Справа № 592/14980/17
Суддя: Костенко В. Г.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/592/166/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Сум в складі головуючого Костенко В.Г., за участю секретаря судового засідання Танасюк А.М., в залі суду справу розглянувши у порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Сумській області про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 22.12.2017 року інспектор поліції постанову серії БР №659207 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн., за обгін ближче 50 метрів перед нерегульованим пішохідним переходом. Позивач вважає зазначену постанову незаконною в звязку з тим, що не порушував правил обгону не здійснював. Також вважає, що розгляд не повинний відбуватися на місці вчинення, не вирішені клопотання. Тому просить скасувати постанову.

Представник відповідача надав заперечення. Позов не визнає повністю, оскільки інспектор відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Сумські області ОСОБА_2 виявив порушення та наклав адміністративне стягнення відповідно до закону та у межах санкції. Також надав фото таблицю та відеозапис з камери патрульного автомобіля. На записі міститься зображення автомобіля позивача під час руху та у момент обгону ближче 50 метрів до нерегульованого пішохідного переходу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З наданих доказів судом встановлено, що 22.12.2017 року по вул.. Горького, 77 у м.Тростянець інспектор відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Сумські області ОСОБА_2 виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №659207 , якою застосував до позивача адміністративне стягнення штраф у розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України.

У постанові зазначено, що 22.12.2017 року о 08-20 позивач керуючи транспортним засобом BMW X5, номерний знак НОМЕР_1, по вул. Горького у м.Тростянець, біля ЗОШ №1, здійснив обгін ближче ніж за 50 метрів до нерегульованого пішохідного переходу. Тим самим позивачем порушено п. 14.6.в ПДР України та вчинено правопорушення. За вчинення правопорушення на позивача накладене стягнення у виді штрафу. Додатком до постанови зазначено відео.

Також судом встановлено, що у час наближений до часу порушення, який зазначений у постанові, патрульний автомобіль поліції їхав у м.Тростянец та фіксував події на відео реєстратор. Відеозапис з реєстратору містить запис про вчинення транспортним засобом позивача правопорушення при обставинах зазначених у постанові. Відразу після порушення зазначений транспортний засіб позивача зупинений патрульним поліцейським.

Встановлені факти підтверджуються зазначеною постановою, копія якої долучена до справи, відеозаписом з наведеним вище змістом, посвідченням водія та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу за позивачем.

З встановленого вбачається, що спірні правовідносини є публічними та врегульовані ст.ст. 7, 122, 245-246, 251, 252, 268, 273, 276, 279, 280 КпАП України.

Відповідно до п. 14.6.в Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом.

Положеннями ч. 2 ст. 122 КпАП України передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (425 грн.).

Таким чином судом при розгляді справи встановлено, що позивач дійсно порушив зазначені положення Правил чим вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КпАП України.

Згідно ст. 1 КпАП України завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до положень ст. 246 КпАП України порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 258 КпАП України протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Уповноваженими посадовими особами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ст. 278 КпАП України посадова особа при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно ст. 280 КпАП України посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 284 КпАП України по справі про адміністративне правопорушення посадова особа виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі встановлено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (далі по тексту Інструкція № 1395).

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення (ч.1 п.1 розділу ІІІ Інструкції № 1395).

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (ч.2 п.1 розділу ІІІ Інструкції № 1395).

Узагальнюючи зміст положень ст.ст. 222, 251, 252, 258, 268, 273, 276, 279, 280 КпАП України посадова особа, працівник органу Національної поліції, при розгляді справи про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення на підставі досліджених доказів, зокрема пояснень особи, яка притягується до відповідальності, показів свідків, показів технічних засобів, що мають функції відеозапису, інших доказів, зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, та винести відповідну постанову.

З наведеного вбачається, що дійсно відбулося правопорушення, інспектор поліції мав повноваження і обовязок вжити відповідних заходів та винести постанову. Оскаржувана постанова відповідає зазначеним вище положенням закону, порушення та накладене стягнення відповідає диспозиції та санкції статті.

Доводи позивача про відсутність складу правопорушення, порушення процедури розгляду, не спростовується наведеним вище. Більше того, самі доводи позивача вочевидь суперечать встановленим фактам.

Окрім того, належним відповідачем у справі є саме інспектор поліції, який виніс постанову.

Згідно ст.ст. 222, 284 КпАП України працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, мають право розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, виносити постанови у справах про правил дорожнього руху за які передбачена відповідальність ст. 122 КпАП України.

Положеннями ст. 288 КпАП України визначено право оскарження до суду постанови посадової особи по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 20, ст. 286 КАС України передбачено розгляд адміністративних справ з приводу рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Тобто належним відповідачем у справі є субєкт владних повноважень, а саме відповідній інспектор, а не підрозділ де він працює.

На стадії залишення заяви без руху до відкриття провадження позивачу було запропоновано визначитися з позовними вимогами до заявленого відповідача. Втім позивач наполягав на розгляді позовної заяви саме до Управління, тобто до неналежного відповідача.

Ураховуючи викладене заявлений позов підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 12, 72-77, 242-245, 250, 257- 258, 262- 263, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити без задоволення позовну заяву ОСОБА_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, до Управління патрульної поліції в Сумській області, місцезнаходження м.Суми, вул. Білопільський шлях, 18/1, про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Г. Костенко