Справа № 727/12308/17
Суддя: Мамчин П. І.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/727/32/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді - Мамчина П.І.

при секретарі - Єнекюк Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону УПП в м. Чернівці ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача УПП м. Чернівці Департаменту патрульної поліції НП України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Посилається на те, що 07.12.2017 року інспектором роти №1 батальйону УПП в м. Чернівці ОСОБА_2 винесено постанову серії БР №657515 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Відповідно до змісту постанови, вона, керуючи автомобілем розмовляла по телефону, чим порушила вимоги п.2.9.д.

Вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав: під час керування транспортним засобом вона не користувалася засобом зв*язку (мобільним телефоном), оскільки телефон знаходився поруч з нею, на пасажирському сидінні. Крім того, відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, хоча мав розглянути справи за місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи, порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст..ст. 278, 279 КпАП України, позбавив її можливості скористатися у повному обсязі правами, передбаченими ст.. 268 КпАП України.

Просить визнати незаконною та скасувати постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України, адміністративну справу щодо неї закрити за відсутністю у її діях складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 122 ч.2 КпАП України.

Позивачка в судове засідання не з*явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з*явився, надав суду відзив на позовну заяву та просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 07.12.2017 року інспектором роти №1 батальйону УПП в м. Чернівці ОСОБА_2 винесено постанову серії БР №657515 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 керуючи автомобілем розмовляла по телефону, чим порушила вимоги п.2.9.д.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб*єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржу вального рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заході для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи, вирішення її у відповідності із законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями обєктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи, тощо.

Виносячи оскаржувану постанову, відповідач повинен був дотримуватись вимог статей 251, 254, 283 КУпАП і прийняти повне, законне і обґрунтоване рішення (постанову), зміст якого не викликав би сумніву у його достовірності, неупередженості, добросовісності та розсудливості.

Однак, процес розгляду справи не відповідав вимогам ст. 279 КУпАП, обставини передбачені ст. 280 КУпАП не з'ясовувалися, не було враховано те, що позивач вину не визнав, клопотання ОСОБА_1 щодо надання доказів вчинення нею адміністративного правопорушення не були надані.

З переглянутого в судовому засіданні відео з боді камер поліцейських вбачається, що коли до автомобіля підійшов працівник поліції, то він був припаркований, ОСОБА_1 по телефону не розмовляла, а тримала його в руках.

Відповідно до п.п.2.9.д ПДР України водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв*язку, тримаючи їх у руці ( за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не надав суду жодного доказу, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем користувалася телефоном, а тому суд приймає доводи позивача як такі, що підтверджені матеріалами справи і вважає, що факт порушення позивачкою ст.. 122 ч. 2 КпАП України не доведений.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З огляду на встановлені обставини та правові положення, суд, дослідивши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні в судовому засіданні обставин справи, досліджених доказів, в їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу є не обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст..ст. 254, 256, 257, 258 КпАП України, ст.ст. 6, 9, 10, 11, 12, 286, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії БР №657515 від 07.12.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КпАП України.

Закрити справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122 ч.2 КпАП України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: Мамчин П.І.