Справа № 806/3115/17
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року м. Житомир справа № 806/3115/17

категорія 6.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попової О. Г.,

секретар судового засідання Біляченко Д.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, третя особа: Відділ у Бердичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов'язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із позовом, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га за цільовим призначенням "особисте селянське господарство", розташованої на території Старосолотвинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га за цільовим призначенням "особисте селянське господарство", розташованої на території Старосолотвинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з метою отримання у власність земельної ділянки з цільовим призначенням "особисте селянське господарство" на території Старосолотвинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області ОСОБА_1 звертався до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Вказує, що з метою отримання графічних матеріалів, згідно розяснень відповідача, позивач звертався до відділу у Бердичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, та 21.02.2017 в рамках розгляду звернення позивача, відділ у Бердичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області видав ОСОБА_1 повідомлення про оплату за послугу - надання викопіювання з картографічної документації, після оплати відділ у Бердичівському районі видав ОСОБА_1 викопіювання з кадастрової карти (плану) №НВ-017, яка була додана позивачем до клопотання відповідачу. 16.03.2017 Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області направило на адресу позивача лист №31-6-0.334-3223/2-17 про відмову у вирішенні клопотання ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою, мотивуючи її невідповідністю виданого викопіювання вимогам Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 в частині недотримання масштабу, який забезпечує відображення усіх елементів картографічної основи Державного земельного кадастру та відображення на ній відомостей Державного земельного кадастру. При цьому, у відмові зазначено, що вид картографічної основи та перелік відомостей Державного земельного кадастру, які відображаються у викопіюванні, позивач повинен був визначити самостійно згідно вимог п.199 Порядку.

Позивач наголошує, що 05.07.2017 у відповідь на його чергове звернення, відповідачем було направлено на адресу ОСОБА_1 лист №К-8185/0-8293/6-17, у якому вказано, що з наданих картографічних матеріалів неможливо ідентифікувати земельну ділянку на місцевості, що виключає можливість надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що на думку позивача, є відмовою у задоволенні клопотання про надання дозволу. Категорично не погоджуючись із відмовою, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 15.11.2017 відкрито провадження у справі за загальними правилами (в редакції КАС України, що діяв до 15.12.2017). Судовий розгляд справи призначено на 04.12.2017 об 11:00.

Судовий розгляд справи призначений на 04.12.2017 об 11:00 було відкладено у зв'язку із клопотанням представника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про відкладення розгляду справи через неможливість особистої участі представника у судовому засіданні та зайнятістю в іншому судовому засіданні. Наступне судове засідання призначено на 13.12.2017 о 10:40.

В судове засідання, призначене на 13.12.2017 о 10:40 прибули позивач, представник позивача та представник відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив. Про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку. В судовому засіданні було оголошено перерву до 20.12.2017 об 11:00.

В судове засідання, призначене на 20.12.2017 об 11:00 прибули позивач та представник позивача. Представник позивача подав до відділу документального забезпечення суду клопотання про відкладення розгляду справи на строк, не раніше 16.01.2018. Представник відповідача перед початком судового засідання подав до відділу документального забезпечення суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю представника у іншому судовому засіданні. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив. Про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 20.12.2017 задоволено клопотання представника позивача та представника відповідача, судовий розгляд справи відкладено на 16.01.2018 о 11:20.

В судове засідання, призначене на 16.01.2018 о 11:20 прибули позивач та представник відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив. Про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку. В судовому засіданні було оголошено перерву у зв'язку із неможливістю позивача представляти свої інтереси без свого адвоката. Наступне судове призначено на 25.01.2018 об 11:00.

В судове засідання, призначене на 25.01.2018 об 11:00 призначене на 25.01.2018 прибули позивач та представник відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив. Протокольною ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 25.01.2018 судовий розгляд справи було відкладено у зв'язку із неявкою представника третьої особи, щодо якого немає відомостей про повідомлення дати, часу та місця проведення судового розгляду та неможливістю позивача захищати свої права самостійно. Наступне судове засідання призначено 06.02.2018 о 12:00.

В судове засідання призначене на 06.02.2018 о 12:00 прибули позивач, представник позивача, представник відповідача.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Позивачем в ході судового засідання було уточнено, що ним оскаржується відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Старосолотвинської сільської ради Бердичівського району, що викладена у листі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 05.07.2017 №К-8185/0-8293/6-17.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у запереченнях на адміністративний позов (відзиві) від 04.12.2017 (а.с. 30-33).

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив. Про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку. Правом на надання письмових пояснень по суті справи не скористався.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та присутні в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 23.02.2017 звертався до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га за цільовим призначенням "особисте селянське господарство", розташованої на території Старосолотвинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області. (а.с. 9)

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 16.03.2017 №31-6-0.334-3223/2-17 відповідач за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Старосолотвинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області повідомив позивачу, що згідно доданих до заяви графічних матеріалів неможливо визначити відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно правових актів та містобудівної документації, в тому числі неможливо точно визначити місце розташування затребуваної земельної ділянки в проектних межах через масштаб графічних матеріалів, відсутність інформації щодо прив'язки земельної ділянки до відповідного населеного пункту. Додані до клопотання графічні матеріали не містять у собі вказаної інформації у достатньому обсязі, що робить неможливим визначити відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно правових актів та містобудівної і землевпорядної документації. Враховуючи вищевикладене, пропонуємо сформувати новий пакет документів та з заявою повторно звернутися до Головного управління. (а.с. 12 та зворот)

ОСОБА_1 14.04.2017 звертався до Відділу у Бердичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із заявою стосовно надання пояснень, чому викопіювання з кадастрової карти (плану) №НВ-017 не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно правових актів та містобудівної і землевпорядної документації. (а.с. 13)

Листом від 28.04.2017 №-0.16-26/142-17 Відділ у Бердичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області повідомив позивачу, що викопіювання з кадастрової карти (плану) №НВ-017 видано державним кадастровим реєстратором за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру, згідно Закону України "Про Державний земельний кадастр" та постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 "Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру". Відділ у Бердичівському районі не володіє інформацією щодо викопіювання, яке було додано позивачем до клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. (а.с. 15)

Листом від 06.06.2017 №-0.16-46/142-17 Відділ у Бердичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області уточнив, що в листі від 28.04.2017 №-0.16-26/142-17 допущена технічна помилка в номері викопіювання з кадастрової карти (плану), а саме номер №НВ-017 вважати №НВ-017. (а.с. 14)

Встановлено, що позивач звертався із заявою до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, відповідно до змісту якої просив розібратися з викопіюванням з кадастрової карти (плану), виданим Відділ у Бердичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області. (а.с. 16)

Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області листом від 05.07.2017 №К-8185/0-8293/6-17 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 повідомило позивача, що з наданих ОСОБА_1 графічних матеріалів неможливо ідентифікувати бажану земельну ділянку на місцевості, що виключає можливість надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Відтак, зважаючи на вищевикладене, Головне управління було змушене відмовити ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. (а.с. 17 та зворот)

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи лист Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 05.07.2017 №К-8185/0-8293/6-17 на відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-III визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Так, згідно з пунктом "а" частини третьої статті 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Частиною першою статті 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За приписами частини другої статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як визначено абзацом першим частини третьої згаданої статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, при цьому зобов'язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Відповідно до ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.134 Земельного кодексу України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд наголошує, що лист Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 05.07.2017 №К-8185/0-8293/6-17 не містить оскаржуваної позивачем відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зазначену позивачем у позовній заяві.

Так, лист Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 05.07.2017 №К-8185/0-8293/6-17 є відповіддю на заяву ОСОБА_1 відповідно до змісту якої позивач просив розібратися з викопіюванням з кадастрової карти (плану), виданим Відділ у Бердичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області. (а.с. 16)

Вказаний лист не є рішенням суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а за своєю суттю є відповіддю на звернення ОСОБА_1 в порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян".

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

З аналізу викладеного встановлено, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Суд зазначає, що лист Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 05.07.2017 №К-8185/0-8293/6-17 не містить оскаржуваної позивачем відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, оскаржуваний ОСОБА_1 лист не порушує права, свободи та законні інтереси ОСОБА_1, а позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права.

Враховуючи вищевикладене, відповідач при наданні відповіді у формі листа д 05.07.2017 №К-8185/0-8293/6-17 діяв в межах, у порядку та на підставах, визначених чинним законодавством.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем та наявними у матеріалах справи доказами спростовано наявність у листі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 05.07.2017 №К-8185/0-8293/6-17 протиправної відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведенні земельної ділянки, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246 КАС України, суд,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, Житомир, 10005. РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (вул. Довженка, 45, Житомир, 10002. Код ), третя особа: Відділ у Бердичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (вул. Європейська, 54, Бердичів, Житомирська область, 13300) про визнання протиправною відмову, зобов'язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.Г. Попова

Повне судове рішення складене: 16 лютого 2018 року.