Справа № 809/814/17
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2018 р. справа № 809/814/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Біньковської Н.В.,

за участю: секретаря судового засідання Хоми О.В.

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Богусевич Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до головного інспектора будівельного нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та скасування припису від 27.03.2017 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась в суд із адміністративним позовом до головного інспектора будівельного нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та скасування припису від 27.03.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем позапланова перевірка проведена не об'єктивно, упереджено та не в повному обсязі, зокрема, не взято до уваги пояснення позивача, що самочинне будівництво-перебудова (реконструкція) вчинена не позивачем, як власником приміщення, а орендарем, без наданої останньому згоди та відома позивача, відповідно винесений припис підлягає скасуванню як незаконний, оскільки складений в порушення ст.376 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.1 ч.6 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою КМ України № 698 від 19.08.2015 року, відносно позивача, а не орендаря.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав наведених у позовній заяві, письмових поясненнях та відповіді на відзив. Додатково зазначив, що постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі № 809/589/17 визнано протиправною та скасовано постанову головного інспектора про накладення штрафу на ОСОБА_3 за порушення у сфері містобудівної діяльності. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 року апеляційні скарги ОСОБА_3 та головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області задоволено частково, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду змінено в частині викладення мотивів задоволення позовних вимог. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечила з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях. Суду пояснила, що за результатами розгляду звернення орендаря ОСОБА_4, відповідно до вимог чинного законодавства відповідачем було здійснено захід контролю, яким встановлено факт проведення позивачем реконструкції приміщення без зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт. За результатами проведеної перевірки складено акт, протокол та припис стосовно ОСОБА_3 Зазначила, що факт укладення договору оренди не звільняє позивача як власника нежитлового приміщення від обов'язку контролю за станом об'єкта нерухомості і відповідальності за здійснення відповідних будівельних робіт без отримання передбачених чинним законодавством дозволів та без виготовлення необхідних документів. Просила в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані докази, судом встановлено наступне.

03.07.2015 року фізичною особо-підприємцем ОСОБА_3 (орендодавцем - власником нежитлового приміщення) укладено з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (орендарем) нотаріально посвідчений договір оренди нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 (а.с.12-13).

Згідно акту приймання-передачі об'єкта оренди від 03.07.2015 року нерухоме майно (2 поверх загальною площею 156.8 кв.м та тераса площею 46,4 кв. м) передано в строкове платне користування орендарю (а.с. 14).

Відповідно до п.4.1 укладеного Договору орендодавець надала орендарю дозвіл на проведення робіт по внутрішньому переплануванню та покращенню майна в орендованому приміщенні відповідно до його зайняття підприємницькою діяльністю (зворот а.с.12).

У лютому 2017 року позивачем на адресу ОСОБА_4 направлено претензію-пропозицію про розірвання договору в добровільному порядку та звільнення займаних приміщень, оскільки ОСОБА_3 виявлено, що орендарем без її згоди проведено реконструкцію об'єкта нерухомості, зокрема змінено зовнішні конструкції зовнішнього фасаду тераси (а.с. 120-121).

03.03.2017 року ОСОБА_4 звернувся до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області із заявою про перевірку законності проведення власником приміщення реконструкції (а.с.103).

10.03.2017 року орендарем надано відповідь на претензію, згідно якої останній повідомив позивача, що заявлена претензія-пропозиція до задоволення не підлягає, оскільки реконструкція ним не проводилась, а здійснені внутрішні перепланування та покращення майна проведені ним відповідно до п.4.1. укладеного договору оренди від 03.07.2015 року (а.с.122).

Зазначене вище звернення ОСОБА_4 від 03.03.2017 року стало підставою для прийняття відповідачем наказу №213-П, направлення №239 від 23.03.2017 року на проведення позапланової перевірки, яка здійснена 27.03.2017 року головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області Мандриком І.І. (а.с.131-132).

За результатами перевірки відповідачем складено акт від 27.03.2017 року, згідно якого перевіркою встановлено порушення п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» - виконано реконструкцію 2 поверху кафе, а саме замуровано зовнішню стіну тераси та демонтовано вікна між терасою та залом кафе у 2015 році без зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт (а.с.9).

Водночас складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 27.03.2017 року (а.с. 9-11).

Приписом зобов'язано ОСОБА_3 усунути виявлені порушення до 27.05.2017 року шляхом направлення декларації про початок виконання будівельних робіт або повернути приміщення до попереднього стану.

За наслідками розгляду протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності прийнято постанову про накладення на ОСОБА_3 штрафу в розмірі 57 600 грн. за порушення у сфері містобудівної діяльності, яка згідно судових рішень у справі №809/589/17 визнана протиправною та скасована (а.с.47-54,70-75).

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначаються Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», чинної на час виникнення спірних правовідносин, замовник мав право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності.

Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводив орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації. Виконувати будівельні роботи, підключати об'єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації заборонялось (ч.2 ст.36 Закону).

Таким чином право виконувати будівельні роботи з реконструкції об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності, на час спірних правовідносин виникало після подання замовником декларації про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю.

В судовому засіданні встановлено, що реконструкцію тераси, яка належить на праві власності ОСОБА_3 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом спорудження зовнішньої стіни тераси та демонтажу вікон між терасою та залом кафе, проведено без зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт.

Однією з функцій управління у сфері містобудівної діяльності є контроль за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, проектної документації.

Згідно з частиною 1 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 року, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється в тому числі Держархбудінспекцією.

Вказаним Порядком (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Відповідно до пункту 5 Порядку, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Згідно з пункту 7 зазначеного Порядку позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Пунктом 16 Порядку встановлено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Відповідно до пункту 17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Таким чином, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у формі планових і позапланових перевірок, за його результатами посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки, а у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

В судовому засіданні встановлено, що в ході позапланової перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 виявлено порушення п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»: виконано реконструкцію 2 поверху кафе, а саме замуровано зовнішню стіну тераси та демонтовано вікна між терасою та залом кафе у 2015 році без зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт, за результатами якої складено акт від 27.03.2017 року та винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 27.03.2017 року, яким ОСОБА_3 зобов'язано усунути виявлені порушення до 27.05.2017 року шляхом направлення декларації про початок виконання будівельних робіт або повернути приміщення до попереднього стану, а також складено стосовно позивача протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та прийнято постанову про накладення на ОСОБА_3 штрафу. При цьому, як слідує із змісту вказаних документів, відповідач прийшов до висновку, що виявлені порушення вчинені саме ОСОБА_3 в 2015 році.

Згідно пункту 12 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язані у повному обсязі, об'єктивно та неупереджено здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль у межах повноважень, передбачених законодавством.

Судом встановлено, що висновки відповідача про порушення позивачем п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» ґрунтуються на поясненнях фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 При цьому, відповідачем не взято до уваги надані в ході перевірки пояснення ОСОБА_3 про те, що вказані порушення вчинені самовільно ОСОБА_4 та не наведено причин зазначеного. В матеріалах перевірки відсутні будь-які докази того, що саме ОСОБА_3, або з її дозволу та відома, здійснено реконструкцію 2 поверху кафе - замуровано зовнішню стіну тераси та демонтовано вікна між терасою та залом кафе, і що така реконструкція здійснена в 2015 році. Також, таких доказів не наведено та не надано представником відповідача в судовому засіданні.

Натомість, в спростування встановлених перевіркою обставин вчинення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, позивачем надано скріншот з інтернет - ресурсу «DOM.RIA» із оголошенням про здачу в оренду обговорюваного приміщення, на якому зображено приміщення ззовні без замурованої зовнішньої стіни (а.с.15).

Згідно акту прийому - передачі від 03.07.2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 отримав у володіння та користування на 2-му поверсі по АДРЕСА_1 нежитлове приміщення прощею 156,8 кв. м. та терасу - площею 46,4 кв м., а також отримав ключі. Тобто, з 03.07.2015 року нежитловим приміщення прощею 156,8 кв. м. та терасою площею 46,4 кв. м. володіє та використовує їх у своїй підприємницькій діяльності виключно орендар ФОП ОСОБА_4

Крім цього, як слідує зі змісту претензії-пропозиції, 10 лютого 2017 року на виконання п.7.2.1. договору оренди нежитлових приміщень позивачем ОСОБА_3 було здійснено огляд об'єкта оренди і встановлено, що орендар ОСОБА_4 самовільно провів будівельні роботи (реконструкцію) замурувавши зовнішню стіну тераси.

У відповіді на претензію ОСОБА_4 повідомив позивача про здійснення ним перепланування та покращення майна відповідно до п.4.1. укладеного договору оренди від 03.07.2015 року.

Таким чином, в порушення зазначених вище вимог закону відповідач не об'єктивно та не у повному обсязі з'ясував обставини вчинення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, внаслідок чого не обґрунтовано виніс оскаржуваний припис стосовно фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, тобто без врахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому припис від 27.03.2017 є протиправним і підлягає скасуванню.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що питання про те, хто здійснив реконструкцію приміщення на 2-му поверсі по вул. АДРЕСА_1 було предметом дослідження при розгляді справи №809/589/17.

05.10.2017 року Львівським апеляційним адміністративним судом у справі №809/589/17 прийнято постанову, якою встановлено, що зібрані у справі докази спростовують висновок суду першої інстанції про те, що саме ОСОБА_3 проводила реконструкцію приміщень. Зазначене судове рішення вступило в законну силу, на час розгляду справи в установленому порядку не змінене та не скасоване.

У відповідності до ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Із врахуванням зазначеного вище суд приходить до переконання, що позовні вимоги про скасування припису від 27.03.2017 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому суд не погоджується із доводами представника відповідача про те, що у відповідача відсутні повноваження у видачі припису ФОП ОСОБА_4, оскільки останній не може виступати замовником будівництва та направляти дозвільні документи.

Так, у відповідності до норм Закону України «Про регулювання містобудівної документації», Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється щодо суб'єктів містобудування (замовники, проектувальники, підрядники, експертні організації).

Статтею 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що замовник - це фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Таким чином, саме особа, яка має намір здійснювати будівельні роботи є замовником у розумінні Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», в тому числі і орендар, і у разі порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності саме така особа є суб'єктом відповідальності.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій головного інспектора будівельного нагляду стосовно порядку проведення перевірки та внесення в акт перевірки недостовірних відомостей про особу що здійснила реконструкцію, суд зазначає наступне.

За визначенням, наведеним у частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Згідно наведених вище судом норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю мають право проводити позапланові перевірки за результатами яких складати акт перевірки, що в подальшому є підставою для прийняття відповідного рішення.

Судом встановлено, що відповідачем дотримано вимоги щодо підстав та порядку здійснення обговорюваної перевірки.

Зазначення у акті перевірки особою, що здійснює перевірку певних обставин є її правом і не породжує, не змінює, не припиняє права та обов'язки позивача у спірних правовідносинах.

Акт перевірки - це службовий двосторонній документ, який засвідчує факт проведення перевірки, відображає її результати та є носієм доказової інформації про виявлені та систематизовані за тематичною однорідністю недоліки в діяльності об'єкта контролю, факти порушень чинного законодавства з відповідних питань. Акт перевірки є службовим документом, який встановлює факти виявлених під час проведення перевірок порушень, і є носієм доказової інформації про виявленні порушення з боку суб'єктів.

Пропозиції, викладені у акті, мають юридичне значення для позивача лише після того, як вони будуть відображені у рішенні, прийнятому уповноваженою особою цього чи іншого органу.

Таким чином, акт перевірки та дії по внесенню відомостей у акт перевірки, в якому зафіксовані факти певних порушень містобудівної діяльності, виявлені відповідачем, не мають обов'язкового характеру в сфері публічно-правових відносин, не спричиняють виникнення будь-яких прав і обов'язків осіб чи суб'єктів владних повноважень.

Визнання протиправними окремих висновків акту перевірки, а в даному випадку внесення недостовірних відомостей про особу що здійснила реконструкцію, може мати вплив виключно на загальні висновки перевірки, правове втілення яких відбувається шляхом прийняття відповідних рішень. Такі рішення і є тими рішення, що породжують для позивача відповідні обов'язки (у спірних правовідносинах - припис).

Зважаючи на вищевказане та обставини, які склалися у даній справі, суд вважає що обраний позивачем спосіб захисту права шляхом визнання дій відповідача протиправними стосовно внесення в акт перевірки недостовірних відомостей про особу що здійснила реконструкцію не відповідає його змісту, оскільки такі дії не мають правового значення у розумінні ст.19 КАС України, безпосередньо не впливають на обсяг прав та обов'язків позивача, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

За змістом частин 1, 2, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому у разі задоволення позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Факт сплати позивачем судового збору підтверджується квитанціями за №0.0.774193917.1 від 26.05.2017 року та №100.15.1/2990899 від 09.06.2017 року (а.с.3,24). Позивачу належить повернути 1 600 гривень сплаченого судового збору.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 27.03.2017 року щодо об'єкту нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України (, вул. Лесі Українки, 26, м. Київ, 01133) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_2 76018) 1 600 (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок) сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Біньковська Н.В.

Рішення складене в повному обсязі 12.02.2018 року.