Справа № 810/3776/17
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 лютого 2018 року № 810/3776/17
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., при секретарі судового засідання Сіренко Ю.П., за участю позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Київській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в період з 01.07.1990 по 30.06.2008 позивач працював в органах внутрішніх справ та звільнився за станом здоров`я. Вислуга на день звільнення у календарному обчисленні складає 20 років 04 місяці 28 днів. В подальшому позивачу стало відомо, що при звільнені з органів внутрішніх справ йому не було враховано у вислугу років час роботи в автомобільній колоні військового типу 2301-Т Фастівського автотранспортного підприємства 11066. В травні 2017 року позивач звернувся до керівництва ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Київській області із заявою про перерахунок вислуги років, з врахуванням часу його роботи в автомобільній колоні військового типу 2301-Т Фастівського автотранспортного підприємства 11066, а саме, період з 27.06.1985 (з наступного дня після закінчення навчання у Київському автомобільно-дорожньому інституті) по 30.06.1990. Однак, членами ліквідаційної комісії позивачу було відмовлено з посиланням на вимоги п. 6 ч. 2 ст. 78 Закону України "Про національну поліцію" та ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.11.2017 відкрито провадження у адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

18.12.2017 судом постановлено ухвалу про подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, визначеними Кодексом адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" та призначено наступне судове засідання на 01.02.2018 о 12:00 год.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, письмових пояснень з обґрунтуванням причини неявки суду не надав, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином. Через канцелярію суду, 01.02.2018, надав письмові заперечення на адміністративний позов в яких зазначив, що проти задоволення позовних вимог заперечує, оскільки 27.06.1985 позивач закінчив автодорожній інститут і йому було присвоєно спеціальне звання - лейтенант запасу. Після цього позивач працював як цивільна особа в автомобільній колоні. У зв`язку з тим, що фактично військову службу позивач за період роботи з 27.06.1985 по 30.06.1990 не проходив, а тому зарахувати до вислуги років даного періоду немає правових підстав.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 01.09.1980 по 26.06.1985 навчався у Київському автодорожньому інституті і йому було присвоєно спеціальне звання - лейтенант запасу, з грудня 1984 року по червень 1990 року працював на посадах старшого інженера по безпеці руху, майстром, начальником автоколони № 1, начальником автоколони № 2, інженером 1-ої категорії, інженером технічного відділу, начальником постачання і підготовки виробництва Фастівського автотранспортного підприємства 11066 Київського обласного управління вантажного автомобільного транспорту. В червні 1990 року позивач був звільнений з роботи у зв`язку із прийняттям на службу в органи внутрішніх справ. В період з липня 1990 року по липень 2008 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ на посадах: інспектора з адміністративної практики, державтоінспектора, старшого державтоінспектора, інспектора з дізнання взводу, заступника начальника відділу - начальника штабу, помічника начальника оперативного чергового чергової частини штабу.

Наказом Головного управління МВС України в Київській області від 30.06.2008 № 358 о/с ОСОБА_1 було звільнено з органів внутрішніх справ на підставі пункту 64 підпункту "б" (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Вислуга на день звільнення у календарному обчисленні складає 20 років 04 місяці 28 днів.

В травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до керівництва ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Київській області із заявою про перерахунок йому вислуги років, врахувавши час роботи в автомобільній колоні військового типу 2301-Т Фастівського автотранспортного підприємства 11066, а саме період із 27.06.1985 рок по 30 червня 1990 року.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 ліквідаційною комісією сформовано висновок в якому розгляд заяви припинено, оскільки позивач в Збройних силах не служив, підстав для зарахування йому періоду роботи у автомобільній колоні військового типу 2301-Т до вислуги років по лінії МВС немає.

Не погоджуючись із даним висновком позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-XII ).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною шостою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено виключний перелік видів військової служби, а саме: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 2232-XII передбачено, що початком проходження військової служби вважається: день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу; день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації; день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію" до стажу служби в поліції зараховуються дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Як вже було встановлено судом, в червні 1985 року позивач закінчив автодорожній інститут і йому було присвоєно спеціальне звання - лейтенант запасу, після цього він працював, як цивільна особа в автомобільній колоні.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що фактично військову службу за період роботи з червня 1985 року по липень 1990 року позивач не проходив, а тому у ліквідаційної комісії ГУ НП України в Київській області МВС України були наявні усі підстави не зарахувати йому до вислуги років для призначення пенсії, період роботи з 27.06.1985 по 30.06.1990 в автомобільній колоні військового типу 2301-Т Фастівського автотранспортного підприємства 11066 Київського обласного управління вантажного автотранспорту, як проходження військової служби в інших військових формуваннях.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для визнання протиправними дій ліквідаційної комісії ГУ НП України в Київській області МВС України щодо відмови в зарахуванні позивачу до вислуги років для призначення пенсії, період роботи з 27.06.1985 по 30.06.1990.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази надані позивачем, суд доходить висновку, що мотивація, на яку посилається останній, не дає суду підстав для постановлення висновків, які б спростовували доводи відповідача, а відтак відсутні підстави для задоволення позову.

За приписами статті 139 КАС України, судовий збір з відповідача не стягується.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 139, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:
У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 08 лютого 2018 р.