Справа № 815/6599/17
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2018-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6599/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року Одеський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В.,

секретаря судового засідання - Маковейчук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом Державного підприємства Український державний інститут з проектування обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про часткове скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.05.2017 № НОМЕР_1 в частині нарахування податку з доходів фізичних осіб в сумі 118832,24 грн. та пені в сумі 1167815,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки за актом перевірки від 19.04.2017 № 311/15-32-14-01/26344530, на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є безпідставними та не відповідають фактичним обставинами. Так, в ході перевірки податковим органом не встановлено факту заниження або завищення суми податкових зобовязань, заявленої у податковій декларації, а лише підтверджено наявність податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб в сумі 118832,24 грн. станом на 31.12.2016, нарахованого позивачем самостійно. В той же час, оскаржуване податкове повідомлення-рішення не містить розрахунків штрафних (фінансових) санкцій та пені з зазначенням у ньому дати та номера декларації (уточнюючого розрахунку), звіту за відповідний звітний період, щодо якого здійснюється розрахунок, та/або іншої інформації, необхідної для їх визначення (кількості днів прострочення сплати податку, розмірів облікових ставок НБУ, які використовувались при розрахунку пені). При цьому наданий відповідачем розрахунок штрафних санкцій та пені по податку на доходи фізичних осіб за результатами документальної планової виїзної перевірки не містить жодної інформації, наявність якої є обовязковою відповідно до вимог ПК України. Поряд із тим, за результатами проведеного позивачем розрахунку сума пені, визначена відповідно до ст.129 ПК України, склала 70852,82 грн., що на 1167815,75 грн. менше ніж визначено у спірному податковому повідомленні-рішення.

Ухвалою судді від 19.12.2017 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 15.01.2018 о 11:30.

Ухвалою судді від 15.01.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 06.02.2018 о 10:00 год.

До суду з'явилися представники позивача, які позовні вимоги із викладених вище підстав підтримали у повному обсязі та просили задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зважаючи на правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та обґрунтованість і відповідність висновків за результатами перевірки фактичним обставинам.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що на підставі направлень від 24.03.2017 №№ 931/14-01, 933/14-01, 930/14-01, 932/14-01, наказу ГУ ДФС в Одеській області від 10.03.2017 № 622, згідно з пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.77.1 ст.77 ПК України співробітниками податкового управління проведено планову виїзну документальну перевірку Державного підприємства Український державний інститут з проектування обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт від 19.04.2017 № 311/15-32-14-01/26344530.

Перевіркою встановлено порушення пп.14.1.27 п.14.1 ст.14, п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток в розмірі 68264 грн.; п.119.2 ст.119, п.176.2 ст.176 ПК України не у всіх випадках відображено дані про суми доходу отримані фізичними особами-підприємцями, від здійснення ними підприємницької або незалежної професійної діяльності; пп.14.1.54, пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, пп.162.1.3 п.162.1 ст.162, п.163.1 ст.163, пп.168.1.5 п.186.1 ст.168 ПК України не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 118832,24 грн.; пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України військовий збір перераховувався до бюджету несвоєчасно, а саме пізніше місячного податкового періоду; розд.ІІІ ст.9, п.8 ст.6 п.2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», що призвело до несвоєчасного та неповного перерахування єдиного соціального внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

На підставі вищевказаного акту перевірки ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 16.05.2017, яким Державному підприємству Український державний інститут з проектування обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» визначено податкове зобовязання по податку на доходи фізичних осіб в сумі 118832,24 грн., нараховано штрафну санкцію по податку на доходи фізичних осіб в сумі 30218,06 грн. та пеню в сумі 1238668,57 грн., а всього 1387718,87 грн.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначене податкове повідомлення-рішення частково необґрунтованим, а позовні вимоги підлягаючими задоволенню у звязку з наступним.

З огляду на акт від 19.04.2017 № 311/15-32-14-01/26344530, перевіркою даних, вказаних у податкових розрахунках по формі № 1-ДФ та особистим рахункам по нарахування заробітної плати працівникам підприємства розбіжностей по кількості працівників не встановлено.

В той же час, за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 на Одеській філії ДП Українського державного інституту з проектування обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Одесадіпродор» податок з доходів фізичних осіб нараховувався, утримувався із заробітної плати податковим агентом згідно з пп.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України з оподатковуваного доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків, від суми такого доходу за його рахунок, з використанням ставки податку, визначену п.167.1 ст.167 ПК України.

При перевірці повноти та своєчасності перерахування податку з доходів фізичних осіб до бюджету (по бухгалтерському обліку рахунок 6411) встановлено, що на Одеській філії ДП - Українського державного інституту з проектування обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Одесадіпродор» існує заборгованість по податку з доходу фізичних осіб станом на 31.12.2016 в сумі 118832,24 грн.

Перевіркою встановлено, що податок на доходи фізичних осіб нараховувався до бюджету з порушенням пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України, а саме пізніше місячного податкового періоду «якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені Кодексом для місячного періоду».

При перевірці Одеської філії ДП - Українського державного інституту з проектування обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Одесадіпродор» встановлено, що за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 на підприємстві заробітна плата нараховувалась щомісяця, але своєчасно не виплачувалася. Заробітна плата нижче встановленого законодавством рівня мінімальної заробітної плати не нараховувалась.

У періоді, що перевірявся, в Одеській філії ДП - Українського державного інституту з проектування обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Одесадіпродор» заборгованість з виплати заробітної плати склала 127705,97 грн.

На підставі викладеного перевіряючі дійшли висновку, що в періоді з 01.01.2014 по 31.12.2016 позивачем допущено порушення ст.24 Закону України «Про оплату праці» в частині періодичності виплати заробітної плати, а саме несвоєчасне виплату авансу та заробітної плати в сумі 127705,97 грн.

При перевірці оборотів по рахунку 641 «Розрахунки по податках» з даними аналітичного обліку в частині нарахування податку з доходів фізичних осіб до бюджету встановлено, що податок на доходи фізичних осіб перераховувався до бюджету з порушенням пп.14.1.54, пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, пп.162.1.3 п.162.1 ст.162, пп.163.1 ст.163, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України, а саме не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 118832,24 грн.

Під час судового розгляду справи представник позивача пояснив, що існування податкового боргу з податку на доходи фізичних в означеному розмірі позивачем не заперечується та, біль того, є самостійно задекларованим та узгодженим податковим зобовязанням. Отже визначення податковим органом такого зобовязання в оскаржуваному податковому повідомленні-рішення фактично призводить до подвійного оподаткування та суперечить вимогам податкового законодавства.

Крім того, згідно розрахунку пені по податку з доходів фізичних осіб до акту перевірки від 19.04.2017 № 311/15-32-14-01/26344530 (а.с.38) лише містить суму в розмірі 1237668,57 грн. (2014 р. 527623,72 грн., 2015 р. 449331,39 грн., 2016 р. 261713,36 грн.), яка є очевидно необґрунтованою.

Так, порядок розрахунку пені визначений главою 12 Податкового кодексу України, відповідно до якого нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання (пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України).

Згідно з абз.2 п.129.4 ст.129 ПК України на суми грошового зобов'язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Відповідно до пп.129.3.1 п.129.3 ст.129 ПК України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань.

Згідно з пп.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Механізм нарахування пені встановлено, зокрема, главою 7 розділу III Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Мінфіну від 07.04.2016 N 422.

Відповідно до глави 7 розділу III вказаного Порядку нарахування пені розпочинається: після закінчення строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня:1) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного Податковим кодексом України; 2) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно з Податковим кодексом України; у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); у день настання строку погашення податкового зобов'язання, визначеного податковим агентом при виплаті (нарахуванні) доходів на користь платників податків - фізичних осіб та/або органом ДФС під час перевірки такого податкового агента.

Нарахування пені (крім пені, передбаченої підпунктами 129.1.2 та 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 глави 12 розділу II Податкового кодексу України) здійснюється у день фактичного погашення податкового боргу (частини податкового боргу).

При цьому згідно з пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

За правилами п.127.1 ст.127 Податкового кодексу України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Отже, положення цієї статті встановлюється як міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто, склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулись до чи на момент виплати доходу.

Повертаючись до обставин справи, суд враховує, що при перевірці оборотів по рахунку 641 «Розрахунки по податках» за даними аналітичного обліку в частині нарахування податку з доходів фізичних осіб до бюджету встановлено: податок на доходи фізичних осіб перераховувався до бюджету з порушення пп.14.1.54, пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, пп.162.1.3 п.162.1 ст.162, п.163.1 ст.163, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України, не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 118832,24 грн., за що спірним податковим повідомленням-рішенням застосовано штрафну санкцію в розмірі 25% та з якою позивач погодився.

В той же час, за результатами розрахунку згідно правил ст.129 Податкового кодексу України (з урахуванням розміру податкового зобовязання, граничних термінів сплати, дати початку нарахування пені, дати закінчення нарахування пені, кількості днів прострочення та відповідних облікових ставок НБУ) сума пені з податку доходів фізичних осіб складає 70852,82 грн., а не 1238668,57 грн., як визначено спірним податковим повідомленням-рішенням, що на 1167815,75 грн. більше належної до сплати суми. При цьому в судовому засіданні представник відповідача пояснив, що розрахунок пені ним не перевірявся, і він також не знає, чому сума боргу, яка не визначалась податковим органом, включена до податкового зобовязання у спірному податковому повідомленні-рішенні.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є живим документом, який має тлумачитися у світлі сьогоденних реалій (див., зокрема, рішення у справі "Джонстон та інші проти Ірландії", серія A, N 112, с. 25, п. 53), і суд повинен перевірити, чи не слід, у контексті змінених поглядів у суспільстві на правовий захист, який має надаватися особам у їхніх стосунках з державою, поширити сферу застосування пункту 1 статті 6 на спори між громадянами та державними органами щодо законності у світлі національного законодавства рішень податкових органів.

Хоча податкові питання, принаймні в загальному сенсі, і далі формують частину основного пакета прерогатив державних органів, існує аспект, у якому держава порушує ці прерогативи і вступає у сферу, в якій людина в демократичному суспільстві повинна мати змогу заперечувати проти такого обов'язку платника податків, посилаючись на допущене зловживання правами у процедурі негайного правозастосування, належного урядування та принципів, на яких ґрунтується податкове законодавство.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Однак відповідачем не наведено жодних доводів проти адміністративного позову та не доведено правомірності включення до податкового повідомлення-рішення суми самостійно задекларованого платником податків податкового зобовязання та не виправдано суттєво перебільшеного розміру нарахованої пені. У відзиві фактично відсутні адекватні відповіді на доречні та важливі аргументи позивача, однак при цьому зазначається про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа

Беручи до уваги сплачений позивачем судовий збір в розмірі 19229,72 грн., позивачу у відповідності до ч.1 ст.139 КАС України належить присудити за рахунок суб'єкта владних повноважень понесені нею судові витрати.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Державного підприємства Український державний інститут з проектування обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» (03680, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 39/1) до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про часткове скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 16.05.2017 № НОМЕР_1 в частині нарахування податку з доходів фізичних осіб в сумі 118832,24 грн. та пені в сумі 1167815,75 грн.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5; ) на користь Державного підприємства Український державний інститут з проектування обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» (03680, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 39/1; ) судові витрати у розмірі 19229,72 грн. (девятнадцять тисяч двісті двадцять дев'ять грн. 72 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12 лютого 2018 року.

Суддя І.В. Завальнюк

.