Справа № 308/1373/18
Суддя: Малюк В. М.
Дата ухвалення: 2018-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/1373/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Малюк В.М.,

при секретарі Матіко Я.Ю.,

за участю представника позивача - Балог О.Ю.,

відповідача ОСОБА_1 та його захисника Куліш Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в режимі відеоконференції адміністративну справи за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про продовження строку затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення,-

ВСТАНОВИВ:
Військова частини НОМЕР_1 ДПС України звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеним адміністративним позовом мотивуючи його тим, що 15.08.2017 року відповідач ОСОБА_1 , незаконно, поза пунктом пропуску, перетнув державний кордон в складі групи осіб з України в Словацьку Республіку, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », однак після незаконного перетину кордону був затриманий представниками прикордонної поліції Словацької Республіки та 15.08.2017 року, в пункті пропуску «Ужгород» Чопського прикордонного загону, на підставі ст. 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб був переданий на територію України у встановленому порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі. 18.08.2017 року постановою та ухвалою Ужгородського міськрайонного суду відносно відповідача було прийнято рішення про видворення з України в примусовому порядку, затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконного перебувають в Україні. 23.08.2017 року відповідач ОСОБА_1 був поміщений до Чернігівського притулку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, з місцем розташування с.Розсудів, Ріпкинського району Чернігівської області.

Позивач вказує, що відносно відповідача Чопським прикордонним загоном, в межах своєї компетенції, на адресу посольства Соціалістичної республіки В`єтнам направлявся запит та не одноразово листи щодо встановлення особи відповідача, як приклад останні з них: від 28.09.2017 р. № 27/1234, від 30.11.2017 р. № 27/1796, від 28.12.2017 р. № 27/1909. Разом з тим, на час подання позовної заяви, документів на повернення з метою підготовки відповідних документів для подальшого видворення відповідача в Чопському прикордонному загоні відсутні, відомостей про встановлення особи відповідача не має.

Враховуючи викладене, зокрема те, що шестимісячний термін утримання відповідача в пункті тимчасового тримання іноземців, які незаконно перебувають на території України, визначений п.11 ст. 289 КАС України, закінчується 14 лютого 2018 року, наявність умов за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи, а саме: відсутність співпраці з боку відповідача, умисне надання неправдивої інформації щодо своєї особи, що призвело до неодержання Чопським прикордонним загоном (в/ч НОМЕР_1 ) інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без чи документів, необхідних для ідентифікації особи та організації примусового видворення відповідача за межі території України, позивач просить продовжити строк затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення громадянина Соціалістичної республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не більше як до 18 (вісімнадцяти) місяців, а саме до 15.08.2018 року

Представник позивача Балог О.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов не визнав.

Представник відповідача адвокат Куліш Ю.А. у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки такі є безпідставними. Зазначає, що позивачем не враховано, що за ч. 1 ст. 29 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію. Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав» від З вересня 2008 року було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав, підписану 25 вересня 2007 року в м. Нью-Йорку (далі - Угоду).
Процедура реадмісії громадян В`єтнаму визначена ст. 4 Угоди, якою передбачено, що запитувана договірна Сторона відповідає на запит щодо здійснення реадмісії осіб, які підлягають реадмісії, виданий запитуючою Договірною Стороною, протягом 45 днів після дати отримання такого запиту. Запитувана Договірна Сторона робить усе можливе, щоб скоротити час надання відповіді на запит у разі, якщо запитуюча Договірна Сторона повідомляє запитуваній Договірній Стороні про те, що особа, яка підлягає реадмісії, поміщена в заклад, що знаходиться під охороною, або заарештована з метою здійснення депортації. Запитуюча Договірна Сторона повідомляє запитувану Договірну Сторону про заплановану дату передачі особи, яка підлягає реадмісії, принаймні за 7 днів до настання цієї дати. Запит щодо здійснення реадмісії відповідно до пункту 2 статті 1 подається запитуваною Договірною Стороною запитуючій Договірній Стороні протягом 90 днів з дати передачі відповідної особи запитуваній Договірній Стороні, за винятком випадків, коли ця особа на день передачі не мала громадянства держави запитуваної Договірної Сторони.
Конкретне застосування процедури реадмісії визначено Інструкцією про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб (Наказ Міністерства внутрішніх справ України 16.02.2015 № 158). Відповідно до п. 1 розділу IX зазначеної Інструкції, у разі встановлення відповідними імплементаційними (виконавчими) протоколами до міжнародних угод про реадмісію іншого порядку реадмісії, ніж той, що встановлений у цій Інструкції, застосовуються положення, визначені цими протоколами. Вказане підтверджує можливість та необхідність застосування інструкції при відсутності імплементаційного (виконавчого) протоколу, як це має місце у випадку зазначеної вище Угоди.
Згідно п. 1 розділу III зазначеної Інструкції, підставою для виконання договірними державами зобов`язань щодо здійснення реадмісії є подання компетентним органом запитуючої договірної держави запиту про реадмісію або запиту про транзитне перевезення та його погодження компетентним органом запитуваної договірної держави. Відповідно до п.1 розділу VIII зазначеної Інструкції, у разі виявлення на території України осіб, які підлягають реадмісії або транзитному перевезенню територією договірної держави, компетентний (уповноважений) орган України в порядку та в строки, визначені міжнародною угодою про реадмісію, надсилає відповідний запит компетентному (уповноваженому) органу договірної держави.
Оскільки між Україною та Соціалістичною республікою В`єтнам існує договір про реадмісію, органи держаної прикордонної служби мали звертися до компетентного орган із запитом не про надання свідоцтва на повернення відповідача, а із запитом про реадмісію, чого позивачем зроблено не було.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із частиною 1 стаття 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За правилами ч.7 ст.5 КАС України іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.
Відповідно до ч.4 ст.46 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень, в тому числі в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом
Судом встановлено, що 15.08.2017 року відповідач ОСОБА_1 , незаконно, поза пунктом пропуску, перетнув державний кордон в складі групи осіб з України в Словацьку Республіку, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », однак після незаконного перетину кордону був затриманий представниками прикордонної поліції Словацької Республіки та 15.08.2017 року, в пункті пропуску «Ужгород» Чопського прикордонного загону, на підставі ст.3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб був переданий на територію України у встановленому порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.08.2017 року по справі №308/8114/17 клопотання Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України задоволено, затримано громадянина Данг ОСОБА_2 та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України - на строк до 6 (шести) місяців. Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.08.2017 року по справі №308/8114/17 адміністративний позов Чопського прикордонного загону задоволено та постановлено примусово видворити з України громадянина В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На виконання судових рішень, 23.08.2017 року відповідач ОСОБА_1 був поміщений до Чернігівського притулку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, з місцем розташування с.Розсудів, Ріпкинського району Чернігівської області.

Враховуючи те, що строк затримання відповідача та перебування у Чернігівського притулку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства закінчується 14 лютого 2018 року, у зв`язку з чим військова частина НОМЕР_1 ДПС України звернулась до суду з цим позовом.

Відповідно до частини 4 статті 30 Закону України Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно ч.11 та ч.12 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Як вбачається з матеріалів позову та пояснень представника позивача такими діями та заходами щодо відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було направлення Чопським прикордонним загоном на адресу Надзвичайного та повноважного посла В`єтнаму в Україні запитів № 27/1234 від 28.09.2017 року, № 27/1796від 30.11.2017 р., від 28.12.2017 р. № 27/1909, щодо встановлення особи відповідача, про видачу відповідачу свідоцтва на повернення до В`єтнаму та розгляду питання щодо звільнення від сплати консульського збору.

Однак, як встановлено в судовому засіданні позивачем не було надано жодного письмового доказу щодо направлення, а також отримання вищеназваних листів в посольство В`єтнаму (повідомлення пошти про вручення).

З вищенаведених підстав, не встановлено дій та заходів, які вживалися позивачем для ідентифікації відповідача, забезпечення виконання рішення про його примусове видворення (реадмісію), що є обов`язковою умовою для продовження затримання відповідно до вимог ч.12 ст.289 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст.ст.9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.
У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Згідно із частиною 1 ст.29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.
Частиною третьою статті 29 цього Закону визначено, що іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.
Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав» від 03.09.2008 р. було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав, підписану 25.09.2007 р. в м. Нью-Йорку.
Процедура реадмісії громадян В`єтнаму визначена ст.4 цієї Угоди. Оскільки відповідач був прийнятий державою України на підставі ст.3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, то він підлягає видворенню не за процедурою передбаченою ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а за процедурою, визначеною ст.29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав від 25.09.2007 р., ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав».
Окрім зазначеного, наказом МВС України та Адміністрацією Державної прикордонної служби України № 158 від 16.02.2015 р. затверджено Інструкцію про порядок дій органів внутрішніх справ та органів охорони державного кордону з реалізації положень Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб.
Однак, позивачем визначена законодавством процедура не застосована.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що правових підстав для продовження затримання відповідача не має, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись положеннями ст.ст. 29, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав від 25.09.2007 року, Закону України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав» від 03.09.2008 року, ст.ст. 2, 6, 77, 246, 250, 289, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:
В задоволенні адміністративного позову військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває в Чернігівському притулку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, з місцем розташування с.Розсудів, Ріпкинського району Чернігівської області, про продовження строку затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення відмовити.
Рішення може бути оскаржено з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.289 КАС України у десятиденний строк із дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя В.М. Малюк