Справа № 815/5332/16
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/5332/16

Категорія: 5.1 Головуючий в 1 інстанції: Корой С. М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Косцової І.П.

за участі секретаря Скоріної Т.С.

представника апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс», в особі філії «Інфоксводоканал», (далі ТОВ «Інфокс») звернулось до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області (далі ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 22 вересня 2016 року № 32 в сумі 3 853,14 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про відсутність з його боку порушень абзацу 2 пункту 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 щодо справляння плати за особовими рахунками споживачів за нормативами споживання та наявності квартирних засобів обліку, без урахування їх показань та про відсутність з його боку будь-якого оману споживачів.

Зазначає у позові про помилкову позицію органу Держпродспоживслужби, що споживачі були позбавлені права на необхідну доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про виробника.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07 липня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Суд визнав протиправною та скасував постанову ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області від 22 вересня 2016 року № 32 про накладення на ТОВ «Інфокс» стягнення, передбаченого ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за відсутності належного повідомлення позивача, ГУ Держпродспоживслужби в Одеській не мало права приймати спірне рішення про накладення фінансових санкцій.

На думку суду першої інстанції, такі дії субєкта владних повноважень суперечать приписам Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 серпня 2002 року за №1177 та порушують права субєкта господарювання.

В апеляційній скарзі ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення, у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Посилаючись на викладене, апелянт просить ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Так, в апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що ТОВ «Інфокс» не виконані зобовязання, передбачені ч.4 ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та пп.4 п.32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення щодо своєчасності проведення періодичної повірки засобів вимірювальної техніки, що є власністю фізичних осіб, чим порушено права споживачів на перевірку міри продукції, що придбавається, яке визначено абз.1 ч.4 ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів».

Також апелянт зазначає про те, що позивач був належним чином повідомлений про розгляд справи про притягнення його до відповідальності, що підтверджується відповідними доказами, наданими до апеляції.

Обґрунтовуючи подання вказаних доказів до суду апеляційної інстанції, ГУ Держпродспоживслужби наголошує на тому, що ці питання не порушувались у суді першої інстанції і не зазначались як підстави для задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Інфокс» посилається на правильність висновків суду першої інстанції щодо протиправності прийнятого субєктом владних повноважень рішення та зазначає, що періодична повірка приладу обліку води має здійснюватись споживачем, позаяк така повірка здійснена не була, то зміна тарифу на постачання води за нормами споживання, у відповідності до кількості зареєстрованих в квартирі осіб, є правомірною, а постанова ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області є протиправною.

Представник апелянта в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи викладені в апеляції та просив її задовольнити.

Представник позивача в судове засідання суду апеляційної інстанції не зявився, належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду справи.

Представником позивача надано клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку з тим, що він приймає участь в іншому судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції поважав причину неявки в судове засідання позивача неповажною, адже це повторна його неявка у звязку з зайнятістю в іншому судовому засіданні.

На думку суду апеляційної інстанції, зайнятість відповідного представника субєкта господарювання, не є перешкодою для надання представництва іншій особі.

Перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції обставин справи та додержання норм матеріального і процесуального права, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції недоведені позивачем обставини, що мають значення для справи, помилково визнав встановленими, що є підставою для задоволення апеляції.

Встановлені судом першої та апеляційної інстанцій обставини справи, свідчать про наступне.

ОСОБА_2 мешкає в квартирі АДРЕСА_1.

Вказаний споживач та ТОВ «Інфокс» 25 травня 2011 року уклали договір №45600-5 про надання послуг постачання холодної води та водовідведення, підведення гарячої води.

Прибори обліку постачання холодної води, відповідно до складених актів, були встановлені в квартирі водокористувача представниками ТОВ «Інфокс».

Прилад обліку води, встановлений в квартирі ОСОБА_2, з 01 лютого 2014 року по 25 лютого 2015 року не пройшов періодичну повірку.

ТОВ «Інфокс», у звязку з простроченням міжповірочного інтервалу водоміра, вирішило, що його показники неможливо враховувати при обліку та у розрахунках за послуги водопостачання та водовідведення, а тому змінило тарифи нарахування постачання води по даному рахунку в сторону їх збільшення, за нормами споживання, у відповідності до кількості зареєстрованих в квартирі осіб на суму 3 728.26 грн.

Споживач з цим не погодився та вказану суму не сплатив.

Поряд з цим, з 26 лютого 2015 року облік водопостачання в квартирі ОСОБА_2 здійснювався за новим, повіреним лічильником.

Спонукаючи боржника сплатити заборгованість, постачальник води вирішив 29 липня 2015 року припинити в односторонньому порядку водовідвід з квартири сімї ОСОБА_2

У звязку виниклими антисанітарними умовами проживання, ОСОБА_2 звернулась до відповідача за захистом прав споживача.

Поряд з цим, вона звернулась до суду загальної юрисдикції з вимогою до ТОВ «Інфокс» про усунення перешкод в користуванні каналізацією.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 29 березня 2016 року у справі №523/15194/15-ц зобов'язано ТОВ «Інфокс» усунути перешкоди в користуванні каналізаційною трубою в квартирі АДРЕСА_1.

На підставі звернення ОСОБА_2 до ГУ Держпродспоживслужби щодо блокування внутрішньої будинкової інженерної системи та каналізації в її квартирі, субєктом владних повноважень було прийнято рішення про проведення позапланової перевірки ТОВ «Інфокс» з питань дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів.

За результатами вказаної перевірки відповідачем складено акт від 25 квітня 2016 року №47/09, яким встановлено, що 27 липня 2015 року ТОВ «Інфокс» здійснено припинення за допомогою системи «Крот» надання послуг з водовідведення споживачу послуг ОСОБА_2

Дані дії постачальником послуг були здійснені у звязку з наявністю несплаченої заборгованості в розмірі 3 728,26 грн.

У висновках даного акта зазначено про порушення субєктом господарювання вимог ч.2 п.10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що виразилось у незаконній відмові споживачу враховувати показання засобу обліку холодної води та спонукання останнього, справляти плату за послугу за нормативами (нормами) споживання, враховуючи кількість зареєстрованих осіб в квартирі.

Поряд з цим, у складеному акті перевірки міститься припис, яким зобовязано позивача:

- відновити послугу з водовідведення за вказаною вище адресою;

- провести перерахунок розміру плати за фактично ненадані послуги з водовідведення у період з 27 липня 2015 року до дня відновлення послуги водовідведення, відповідно до Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №151 від 17 лютого 2010 року;

- провести коригування нарахувань за послуги з централізованого холодного водопостачання, які були виставлені споживачу ОСОБА_2 за нормами споживання, з урахуванням вимог ч.2 п.10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а саме: з урахуванням показників приладів обліку холодної води;

- виключити з договору несправедливі умови, зокрема п.3.3.3. та абз.5 п.7.3., друге речення пп.3.4.5.

До того ж, ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області 22 вересня 2016 року прийняло постанову за №32 про накладення на ТОВ «Інфокс» стягнень передбачених п.п.4, 7 ч.1 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів».

Підставами для накладення стягнення було відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання робіт, надання послуги та реалізація продукції, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів, стосовно безпеки для життя, здоровя та майна споживачів.

Відповідно до вказаної постанови, субєктом владних повноважень, застосовано до ТОВ «Інфокс» штраф у розмірі 3 853,14 грн.

Прийнятий, за результатами даної перевірки припис, ТОВ «Інфокс» оскаржило до суду.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року у справі №815/2293/16 в задоволенні вказаного позову ТОВ «Інфокс» відмовлено.

У цій справі суд апеляційної інстанції наголошував, що припинення водовідводу ОСОБА_2, є методом шантажу та містить елементи недоброчесної, агресивної підприємницької діяльності, яка фактично містить елементи примусу, істотно впливає на свободу вибору або поведінку споживача.

Розглядаючи даний спір по суті, суд першої інстанції, не проводив правовий аналіз наявності або відсутності в діях ТОВ «Інфокс» порушення законодавства, направленого на захист прав споживачів.

При прийнятті рішення про задоволення позову, суд лише констатував факт порушення прав особи, що притягається до відповідальності у звязку з неналежним її повідомленням про розгляд справи.

Колегія суддів не поділяє такої позиції суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Про належне сповіщення ТОВ «Інфокс» про розгляд справи щодо накладення стягнень за ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» свідчать наступні докази.

Так, 12 вересня 2016 року ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області був направлений директору ТОВ «Інфокс» лист за №2138/06 щодо прибуття 22 вересня 2016 року о 12:00 год. представника підприємства для розгляду справи про накладення стягнень.

Даний лист було доставлено та отримано ТОВ «Інфокс» 19 вересня 2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.87).

Поряд з цим, матеріали справи містять лист ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області від 12 вересня 2016 року за №2139/06, який адресований позивачу щодо забезпечення явки посадових осіб філії «Інфоксводоканал» для розгляду справи про накладення стягнень (а.с.89-90).

На даному листі є відмітка вхідного номера 8017/04-63 філії «Інфоксводоканал».

До того ж, про належне сповіщення ТОВ «Інфокс» про розгляд справи, свідчить його лист від 21 вересня 2016 року за №3779-04/8017, адресований в.о. начальника ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області, в якому він наголошує про наявність судових спорів щодо результатів спірної перевірки та на недоцільність розгляду справи про притягнення ТОВ «Інфокс» до відповідальності (а.с.85).

Суд апеляційної інстанції вважає, що в даній справі має встановити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги та заперечення по суті спору, та якими доказами вони підтверджуються, яку правову норму належить застосувати до спірних правовідносин.

Переходячи до дослідження наведеного, колегія суддів зазначає наступне.

ТОВ «Інфокс» побудував свою позицію на тому, що підставою для нарахування заборгованості ОСОБА_2 стало несвоєчасне проведення періодичної повірки засобу обліку холодної води. На думку позивача, витрати з періодичної повірки, обслуговування і ремонту водолічильників несуть споживачі.

Позивач зазначає, що тариф на комунальні послуги є єдиним джерелом покриття витрат ТОВ «Інфокс» і він не має джерела відшкодування витрат на виконання робіт з періодичної повірки, обслуговування і ремонту засобів обліку води, які є власністю споживачів.

Проте, аналіз законодавства, яке регулює спірні правовідносини свідчить про зворотне.

Відповідно до п.1 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року (далі Правила надання послуг) ці Правила регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги).

Згідно з п.15 Правил надання послуг засоби обліку води, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05 червня 2014 року №1314-VII міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.

Порядок встановлення міжповірочних інтервалів визначається Кабінетом Міністрів України.

Частина 4 цієї статті передбачає, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок субєктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, покладається на субєктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Згідно з абз.3 п.9 Правил надання послуг періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця.

Підпункт 6 пункту 29 Правил надання послуг встановлює, що споживач має право на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж квартирних засобів обліку), а виконавець, відповідно до пп. 4 п. 32 цих Правил, зобов'язаний контролювати установлені міжповірочні інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж.

Відповідно до умов п.3.5.6 договору про надання послуг постачання холодної води та водовідведення, підведення гарячої води №45600/5 від 25 травня 2011 року укладеного між ТОВ «Інфокс» та споживачем ОСОБА_2, споживач має право на періодичну повірку, обслуговування і ремонт (в тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) квартирних приладів обліку.

Однак, друге речення п.3.4.5 цього договору містить обовязок споживача проводити періодичну повірку квартирних приладів, при тому, що відповідно до пп. 6 п. 29 Правил надання послуг споживач лише має право на періодичну повірку, обслуговування та ремонт квартирних засобів обліку, а контролювати встановлені міжповірочні інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж, відповідно вказаних Правил, зобовязаний виконавець.

Тобто, до змісту вказаного договору, укладеного між ТОВ «Інфокс» та споживачем ОСОБА_2, внесені несправедливі умови, а саме: включені права та обовязки сторін, які не передбачені Правилами надання послуг.

Таким чином, враховуючи викладені норми, обовязок проведення періодичної повірки та відповідальність за своєчасність її проведення покладається виключно на субєктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

При цьому, відповідно до п.7 Порядку подання засобів вимірювальної техніки періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №474 від 08 липня 2015 року, виконавець не пізніше ніж за місяць до настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки інформує про це споживача шляхом надсилання повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем.

На час проведення позапланової перевірки, позивачем документально не підтверджені факти отримання споживачем повідомлень про настання строків проведення періодичної повірки засобів вимірювальної техніки (приладів обліку холодної води).

Таким чином, системний аналіз викладених нормативно-правових актів свідчить про те, що позивачем порушено право споживача та не виконані зобовязання, передбачені Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та Правилами надання послуг, щодо своєчасного проведення періодичної повірки засобів вимірювальної техніки.

Крім того, відповідно до п.5 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року №1023-XII крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію.

Позивач не встановив та не довів факти несправності засобу обліку води споживача, що не підлягають усуненню, у звязку з чим стягування плати за послуги з централізованого холодного водопостачання згідно з нормативами (нормами) споживання з боку ТОВ «Інфокс» є безпідставним та таким, що вели в оману споживача, сприяли його обрахуванню та порушили вказаний п.5 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», в частині обмеження права споживачів на одержання достовірної інформації про розмір оплати за фактично спожиту холодну воду.

У звязку із порушенням ТОВ «Інфокс» порядку нарахування плати за спожиту холодну воду та внаслідок виникнення необґрунтованої заборгованості позивачем припинено надання послуг з водовідведення споживачу ОСОБА_2

Колегія суддів вважає, що це є нечесною підприємницькою практикою, яка включає в себе агресивні неправомірні дії, що містять елементи неналежного впливу по відношенню до споживача та є порушенням вимог щодо кількісних та якісних показників послуг, визначених у додатку №1 до Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2010 року №151 (далі Порядок №151).

Враховуючи зазначене, позивачем порушені права споживача на належну якість, обслуговування та безпеку продукції, в частині безпечного для здоровя та життя побуту.

Також суд апеляційної інстанції бажає зазначити, що позивач не мав права повністю обмежувати питне водопостачання, оскільки це не узгоджується з п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» від 10 січня 2002 року №2918-III.

Згідно вказаної норми даного закону, підприємства питного водопостачання та централізованого водовідведення мають право у разі внесення споживачем не в повному обсязі плати за використану питну воду обмежити його питне водопостачання до рівня екологічної броні питного водопостачання.

Відповідно до додатку №1 до Порядку №151 повинно здійснюватися безперебійне водовідведення, допустимою нормою відхилення є одна доба на місяць.

Тобто, навіть якщо припустити, що у споживача виникла заборгованість зі сплати послуг за водовідведення позивач мав право обмежити його питне водопостачання до рівня екологічної броні питного водопостачання, а не обмежувати водовідвід в повному обсязі.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про природні монополії» від 20 квітня 2000 року №1682-III (далі Закон №1682) предметом державного регулювання діяльності суб'єктів природних монополій згідно з цим Законом є, зокрема, доступ споживачів до товарів, що виробляються (реалізуються) суб'єктами природних монополій.

Згідно ст.ст. 9, 10 Закону №1682 державне регулювання діяльності суб'єктів природних монополій здійснюється на основі принципу забезпечення захисту прав споживачів, суб'єкти природних монополій зобов'язані забезпечувати на недискримінаційних умовах реалізацію вироблених ними товарів споживачам, а також не чинити перешкод для реалізації угод між виробниками, що здійснюють діяльність на суміжних ринках, та споживачами.

Частиною 2 вказаної статті закріплено, що суб'єкти природних монополій не можуть вчиняти дії, які призводять або можуть призвести до неможливості виробництва (реалізації) товарів, щодо яких здійснюється регулювання відповідно до цього Закону, або до заміни їх іншими товарами, не однаковими за споживчими характеристиками.

Оскільки ТОВ «Інфокс» є монополістом з водопостачання та водовідведення в м. Одесі, то його дії, повязані з обмеженням або припиненням водопостачання та водовідведення, суперечать Закону України «Про природні монополії».

Відповідно до п.4, п.7 ч.1 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за:

- виготовлення або реалізацію продукції, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів стосовно безпеки для життя, здоров'я та майна споживачів і навколишнього природного середовища, - у розмірі трьохсот відсотків вартості виготовленої або одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію або продавця (у випадках, визначених Законом України «Про електронну комерцію») - у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на те, що в діях ТОВ «Інфокс» міститься склад порушення, визначений диспозиціями п. 4 та п.7 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», субєктом владних повноважень правомірно накладено стягнення, у вигляді штрафу в сумі 3 853,14 грн.

Резюмуючи викладене, суд апеляційної інстанції констатує, що суд першої інстанції помилково визнав встановленими обставини, що мають значення для справи, що були недоведені позивачем в ході судового розгляду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.317 КАС України це є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 липня 2017 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, в порядку статті 328 КАС України, безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова

Повний текст судового рішення складено 06 лютого 2018 року.