Справа № 804/8316/17
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2017 року Справа № 804/8316/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Боженко Н.В.,
за участі секретаря судового засідання Трошиної А.С.,
розглянув в порядку письмового провадження у м.Дніпрі адміністративну справу за позовом Компанії "Авалей інвестментс лімітед" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер-Дніпро" до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "АКТАБАНК" ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІАС-ТРЕЙД", ОСОБА_3, Компанія "Вернард Холдинг Лімітед" про визнання протиправними дій, -
Компанія "Авалей інвестментс лімітед" (далі - позивач-1) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Лідер-Дніпро" (далі позивач-2) звернулись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "АКТАБАНК" ОСОБА_1 (далі відповідач), треті особи - ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІАС-ТРЕЙД", ОСОБА_3, Компанія "Вернард Холдинг Лімітед", в якому просило з урахуванням уточнень до адміністративного позову:
- визнати протиправними дії Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "АКТАБАНК" ОСОБА_1 щодо визнання нікчемними договорів та направлення повідомлень про нікчемність правочинів із вимогами про необхідність повного та належного виконання умов Кредитних договорів № 01-1356/Т від 26.04.2013 року, № 01-1614/Т від 11.12.2013 року, № 01-1578/Т від 11.11.2013 року, що укладені між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «Лідер-Дніпро, а саме щодо правочинів (договорів):
- договору застави майнових прав № 01-1356/Т/5 від 31.07.2014 року, укладеного між ПАТ «АТАБАНК» та компанією "Авалей інвестментс лімітед" (Avaley Investmets Limited);
- правочину (Банківської операції) від 01.08.2014 року щодо списання з рахунку 2615, що належить компанії "Авалей інвестментс лімітед" (Avaley Investmets Limited), коштів у розмірі 484,97 доларів США, призначенням платежу «погашення процентів за кр.дог. № 01-1356/Т від 26.04.2013 року ТОВ «Лідер-Дніпро» 01.07.2014-31.07.2014»;
- правочину (Банківської операції) від 01.08.2014 року щодо списання з рахунку 2615, що належить компанії "Авалей інвестментс лімітед" (Avaley Investmets Limited), коштів у розмірі 43 750,00 доларів США, призначенням платежу «погашення кредиту за кр. дог. № 01-1356/Т від 26.04.2013 року ТОВ «Лідер-Дніпро» 01.07.2014-31.07.2014»;
- договору застави майнових прав № 01-1614/Т/3 від 31.07.2014 року уклденого між ПАТ «АКТАБАНК» та компанією "Авалей інвестментс лімітед" (Avaley Investmets Limited);
- правочину від 01.08.2014 року з перерахування грошових коштів в сумі 1 181,08 доларів США з депозитного рахунку (2615) компанії "Авалей інвестментс лімітед" (Avaley Investmets Limited) на рахунок обліку простроченої заборгованості за процентами (2069) ТОВ «Лідер-Дніпро» в ПАТ «АКТАБАНК»;
- правочину від 01.08.2014 року з перерахування грошових коштів в сумі 125 100,00 доларів США з депозитного рахунку (2615) компанії "Авалей інвестментс лімітед" (Avaley Investmets Limited) на рахунок обліку простроченої заборгованості за кредитом (2067) ТОВ «Лідер-Дніпро» в ПАТ «АКТАБАНК»;
- договору застави майнових прав № 01-1578/Т/4 від 06.08.2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та компанією «Вернард Холдинг Лімітед» (Vernard Holding Limited);
- правочину (Банківської операції) від 07.08.2014 року про перерахування коштів в загальній сумі 206 254,64 доларів США.
- визнати протиправними та скасувати наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 21.08.2017 року № 110, Наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 31.08.2017 року № 127 та Наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 25.09.2017 року № 173 винесені Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "АКТАБАНК" ОСОБА_1.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2017 року відкрито провадження у справі.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач визнав нікчемними правочини - договорів застави майнових прав № 01-1356/Т/5 від 31.07.2014 року, укладеного між ПАТ «АТАБАНК» та компанією "Авалей інвестментс лімітед" (Avaley Investmets Limited); правочин (Банківської операції) від 01.08.2014 року щодо списання з рахунку 2615, що належить компанії "Авалей інвестментс лімітед" (Avaley Investmets Limited), коштів у розмірі 484,97 доларів США, призначенням платежу «погашення процентів за кр.дог. № 01-1356/Т від 26.04.2013 року ТОВ «Лідер-Дніпро» 01.07.2014-31.07.2014»; правочин (Банківської операції) від 01.08.2014 року щодо списання з рахунку 2615, що належить компанії "Авалей інвестментс лімітед" (Avaley Investmets Limited), коштів у розмірі 43 750,00 доларів США, призначенням платежу «погашення кредиту за кр. дог. № 01-1356/Т від 26.04.2013 року ТОВ «Лідер-Дніпро» 01.07.2014-31.07.2014»; договір застави майнових прав № 01-1614/Т/3 від 31.07.2014 року укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та компанією "Авалей інвестментс лімітед" (Avaley Investmets Limited); правочин від 01.08.2014 року з перерахування грошових коштів в сумі 1 181,08 доларів США з депозитного рахунку (2615) компанії "Авалей інвестментс лімітед" (Avaley Investmets Limited) на рахунок обліку простроченої заборгованості за процентами (2069) ТОВ «Лідер-Дніпро» в ПАТ «АКТАБАНК»; правочин від 01.08.2014 року з перерахування грошових коштів в сумі 125 100,00 доларів США з депозитного рахунку (2615) компанії "Авалей інвестментс лімітед" (Avaley Investmets Limited) на рахунок обліку простроченої заборгованості за кредитом (2067) ТОВ «Лідер-Дніпро» в ПАТ «АКТАБАНК»; договір застави майнових прав № 01-1578/Т/4 від 06.08.2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та компанією «Вернард Холдинг Лімітед» (Vernard Holding Limited); правочин (Банківської операції) від 07.08.2014 року про перерахування коштів в загальній сумі 206 254,64 доларів США. Підставою для визнання нікчемними означених правочинів є висновок відповідача про те, що договори застави майнових прав, правочини (банківські операції) про перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами призвели до віднесення ПАТ «АКТАБАНК» до категорії неплатоспроможних, з чого відповідач вбачає наявність підстав, визначених пунктами 1, 2, 5, 6 та 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Позивач зазначає, що відповідач неправомірно застосував до цих договорів вказані положення Закону, а також несвоєчасно здійснив процедуру проведення перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності, що мала бути проведена та закінчена в річний (максимальний) термін від дня початку процедури ліквідації, а саме до 15.01.2016 року. Також, позивачем зазначено, що повідомлення про нікчемність правочинів не містить інформації, які саме ознаки нікчемності правочинів та які норми законодавства порушені при укладенні договорів із посиланням на нормативно-правовий акт. Фактично, за правовою природою вказані договори відступлення є договорами купівлі-продажу, зі сплатою на користь ПАТ «АКТАБАНК» грошових коштів у строки, окремо визначені кожним договором, тобто оплатний правочин на користь ПАТ «АКТАБАНК», останній на виконання вимог статті 512 Цивільного кодексу України повністю та цілком законно відступило право вимоги за кредитними договорами з ТОВ «Лідер-Дніпро» про що було укладено оплатні договори про відступлення права вимоги. Всі договори застави майнових прав, правочини (банківські операції) про перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами були укладені до моменту прийняття Національним банком України рішення про віднесення до категорії проблемних банку ПАТ «АКТАБАНК». Крім того, вказані правочини не призвели до збільшення витрат з виведення ПАТ «АКТАБАНК» з ринку, оскільки внаслідок укладення цих договорів ПАТ «АКТАБАНК» не створював для себе жодних нових зобов'язань, які могли би збільшити витрати. При цьому, фактичне виконання вказаних правочинів також зменшило грошові зобов'язання банку. З урахуванням викладеного, позивач вважає Наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 21.08.2017 року № 110, Наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 31.08.2017 року № 127 та Наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 25.09.2017 року № 173 протиправними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства.
20 грудня 2017 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому було зазначено про необґрунтованість позовних вимог, з огляду на те, що оскаржувані дії відповідача вчинялися у відповідності до приписів чинного законодавства, тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.
21 грудня 2017 року через канцелярію суду від третьої особи ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення, в яких останній вимоги адміністративного позову підтримав, вважав їх законними та обґрунтованими.
21 грудня 2017 року через канцелярію суду від представника третьої особи ТОВ «ДІАС-ТРЕЙД» надійшли письмові пояснення, в яких останній вимоги адміністративного позову підтримав, вважав їх законними та обґрунтованими.
21 грудня 2017 року через канцелярію суду від представника третьої особи Компанія "Вернард Холдинг Лімітед" надійшли письмові пояснення, в яких останній вимоги адміністративного позову підтримав, вважав їх законними та обґрунтованими.
21 грудня 2017 року через канцелярію суду від третьої особи ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення, в яких останній вимоги адміністративного позову підтримав, вважав їх законними та обґрунтованими.
Представник позивачів про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представники третіх осіб про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надали до суду клопотання про розгляд справи за відсутності останніх.
Відповідно до ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи, що перешкоди для розгляду справи, передбаченні статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 16.09.2015 року № 576 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.09.2014 року прийнято рішення № 90 про запровадження в ПАТ «Актабанк» з 17.09.2014 року тимчасової адміністрації.
На підставі постанови Правління Національного банку України від 15.01.2015 року № 19 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 6 від 16.01.2015 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «АКТАБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» термін дії ліквідації банку до 15 січня 2018 року.
Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1217 від 31.05.2017 року «Про заміну уповноваженої особи фонду на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК», з 07.06.2017 року призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію та делеговано всі повноваження ліквідатора ОСОБА_4» ОСОБА_1.
У відповідності до підпункту 8 частини 1 статті 48 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону. Згідно частини 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
На виконання вищезазначених вимог Закону, відповідачем було проведено перевірки договорів при кредитуванні ТОВ «Лідер-Дніпро» за кредитними договорами № 01-1356/Т від 26.04.2013 року, № 01-1614/Т від 11.12.2013 року та № 01-1578/Т від 11.11.2013 року за результатами яких були винесені: Наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 21.08.2017 року № 110, Наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 31.08.2017 року № 127 та Наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 25.09.2017 року № 173 та надіслані повідомлення про нікчемність наступних правочинів: договору застави майнових прав № 01-1356/Т/5 від 31.07.2014 року, укладеного між ПАТ «АТАБАНК» та компанією "Авалей інвестментс лімітед" (Avaley Investmets Limited); правочину (Банківської операції) від 01.08.2014 року щодо списання з рахунку 2615, що належить компанії "Авалей інвестментс лімітед" (Avaley Investmets Limited), коштів у розмірі 484,97 доларів США, призначенням платежу «погашення процентів за кр.дог. № 01-1356/Т від 26.04.2013 року ТОВ «Лідер-Дніпро» 01.07.2014-31.07.2014»; правочину (Банківської операції) від 01.08.2014 року щодо списання з рахунку 2615, що належить компанії "Авалей інвестментс лімітед" (Avaley Investmets Limited), коштів у розмірі 43 750,00 доларів США, призначенням платежу «погашення кредиту за кр. дог. № 01-1356/Т від 26.04.2013 року ТОВ «Лідер-Дніпро» 01.07.2014-31.07.2014»; договору застави майнових прав № 01-1614/Т/3 від 31.07.2014 року укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та компанією "Авалей інвестментс лімітед" (Avaley Investmets Limited); правочину від 01.08.2014 року з перерахування грошових коштів в сумі 1 181,08 доларів США з депозитного рахунку (2615) компанії "Авалей інвестментс лімітед" (Avaley Investmets Limited) на рахунок обліку простроченої заборгованості за процентами (2069) ТОВ «Лідер-Дніпро» в ПАТ «АКТАБАНК»; правочину від 01.08.2014 року з перерахування грошових коштів в сумі 125 100,00 доларів США з депозитного рахунку (2615) компанії "Авалей інвестментс лімітед" (Avaley Investmets Limited) на рахунок обліку простроченої заборгованості за кредитом (2067) ТОВ «Лідер-Дніпро» в ПАТ «АКТАБАНК»; договору застави майнових прав № 01-1578/Т/4 від 06.08.2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та компанією «Вернард Холдинг Лімітед» (Vernard Holding Limited); правочину (Банківської операції) від 07.08.2014 року про перерахування коштів в загальній сумі 206 254,64 доларів США, як таких, що містять ознаки нікчемності визначені пунктами 1, 2, 5, 6, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Суд, вирішуючи питання щодо правомірності дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "АКТАБАНК" ОСОБА_1 стосовно визнання нікчемними договорів та направлення повідомлень про нікчемність правочинів із вимогами про необхідність повного та належного виконання умов Кредитних договорів, виходить з наступного.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються та визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Відповідно до п. 1 розділу III Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженого рішенням № 826 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016 року, правочини (договори) є нікчемними у разі наявності підстав, визначених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та/або іншими законами, що підтверджується відповідними доказами.
Відповідач, обґрунтовуючи свої вимоги, оскаржувані накази, повідомлення про нікчемність правочинів, зазначає, що договори застави майнових прав та правочини (банківські операції) про перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами є нікчемними з підстав, визначених пунктами 1, 2, 5, 6, 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Однак зазначені обставини не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.
Відповідно до ч. 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно до ч. 1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що 26.04.2013 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «Лідер-Дніпро» було укладено Кредитний договір № 01-1356/Т.
11 листопада 2013 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «Лідер-Дніпро» було укладено Кредитний договір № 01-1614/Т.
Також, 11.11.2013 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «Лідер-Дніпро» було укладено Кредитний договір № 01-1578/Т.
Частиною 1 статті 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою, порукою.
Відповідно до ч. 1 ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно ч. 1 статті 583 ЦК України, заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).
На забезпечення виконання ТОВ «Лідер-Дніпро» зобовязань за Кредитним договором № 01-1356/Т укладено наступні договори:
- Договір застави товарів в обороті № 01-1356/Т/1 від 26.04.2013 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «Лідер-Дніпро»;
- Договір поруки № 01-1356/Н/2 від 26.04.2013 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_2;
- Договір поруки № 01-1356/Н/3 від 26.04.2013 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_3;
- Договір поруки № 01-1356/Н/4 від 26.04.2013 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ДІАС-ТРЕЙД»;
Договір застави майнових прав № 01-1356/Т/5 від 31.07.2014 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та компанією "Авалей інвестментс лімітед" (Avaley Investmets Limited).
На забезпечення виконання ТОВ «Лідер-Дніпро» зобовязань за Кредитним договором № 01-1614/Т укладено наступні договори:
- Договір застави товарів в обороті № 01-1614/Т/1 від 11.12.2013 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «Лідер-Дніпро»;
- Договір поруки № 01-1614/Т/2 від 11.12.2013 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_2;
- Договір застави майнових прав № 01-1614/Т/3 від 31.07.2014 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та компанією «Авалей інвестментс лімітед» (Avaley Investmets Limited).
На забезпечення виконання ТОВ «Лідер-Дніпро» зобовязань за Кредитним договором № 01-1578/Т було укладено наступні договори:
- Договір застави товарів в обороті № 01-1578/Т/1 від 11.11.2013 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «Лідер-Дніпро»;
- Договір поруки № 01-1578/Т/2 від 12.11.2013 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_2;
- Договір застави майнових прав № 01-1578/Т/4 від 06.08.2014 року, між ПАТ «АКТАБАНК» та компанією «Вернард Холдинг Лімітед» (Vernard Holding Limited).
Суд вважає, що факт укладання договорів застави майнових прав № 01-1356/Т/5 від 31.07.2014 року, № 01-1614/Т/3 від 31.07.2014 року, № 01-1578/Т/4 від 06.08.2014 року не може свідчити про укладання банком нікчемних правочинів, оскільки ці правочини були спрямовані на надання банку додаткових гарантій виконання зобов'язань за кредитними договорами.
Відповідно до ч. 1 статті 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
У зв'язку з тим, що в строки визначені кредитними договорами, ТОВ «Лідер-Дніпро» не виконало зобовязань щодо повернення сум кредитів, то ПАТ «АКТАБАНК» повністю погасив заборгованість за кредитними договорами № 01-1356/Т від 26.04.2013 року, № 01-1614/Т від 11.12.2013 року, № 01-1578/Т від 11.11.2013 року шляхом звернення стягнення на грошові кошти компанії «Авалей інвестментс лімітед» (Avaley Investmets Limited) та компанії «Вернард Холдинг Лімітед» (Vernard Holding Limited) згідно договорів застави майнових прав № 01-1356/Т/5 від 31.07.2014 року, № 01-1614/Т/3 від 31.07.2014 року, № 01-1578/Т/4 від 06.08.2014 року.
Суд наголошує, що Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не забороняє відступлення права вимоги за зобов'язаннями банку, третій особі яка виконала зобов'язання боржника, а положеннями статті 512 Цивільного кодексу України передбачено заміну кредитора у зобов'язанні та перехід до нового кредитора прав первісного кредитора у зобов'язанні у разі виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).
Відповідачем не заперечувалось, що компанією «Авалей інвестментс лімітед» (Avaley Investmets Limited) та компанією «Вернард Холдинг Лімітед» (Vernard Holding Limited) було здійснено погашення заборгованості за кредитними договорами № 01-1356/Т від 26.04.2013 року, № 01-1614/Т від 11.12.2013 року, № 01-1578/Т від 11.11.2013 року, на підставі договорів застави майнових прав № 01-1356/Т/5 від 31.07.2014 року, № 01-1614/Т/3 від 31.07.2014 року, № 01-1578/Т/4 від 06.08.2014 року, а отже ПАТ «АКТАБАНК» на виконання вимог ст. 512 Цивільного кодексу України, правомірно відступило право вимоги за кредитними договорами та іншими договорами, що забезпечують виконання зобовязання за кредитними договорами, про що було укладено договори про відступлення права вимоги.
Слід зазначити, що отримання Банком повного погашення за рахунок третіх осіб відповідачем не оспорюється, договори про відступлення права вимоги, відповідачем не оскаржуються та не визнаються нікчемними, отже відчуження майнових прав відбувалося на платній основі.
Таким чином, укладення та фактичне виконання сторонами правочинів, призвело до погашення зобов'язання ТОВ «Дніпро-Лідер» перед ПАТ «АКТАБАНК» за рахунок майнових прав позивача-1 і компанії «Вернард Холдинг Лімітед» (Vernard Holding Limited), а визнання їх відповідачем нікчемними, призвело до порушення прав позивачів у справі.
Вирішуючи питання, щодо нікчемності договорів застави майнових прав та правочинів (банківських операцій) про перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами, з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 5, 6, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд зазначає наступне.
У відповідності до ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
Для встановлення правомірності дій Уповноваженої особи, щодо визнання правочинів нікчемними з підстав визначених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» суд перевіряє можливість застосування ознак нікчемності правочинів, передбачених п. п. 1, 2, 5, 6, 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Суд вважає, що відповідачем не доведено наявності підстав для визнання укладених правочинів нікчемним з огляду на наступне.
Так, за приписами п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.
Проте, як вбачається з укладених правочинів, копії яких містяться в матеріалах справи, вони містять в собі умови, відповідно до яких обов'язок ТОВ «Дніпро-Лідер», тобто позичальника за кредитними договорами № 01-1356/Т від 26.04.2013 року, № 01-1614/Т від 11.12.2013 року та № 01-1578/Т від 11.11.2013 року щодо повернення кредитних коштів було виконано компанією «Авалей інвестментс лімітед» (Avaley Investmets Limited) та компанією «Вернард Холдинг Лімітед» (Vernard Holding Limited) як заставодавцями (майновими поручителями). Компанією «Авалей інвестментс лімітед» (Avaley Investmets Limited) та компанією «Вернард Холдинг Лімітед» (Vernard Holding Limited), до моменту укладення договорів про відступлення права вимоги було вчинено відповідні майнові дії на користь ПАТ «АКТАБАНК», оскільки було фактично здійснено погашення заборгованості ТОВ «Лідер-Дніпро» на користь ПАТ «АКТАБАНК».
Позивачем-1 та компанією «Вернард Холдинг Лімітед» (Vernard Holding Limited) вчинено на користь ПАТ «АКТАБАНК» відповідні майнові дії, а саме: передано Банку в заставу свої майнові права фактично здійснено погашення заборгованості ТОВ "Лідер-Дніпро" пере ПАТ "АКТБАНК".
Відповідач також не зазначив посилань на будь-які докази, що підтверджують факт безоплатного відчуження майна з боку ПАТ «АКТАБАНК», або відмови останнього від майнових вимог, тому його твердження щодо нікчемності правочинів є лише припущенням.
З урахуванням викладеного, угоди вказані в повідомленнях - не містять ознак нікчемності правочинів визначених пунктом 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з огляду на відсутність обов'язкових ознак, що вказують на їх нікчемність.
За приписами п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став несплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим.
Проте, договори застави майнових прав - не містять даних елементів, з огляду на наступне.
Наслідком укладення договорів застави майнових прав та правочинів (банківських операцій) про перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами стало те, що ПАТ «АКТАБАНК» отримав повне погашення заборгованості за досліджуваними по цій справі кредитними договорами. Тобто, внаслідок даних правочинів кошти та/або майно не вибували із володіння ПАТ «АКТАБАНК», а навпаки, внаслідок даного правочину ПАТ «АКТАБАНК» в повному обсязі задовольнив свої вимоги.
Уклавши договори застави майнових прав, правочини (банківські операції) про перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами банк не приймав на себе жодних зобов'язань, а навпаки, набув можливість задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення, а отже такі договори не могли призвести до неплатоспроможності банку або неможливості виконання його грошових зобов'язань перед кредиторами.
Укладення банком з позивачем-1 та компанією «Вернард Холдинг Лімітед» (Vernard Holding Limited) договорів відступлення прав вимог та фактичне погашення заборгованості замість ТОВ «Лідер-Дніпро» за виданими кредитами не вплинуло та не могло негативно вплинути на показники ліквідності банку. Звернення стягнення ПАТ «АКТАБАНК» на майнові права позивача-1 та компанії «Вернард Холдинг Лімітед» (Vernard Holding Limited), призвело до збільшення розміру грошових активів ПАТ «АКТАБАНК» за рахунок зменшення обсягу зобов'язань банку.
Отже, зазначені договори не містять ознак нікчемності правочинів визначених пунктом 2 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з огляду на відсутність обов'язкових ознак, що вказують на їх нікчемність.
За приписами п. 5 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність».
Так, згідно ст. 546 ЦК України, зобовязання забезпечується такими способами як неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток.
Укладення договорів застави майнових прав, правочинів (банківських операцій) про перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами, що визнані відповідачем нікчемними правочинами, забезпечило виконання зобов'язань ТОВ «Лідер-Дніпро» перед ПАТ «АКТАБАНК». В свою чергу ПАТ «АКТАБАНК» не приймав на себе зобов'язання щодо забезпечення виконання грошових вимог, а отже в даному випадку не розглядається і не може розглядатись зазначена підстава нікчемності правочинів.
Договори застави майнових прав, правочини (банківські операції) про перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами не передбачають прийняття банком на себе зобов'язань по забезпеченню грошових вимог, це банк набув майнові права та реалізував це право на свою користь шляхом звернення стягнення. Тобто правова сутність цих угод взагалі не стосується прийняття на себе зобов'язань банком щодо забезпечення виконання грошових вимог в порядку іншому ніж здійснення кредитних операцій. Отже пункт 5 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» взагалі не може бути застосований до договору застави майнових прав та правочинів (банківських операцій) про перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами.
За приписами п. 6 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.
Проте, договори застави майнових прав, правочини (банківські операції) про перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами не є банківськими кредитами, визначення якого міститься в Законі України «Про банки і банківську діяльність».
Зазначені правочини не передбачають отримання будь-яких грошових коштів від ПАТ «АКТАБАНК», а передбачають отримання грошових коштів саме ПАТ «АКТАБАНК» від заставодавців (майнових поручителів).
Отже, оскаржувані договори застави майнових прав, правочини (банківські операції) про перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами не містять ознак нікчемності правочинів визначених пунктом 6 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
За приписами п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.
Втім, суд вважає, що до вказаних вище правочинів також не може бути застосований і пункт 7 частини 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки внаслідок укладення договорів застави майнових прав, правочинів (банківськіх операцій) про перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами, ПАТ «АКТАБАНК» не зазнав несприятливих наслідків, таких як погіршення фінансового стану банку або зниження його платоспроможності.
При цьому, перехід до майнових поручителів права вимоги не є пільгою, оскільки такий перехід прямо передбачений статтями 512, 556 Цивільного кодексу України для будь-якого поручителя, який виконав забезпечене порукою (заставою) зобов'язання.
За договорами застави майнових прав та правочинами (банківськими операціями) про перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами ПАТ «АКТАБАНК» було прийнято виконання основних зобовязань у повному обсязі, внаслідок чого, заборгованість ТОВ «Лідер-Дніпро» перед ПАТ «АКТАБАНК» була повністю погашена, тобто виключається наявність обставин, щодо прийняття меншого виконання зобовязань, тобто надання пільги.
Така ж правова позиція застосування п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» викладена у постанові Верховного Суду України від 23 листопада 2016 року по справі №3-869гс16, де Верховний суд України, дійшов аналогічних висновків, зокрема, оскільки у цьому разі не відбулося вчинення банком платежу на користь його кредитора чи передачі будь-якого майна, що належить банку, кредитор також не мав переваг перед іншими вкладниками, оскільки право нового кредитора вимагати від боржника повернення сплачених на виконання кредитного договору коштів передбачено нормами чинного законодавства, тому не було і підстав для встановлення нікчемності спірного договору-2.»
Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що договори застави майнових прав, правочини (банківські операції) про перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами не підпадають під ознаки нікчемності правочинів, передбачені п. п. 1, 2, 5, 6, 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Так, згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Положеннями статті 228 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Отже, положеннями ст. 228 ЦК України визначено поняття нікчемного правочину і таким правочином є правочин, який порушує публічний порядок (ч.1, 2 ст.228 ЦК України). При цьому, визнання такого правочину недійсним у судовому порядку не вимагається (ч.2 ст.215 ЦК України). Крім цього, ч. 3 ст. 228 ЦК України визначено правові наслідки правочину, вчиненого з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, його моральним засадам і такий правочин є оспорюваним, який може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.
Відповідачем не наведено, а судом не встановлено доказів, які б свідчили, що спірні правочини є такими, що порушують публічний порядок, спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.
Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання Уповноваженою особою правочинів нікчемними та направлення з цього приводу повідомлень.
В тому числі, відповідно до п. 5 розділу II «Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення», затвердженого Рішенням № 826 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016р., перевірка правочинів (договорів) на предмет нікчемності проводиться Комісією у період здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку. У разі необхідності проведення перевірки протягом процедури ліквідації банку така перевірка повинна бути завершена не пізніше шести місяців з дня початку процедури ліквідації банку. За рішенням виконавчої дирекції Фонду перевірку може бути продовжено, але не більше, ніж на шість місяців.
Отже, відповідачем порушено строк проведення перевірки правочинів ПАТ «АКТАБАНК» на предмет нікчемності, оскільки вона мала бути проведена та закінчена в річний (максимальний) термін від дня початку процедури ліквідації, а саме до 15.01.2016 року.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.
У Рішенні від 20.10.2011 у справі "Rysovskyy v. Ukraine" Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип "належного урядування" передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб ("Beyeler v. Italy", "Oneryildiz v. Turkey", "Megadat.com S.r.l. v. Moldova", "Moskal v. Poland"). На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Lelas v. Croatia" і "Toscuta and Others v. Romania") і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (Oneryildiz v. Turkey", та "Beyeler v. Italy").
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Lelas v. Croatia").
Приймаючи до уваги те, що судом встановлено протиправність віднесення відповідачем зазначених вище правочинів до нікчемних та направлення повідомлень про нікчемність правочинів, то в останнього обов'язок, визначений ч. 4 ст. 38 Закону № 4452-VI, не виникає, у тому числі щодо повідомлення сторін про нікчемність цих договорів.
Таким чином, дії щодо визнання нікчемними договорів та направлення повідомлень про нікчемність правочинів, не ґрунтуються на вимогах норм чинного законодавства та підлягають визнанню протиправними, як і Наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 21.08.2017 року № 110, Наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 31.08.2017 року № 127 та Наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 25.09.2017 року № 173, оскільки природою їх видання є рішення відповідача про нікчемність договорів застави майнових прав, правочинів (банківськіх операцій) про перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами, що укладені ПАТ «АКТАБАНК» з ТОВ «Лідер-Дніпро».
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд при вирішенні спору враховує приписи ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивачів є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд дійшов висновку, що понесені позивачами судові витрати підлягають відшкодуванню в розмірі 3200,00 гривень, відповідно квитанції, яка міститься в матеріалах справи.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Компанії "Авалей інвестментс лімітед" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер-Дніпро" до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "АКТАБАНК" ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІАС-ТРЕЙД", ОСОБА_3, Компанія "Вернард Холдинг Лімітед" про визнання протиправними дій - задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "АКТАБАНК" ОСОБА_1 щодо визнання нікчемними договорів та направлення повідомлень про нікчемність правочинів із вимогами про необхідність повного та належного виконання умов Кредитних договорів № 01-1356/Т від 26.04.2013 року, № 01-1614/Т від 11.12.2013 року, № 01-1578/Т від 11.11.2013 року, що укладені між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «Лідер-Дніпро, а саме щодо правочинів (договорів):
- договору застави майнових прав № 01-1356/Т/5 від 31.07.2014 року, укладеного між ПАТ «АТАБАНК» та компанією "Авалей інвестментс лімітед" (Avaley Investmets Limited);
- правочину (Банківської операції) від 01.08.2014 року щодо списання з рахунку 2615, що належить компанії "Авалей інвестментс лімітед" (Avaley Investmets Limited), коштів у розмірі 484,97 доларів США, призначенням платежу «погашення процентів за кр.дог. № 01-1356/Т від 26.04.2013 року ТОВ «Лідер-Дніпро» 01.07.2014-31.07.2014»;
- правочину (Банківської операції) від 01.08.2014 року щодо списання з рахунку 2615, що належить компанії "Авалей інвестментс лімітед" (Avaley Investmets Limited), коштів у розмірі 43 750,00 доларів США, призначенням платежу «погашення кредиту за кр. дог. № 01-1356/Т від 26.04.2013 року ТОВ «Лідер-Дніпро» 01.07.2014-31.07.2014»;
- договору застави майнових прав № 01-1614/Т/3 від 31.07.2014 року уклденого між ПАТ «АКТАБАНК» та компанією "Авалей інвестментс лімітед" (Avaley Investmets Limited);
- правочину від 01.08.2014 року з перерахування грошових коштів в сумі 1 181,08 доларів США з депозитного рахунку (2615) компанії "Авалей інвестментс лімітед" (Avaley Investmets Limited) на рахунок обліку простроченої заборгованості за процентами (2069) ТОВ «Лідер-Дніпро» в ПАТ «АКТАБАНК»;
- правочину від 01.08.2014 року з перерахування грошових коштів в сумі 125 100,00 доларів США з депозитного рахунку (2615) компанії "Авалей інвестментс лімітед" (Avaley Investmets Limited) на рахунок обліку простроченої заборгованості за кредитом (2067) ТОВ «Лідер-Дніпро» в ПАТ «АКТАБАНК»;
- договору застави майнових прав № 01-1578/Т/4 від 06.08.2014 року, укладеного між ПАТ «АКТАБАНК» та компанією «Вернард Холдинг Лімітед» (Vernard Holding Limited);
- правочину (Банківської операції) від 07.08.2014 року про перерахування коштів в загальній сумі 206 254,64 доларів США.
Визнати протиправними та скасувати Наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 21.08.2017 року № 110, Наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 31.08.2017 року № 127 та Наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 25.09.2017 року № 173 винесені Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "АКТАБАНК" ОСОБА_1.
Стягнути на користь Компанії "Авалей інвестментс лімітед" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер-Дніпро" за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 3 200,00 (три тисячі двісті гривень 00 коп.) гривень.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_5