Справа № 462/3814/16-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2018

м. Київ

К/9901/1744/17

462/3814/16-а

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Гімона М.М.,

суддів: Бучик А.Ю., Мороз Л.Л.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року(головуючий суддя - Судова-Хомюк Н.М., судді: Гуляк В.В., Коваль Р.Й.) у адміністративній справі № 462/3814/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова (надалі - відповідач, Управління), в якому просив:

-визнати неправомірними дії Управління щодо відмови у здійсненні перерахунку його пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними відповідно до Закону України від 5 жовтня 1995 року № 358/95-ВР, у редакції Закону України від 12 липня 2001 року № 2663-II) та на підставі довідки прокуратури Львівської області від 14 червня 2016 року № 18/1065 про заробітну плату з розрахунку 90% від суми середнього заробітку;

-зобов'язати відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії згідно із довідкою прокуратури Львівської області від 14 червня 2016 року № 18/1065 та відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними відповідно до Закону України від 5 жовтня 1995 року № 358/95-ВР, у редакції Закону України від 12 липня 2001 року № 2663-II), виходячи із розрахунку 90% від середнього заробітку без обмежень граничного розміру та здійснити відповідні виплати із врахуванням отриманих доплат з 1 січня 2016 року;

-зобов`язати Управління здійснювати перерахунок пенсії позивачу в повному обсязі без будь-яких обмежень. Не допускати невиплату пенсії з посиланням на відсутність коштів чи фінансування з Державного бюджету чи інших джерел, відкладення перерахованих виплат на майбутнє.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 16 вересня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління щодо відмови у перерахуванні розміру пенсії за вислугу років позивачу на підставі довідки прокуратури Львівської області № 18/1065 від 14 червня 2016 року про заробітну плату. Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно із довідкою прокуратури Львівської області № 18/1065 від 14 червня 2016 року відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з розрахунку 90% від середнього заробітку, починаючи з 12 січня 2016 року та здійснити відповідні виплати з врахуванням отриманих доплат. В решті позовних вимог - відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання Управління вчинити дії в частині незастосування граничного розміру пенсії та здійснити перерахунок пенсії без будь-яких обмежень, суд першої інстанції вказав на їх безпідставність. Даний висновок обґрунтовано тим, що на час звернення позивача до суду із даним позовом Управління жодних протиправних дій чи бездіяльності стосовно вищезазначених обмежень не допустило, ніяких рішень з цього приводу не приймало.

Рішення суду першої інстанції набрало законної сили.

26 травня 2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, оскільки, на його думку, судом не відображено в рішенні питання щодо вирішення вимог про нарахування пенсії позивачу без обмежень граничного розміру.

4 липня 2017 року Залізничним районним судом м. Львова прийнято додаткову постанову, якою зобов'язано Управління здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно з довідкою прокуратури Львівської області № 18/1065 від 14 червня 2016 року відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з розрахунку 90% від середнього заробітку, починаючи з 12 січня 2016 року без обмеження граничного розміру та здійснити відповідні виплати з урахуванням отриманих доплат.

Не погоджуючись із додатковою постановою, відповідач звернувся зі скаргою до суду апеляційної інстанції.

15 листопада 2017 року ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду додаткова постанова Залізничного районного суду м. Львова від 4 липня 2017 року скасована та відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо винесення додаткового судового рішення. Даний висновок суд апеляційної інстанції обґрунтував тим, що оскаржуване додаткове рішення фактично змінило постанову Залізничного районного суду м. Львова від 16 вересня 2016 року.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року виправлено допущену описку в повному тексті постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року у справі № 876/8287/17, вказавши вірно назву документа «Постанова» замість помилково зазначеного «УХВАЛА».

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач оскаржив його в касаційному порядку. У скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі додаткової постанови Залізничного районного суду м. Львова від 4 липня 2017 року.

В обґрунтування касаційної скарги позивач зазначив, що суд апеляційної інстанції скасував додаткову постанову, не з'ясувавши обставини справи, оскільки суд першої інстанції залишив поза увагою вимоги позивача щодо зобов'язання Управління здійснити перерахунок пенсії позивачу у повному обсязі без будь-яких обмежень.

На вищезазначену скаргу Управлінням надіслано відзив, в якому воно просило рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін, оскільки ухвалюючи додаткову постанову, суд першої інстанції фактично змінив резолютивну частину основного рішення.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Частиною першою статті 168 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України; в редакції до 15 грудня 2017 року, що діяла на час прийняття рішення судом апеляційної інстанції) передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, підставою для ухвалення додаткової постанови ОСОБА_1 вказав залишення судом першої інстанції без вирішення вимог щодо здійснення нарахування йому пенсії без будь -яких обмежень.

Однак, за перевіркою матеріалів справи вбачається, що вищезазначеним позовним вимогам надано оцінку у постанові Залізничного районного суду м. Львова від 16 вересня 2016 року і їх залишено без задоволення. Суд першої інстанції зазначив, що задоволення вимог в частині незастосування граничного розміру пенсії та зобов'язання вчинити перерахунок без будь-яких обмежень - є вирішенням питання на майбутнє і може призвести до втручанням суду в дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду. Ухвалюючи ж додаткову постанову, суд першої інстанціх вирішив задовольнити ці позовні вимоги, навівши інше правове обгрунтування.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції, що ухваливши додаткову постанову суд першої інстанції змінив основне рішення, задовольнивши позовні вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права і безпідставне ухвалення додаткового судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 3 КАС України (в редакції від 15 грудня 2017 року) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на те, що доводи касаційної скарги правильності висновку суду апеляційної інстанції не спростовують, суд під час розгляду справи не порушив норми процесуального права, підстави для скасування ухваленого ними рішення відсутні.

Керуючись статтями 343, 350, 356 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року у справі № 462/3814/16-а - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М.М. Гімон

Судді А.Ю. Бучик

Л.Л. Мороз