільгової пенсії та рішення про відмову такому призначені є протиправними, у звязку з чим звернувся з цим позовом до суду.

16.01.2018 р. відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено до розгляду на 14.02.2018 р. за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені) в порядку статті 263 КАС України.

08.02.2018 р. на адресу суду надійшов відзив (вх.№4758 від 08.02.2018 р.), в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову мотивуючи наступним.

При визначенні права на призначення пільгової пенсії було встановлено, що згідно записів трудової книжки позивач в період з 01.04.1986 р. по 11.07.1991 р. працював електрогазозварником, а з 12.07.1991 р. по 01.09.2000 р. газоелектрозварником. Також позивачем надано уточнюючу довідку, в якій вказано, що позивач виконував роботи на посаді електрозварника за період роботи з 01.04.1986 р. по 22.09.1999 р., що суперечить записам трудової книжки. Відтак, в управління не було законних підстав для зарахування періоду роботи позивача з 01.04.1986 р. по 01.09.2000 р., до пільгового стажу. Водночас, відповідач вказує, що за відсутності пільгового стажу необхідного для призначення пенсії, особі така пенсія не призначається. Відтак, враховуючи, що у ОСОБА_1 на момент звернення за пенсією не було достатньо пільгового стажу, необхідного для призначення пільгової пенсії, йому обґрунтовано відмовлено у її призначенні.

09.02.2018 р. позивачем надіслано відповідь на відзив, у якій вказано про безпідставність посилань відповідача на відсутність пільгового стажу необхідного для призначення пенсії, оскільки такий підтверджено уточнюючою довідкою та рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 15.06.2017 р.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне.

27.09.2017 р. позивач звернувся до Могилів - Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.

За наслідком розгляду даної заяви прийнято рішення, оформлене протоколом №1 від 06.10.2017 .р, про відмову у призначення пенсії на пільгових умовах. Зокрема, у даному рішенні вказано, що згідно записів в трудовій книжці позивач в період з 01.04.1986 р. по 11.07.1991 р. працював електрогазозварником, а з 12.07.1991 р. по 01.09.2000 р. газоелектрозварником. На виконання рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 15.06.2017 р. ТОВ МТС Агромаш видано ОСОБА_1 довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, в якій вказано посаду електрозварювальник за період роботи з 01.04.1986 р. по 22.09.1999 р. Згідно наказу від 22.09.1994 р. №48 Про результати атестації робочих місць праці по МРП Агромаш в переліку професій значиться посада електрозварювальники ручного зварювання. Постановою КМУ від 11.03.1994 №162 Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників,, зайнятість в яких дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, посада газоелектрозварника не передбачена.

Відтак, враховуючи, що для призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 необхідно 12 років 6 місяців пільгового стажу, який у ОСОБА_1 відсутній, останній не має право на пенсію на пільгових умовах.

Також, листом ГУ ПФУ у Вінницькій області №1604/К-10 від 12.12.2017 р., повідомлено позивача що про те, що згідно довідки №76, підтверджено роботи в шкідливих умовах за період роботи з 01.04.1986 р. по 22.09.1999 р. за професією електрозварник, тоді як згідно записів у трудовій книжці з 12.07.1991 р. переведено на посаду газоелектрозварником. Списком №2, чинним на період роботи позивача, не передбачено пільгове пенсійне забезпечення для газоелектрозварника, тому в призначенні пенсії і відмовлено.

Не погоджуючись з такою позицією субєкта владних повноважень позивач звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Згідно з пунктом "б" частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Процедура подання документів для оформлення пенсій визначається Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1 Порядку 22-1, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сімї у звязку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, обєднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації)

Згідно пункту 2.1 Порядку 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються, серед іншого такі документи: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообовязкове державне соціальне страхування та документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Положеннями пунктів 4.1, 4.2, 4.3 Порядку 22-1 визначено, що орган, який призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

4) видає памятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і обєктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (п.4.7 Порядку 22-1).

Окремо слід вказати, що процедура застосування Списків №1 і №2 визначена, Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі Порядок №383)

Відповідно до пункту 3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація (п. 4.2 Порядку №383).

Відповідно до пункту 4.3 Порядку №383, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Разом з цим, атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та, розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативно-правових актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку №383 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій, періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку №383, відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоровя України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку №383 дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту б статті 13 Закону № 1788-ХІІ є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Аналогічна позиція викладена в постановах ВСУ від 10.09.2103 р. та ВС від 23.01.2018 р.

Оцінюючи позицію відповідача щодо невідповідності записів, що зазначені в трудовій книжці, уточнюючий довідці, суд вказує на наступне.

Як зазначалась вище, разом із заявою про призначення пенсії подаються документи про підтвердження стажу, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р№ 637 (далі Порядок №637).

Пунктами 1,3 Порядку №637, визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Із положень пункту 20, 23, 24 Порядку №637 випливає, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена

довідка.

Документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Отже, як видно з наведеного, у разі відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, які установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Враховуючи наведене, судом не беруться до уваги доводи відповідача стосовно того, що довідка, яка суперечить записам трудової книжки, не може братись до уваги при визначені пільгового стажу, адже у разі, якщо відсутні відомості що визначають право на пенсії на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються саме уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

При вирішені даного спору суд враховує й обставини, встановлені рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 15.06.2017 р. у справі №139/327/17 (а.с. 26), що набрало законної сили 20.07.2017 р..

Так, вказаним судовим рішенням, з посиланням на письмові докази та пояснення свідків, зазначено про необхідність зарахування періоду роботи ОСОБА_1 з 1.04.1986 р. до 21.08.1992 р., з 21.08.1992 до 22.09.1994 р. та з 22.09.1994 р. до 22.09.1999 р. до пільгового стажу на роботі зі шкідливими умовами праці.

Зокрема, судом встановлено наступне:

« 1) наказом директора ТОВ МТС Агромаш №51 від 20.07.1993 року доведено створення атестаційної комісії для проведення атестації робочих місць за умовами праці;

2) із наказу №48 від 22.09.1994 директора Мурованокуриловецького РП Агромаш слідує, що пунктами 1 і 2 затверджено робочі місця зі шкідливими умовами праці відповідно до Списку №2 та підтверджено право на пільгову пенсію за віком робітникам, зайнятим на роботах зі шкідливими умовами праці;

3) у переліку професій з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, затвердженим директором Мурованокуриловецького РП Агромаш та погодженим із профкомом, в пункті 2 значиться професія електрогазварювальник ручного зварювання;

4) до списку працівників РП Агромаш, які мають право на пільгове пенсійне забезпечення, під номером 10 включено електрогазозварювальник ОСОБА_1;

5) актом проведення атестації робочих місць з шкідливими умовами стверджується, що робоче місце електрозварника та газоелектрозварника атестовано; …

…8) до трудової книжки позивача внесено відомості про його право на пенсію за віком на пільгових умовах».

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, враховуючи, що рішенням районного суду встановлено факт проведення атестації робочого місця та визначено періоди роботи, які мають бути зараховані до пільгового стажу (перевищують 12 р. 6 міс.), дані обставини не потребують додаткового встановлення і доказування у цій справі.

Суд акцентує увагу, що у спірному протоколі №1 від 06.10.2017 р. також міститься посилання на проведення атестації згідно наказу №48 від 22.09.1994 Про результати атестації робочих місць за умовами праці по МРП Агромаш, де в переліку професій значиться посада електрозварники ручного зварювання.

Окремо слід зазначити, що Постановою КМУ від 11.03.1994 р. № 162 Про затвердження списків виробництв , робіт, професій, посад і показників , зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах розділ XXXIII, посада електрозварника передбачена.

За сукупністю наведених обставин, суд доходить висновку, що період роботи ОСОБА_2 з 01.04.1986 р. по 22.09.1999 р. на посаді електрозварника документально підтверджено, в тому числі і довідкою про підтвердження наявного трудового стажу від 27.09.2017 р., і наказом №48 від 22.09.1994 р., яким проведено атестацію.

Також, при вирішені цього спору, суд, відповідно до частин першої-другої статті 6 КАС України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей

З огляду на вимоги Конвенції та практику Європейського суду з прав людини (Спорронг та Льонрот проти Швеції) до правовідносин щодо отримання пенсії слід застосовувати засади юридичної визначеності, зокрема в частині права особи на розумні очікування мирного володіння майном.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об'єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

За таких обставин із урахуванням вищенаведеного, суд доходить висновку, що у позивача достатньо пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, а отже рішення, оформлене протоколом, про відмову в призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Водночас, визначаючись щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій щодо не призначення пенсії за віком на пільгових умовах, суд вказує на наступне.

Як вже зазначалось вище, саме орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою, за наслідком чого приймає відповідне рішення (про призначення або про відмову у призначені пенсії), яке може бути оскаржено.

Як видно зі змісту адміністративного позову позивач висловив прохання скасувати протокол №1 від 6.10.2017р. про відмову в призначенні пенсії. Отже, оцінка дій відповідача щодо відмови у призначені пенсії або щодо не призначення такої досліджується в межах прийняття самого протоколу і саме через такий спосіб захисту як визнання протиправним та скасування рішення субєкта владних повноважень, права позивача будуть відновлені. У той час, коли самі по собі дії щодо не призначення пенсії за віком не порушують права, свободи та інтереси позивача, адже не мають юридичного наслідку, а відтак не створюють підстав для їх захисту.

За таких обставин позовні вимоги в досліджуваній частині задоволенню не підлягають.

Стосовно позовної вимоги про зобовязання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з 27.09.2017 р., то суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Як встановлено, саме до повноважень органу віднесено вирішення питання щодо призначення пенсії. Відтак, такі повноваження є дискреційними, тобто такими, які дають можливість на власний розсуд суб'єкту владних повноважень визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених нормативно-правовим актом.

Дискреційні повноваження, насамперед, це сукупність прав і обов'язків державних органів, їх посадових та службових осіб, що дають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених проектом акта.

Обмежуючим фактором для рішень представників влади згідно з визначенням дискреційних повноважень є закон і справедливість.

За таких обставин, враховуючи, що законодавець чітко визначив порядок розгляду питань про призначення пенсій та обовязковість прийняття відповідного рішення, суд вважає, що відсутні підстави без дотримання такої процедури та за відсутності відповідного рішення зобов'язувати суб'єкта владних повноважень призначити ОСОБА_3 пенсію на віком на пільгових умовах та фактично підміняти державний орган. Відтак, в задоволені позову в цій частині слід відмовити.

Разом з цим, суд вважає за необхідне, керуючись статтею 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог, оскільки це є необхідним для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить.

Так, згідно частини першої вказаної норми, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина з боку субєктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб'єктів владних повноважень, при цьому, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов'язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз'ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення".

Так, відповідно до пункту 3 цієї, Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Як вже встановлено судом та зазначалось вище, рішення про відмову у призначені пільгової пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

За таких обставин та керуючись положеннями частини четвертої статті 245 КАС України, суд вважає необхідним зобов'язати суб'єкта владних повноважень повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення щодо призначення позивачу пенсії на пільгових умовах з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини частково підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити в частині скасування протоколу №1 від 6.10.2017 р. В решті позовних вимог відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини другої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню судові витрати понесені позивачем у даній справі в загальній сумі 1409, 60 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Могилів - Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області у сумі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задовольнити частково.

Скасувати протокол комісії із спірних питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій Могилів - Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області №1 від 06.10.2017 р. про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов'язати Могилів - Подільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

В задоволені позову в частині позовних вимог про визнання протиправними дій щодо не призначення пенсії за віком на пільгових умовах та про зобов'язаня призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту б ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (вул.Головна,12, с. Володимирівка, Мурованокуриловецький район, Вінницька область, код за ДРФО НОМЕР_1) 704,80 (сімсот чотири гривень 80 копійок) судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Могилів - Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (Вінницька область, м.Могилів - Подільський, вул. Вірменська, 19, код 40351983)

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (вул.Головна,12, с. Володимирівка, Мурованокуриловецький район, Вінницька область, код за ДРФО НОМЕР_1)

Відповідач: Могилів - Подільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області (Вінницька область, м.Могилів - Подільський, вул. Вірменська, 19, код 40351983)

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна