Справа № 711/9630/17
Суддя: Демчик Р. В.
Дата ухвалення: 2018-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9630/17
Р І Ш Е Н Н Я

6 лютого 2018 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Демчика Р.В.

при секретарі Бузун Л.В.,

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача Трохименка А.О., Скляренко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, в особі ОСОБА_2 до Інспектора батальйону управління патрульної поліції в місті Черкаси Дриги Ігоря Юрійовича, Департаменту патрульної поліції, третя особа Управління патрульної поліції в місті Черкаси про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

встановив:

ОСОБА_1, в особі ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора батальйону управління патрульної поліції в місті Черкаси Дриги І.Ю., Департаменту патрульної поліції, третя особа УПП в м. Черкаси про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтовує тим, що постановою інспектора роти №4 батальйону УПП в м. Черкаси Дриги І.Ю. серії АР № 761251 від 25 жовтня 2017 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності складена інспектором безпідставно, з перевищенням повноважень та з надуманих мотивів. При розгляді справи не були з'ясовані та доведені обставини, які б свідчили що в його діях є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Просив суд скасувати постанову інспектора роти №4 батальйону УПП в м. Черкаси Дриги І.Ю. серії АР № 761251 від 25 жовтня 2017 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх повністю.

Представник відповідача - Департаменту патрульної поліції та представник третьої особи - УПП в м. Черкаси в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Відповідач Дрига І.Ю. в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, оглянувши відеозапис з реєстратора патрульного поліцейського, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В силу ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до постанови постановою інспектора роти №4 батальйону УПП в м. Черкаси Дриги І.Ю. серії АР № 761251 від 25 жовтня 2017 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Відповідно до вищевказаної постанови, ОСОБА_1, 25 жовтня 2017 року о 13 год. 30 хв., керуючи автомобілем PORSCHE CAYENNE, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, в м. Черкаси по вул. Смілянська,57, здійснив рух на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.«е» ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об'єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до статті 14 зазначеного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов'язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 затверджено Правила дорожнього руху.

Пунктом 1.1 зазначених правил встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п.8.7.3. «е» Правил дорожнього руху, сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

При цьому підпункт «б» п. 2.3 Правил зобов'язує водіїв механічних транспортних засобів бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків (п.1.5. Правил).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, з оглянутого судоми диску відеозапису, який наявний в матеріалах справи убачається, що позивач керуючи транспортним засобом здійснив проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофору.

За таких обставин суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що останній не порушував правил дорожнього руху, оскільки відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено факт вчинення позивачем правопорушення та надано неспростовні докази цього.

Згідно статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 2, 3 статті 122, розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до вимог ч. 4ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 травня 2015 р. у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ч. 4 Р.І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 7 листопада 2015р. № 1395(Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

У відповідності до ч. 2 Р ІІІ постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті121, статтями121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті122, частиною першою статті123, статтею124-1, статтями125,126, частинами першою, другою і третьою статті127, статтями128,129, статтею132-1, частинами шостою і одинадцятою статті133-1, частинами першою, другою і третьою статті140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що у даній справі відповідач діяв в межах компетенції, склавши оскаржувану постанову на місці вчинення порушення.

Крім того, суд вважає необгрунтованими доводи позивача про те, що він був позбавлений права давати пояснення, та виказати свою незгоду з допущеним порушенням у зв'язку з чим відмовився підписувати оскаржувану постанову.

Так, відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, інспектор патрульної поліції діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Відповідно постанова у справі про адміністративне правопорушення серії серії АР № 761251 від 25 жовтня 2017 року є правомірною.

Відповідно п.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладанні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що обтяжують і пом'якшують відповідальність, а згідно ст. 280 КУпАП, посадова особа, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати, чи є обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Як вбачається з постанови, вона винесена уповноваженою на те особою національної поліції, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, на позивача накладене стягнення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, що дає суду вважати що відповідачем при її винесені враховані всі обставини, передбачені ст. 33 КУпАП, а тому постанова є законною та такою, що не підлягає до скасування.

Відповідно до ч.5 ст.288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Керуючись ст.ст. 9, 178, 245, 247, 251, 256, 280, 288, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 242-246,250,255,286 КАС України, суд, -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, в особі ОСОБА_2 до Інспектора батальйону управління патрульної поліції в місті Черкаси Дриги Ігоря Юрійовича, Департаменту патрульної поліції, третя особа Управління патрульної поліції в місті Черкаси про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського адміністративного апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку скороченого провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення буде складено 9 лютого 2018 року.

Головуючий: Р. В. Демчик