Справа № 826/15045/17
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/83
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 січня 2018 року 12:46 № 826/15045/17

За позовом Публічне акціонерне товариство "Вектор Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Савельєвої Анни Миколаївни

До Головного управління ДФС у м. Києві

Про визнання протиправним та скасування податкової вимоги №Ю-33813-17 від 07.09.17 р.

Суддя О.В.Головань

Секретар Б.О.Литвин

Представники:

Від позивача: Лиходій Д.В. - п/к (дов. від 19.12.17 р. №140)

Від відповідача: Шевченко І.Д. - п/к (дов. від 15.12.17 р.)

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.09.17 р. №Ю-33813-17 Головного управління ДФС у м. Києві.

В судовому засіданні 30.01.18 р. оголошено резолютивну частину рішення про задоволення позовних вимог.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі рішення Правління Національного банку України від 02.03.17 р. №112-рш/БТ "Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ВЕКТОР БАНК" до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.17 р. № 853 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ВЕКТОР БАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 21.03.17 р. №163-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ВЕКТОР-БАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22.03.17 р. №1104 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ВЕКТОР БАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ВЕКТОР БАНК" з 22.03.17 р. до 21.03.19 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "ВЕКТОР БАНК", визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Савельєвій Анні Миколаївні строком на два роки з 22.03.17 р. до 21.03.19 р. включно.

Керуючись п. 12 ч. 5 ст. 12 та ч. 5 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.06.17 року №2575 було затверджено перелік (реєстр) вимог кредиторів ПАТ "ВЕКТОР БАНК". http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/198-pat-vektor-bank

07.09.17 р. Головним управлінням ДФС у м. Києві винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-33813-17, згідно якої зазначено про облік за ПАТ "Вектор Банк" станом на 31.08.17 р. недоїмки у розмірі 428 161, 08 грн. зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Вектор Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Савельєвої Анни Миколаївни - вважає вказану вимогу протиправною та просить її скасувати з таких підстав.

Позивач зазначає, що відповідно до затвердженого реєстру кредиторів ПАТ "Вектор Банк" у другій черзі обліковується заборгованість зі сплати заробітної плати в розмірі 983 618, 76 грн., заборгованість зі сплати податків в розмірі 449 673, 96 грн., з яких 221 283, 4 грн. заборгованості по ЄСВ, що виникла на дату початку процедури ліквідації банку.

Вказана сума охоплюється оскаржуваною вимогою №Ю-33813-17 від 31.08.17 р. і не може повторно виставлятися банку як податкова заборгованість, оскільки порядок її погашення врегульовано спеціальним Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Також згідно ч. 3 ст. 46 вказаного Закону під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов'язаннями банку із сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Відповідач - Головне управління ДФС у м. Києві - проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Відповідач зазначає, що за позивачем обліковується податковий борг з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 428 161, 08 грн., що виник на підставі самостійно нарахованих сум згідно податкових декларацій та нарахованих сум штрафних санкцій та пені згідно Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Згідно ст. 59 Податкового кодексу України за таких обставин контролюючий орган зобов'язаний виставити податкову вимогу, що ним і було зроблено.

Податковий кодекс України не регулює питання погашення податкової заборгованості з осіб, на яких поширюються процедури, передбачені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з таких підстав.

Оскільки станом на 31.08.17 р. і станом на час розгляду справи ПАТ "Вектор Банк" перебуває в процесі ліквідації згідно вищенаведених актів Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, то на нього поширюються вимоги Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно ч. 1 ст. 1 вказаного Закону ним встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Згідно ч. 3 ст. 46 вказаного Закону під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов'язаннями банку із сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Згідно ст. 52 Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості, зокрема, 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом.

Вимоги до банку, незадоволені за недостатністю його майна, вважаються погашеними, що не позбавляє Фонд або уповноважену особу Фонду права звертатися з вимогами до пов'язаної з банком особи у порядку, визначеному частиною п'ятою цієї статті.

Згідно матеріалів справи та пояснень представника позивача частина з суми недоїмки, визначеної вимогою №Ю-33813-17 від 31.08.17р., в розмірі 221 283, 4 грн. є заборгованістю по ЄСВ, що виникла на дату початку процедури ліквідації банку, і буде погашена у другу чергу, решта заборгованості - у наступні черги, проте, в будь-якому випадку вказана заборгованість може бути погашена виключно в межах ліквідаційної процедури.

Згідно матеріалів справи та пояснень учасників по справі сам факт наявності у позивача заборгованості по ЄСВ не заперечується, проте, з огляду на особливості ліквідаційної процедури, визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", процедури стягнення податкового боргу, передбачені Податковим кодексом України, в тому числі, і положення ст. 59 Кодексу, до її стягнення застосовані бути не можуть.

Також суд зазначає, що положення Податкового кодексу України та Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в даному випадку співвідносяться як загальна і спеціальна норми, і контролюючий орган у своїй діяльності має керуватися не лише Податковим кодексом України, а й іншими законодавчими актами.

Зокрема, положення ч. 3 ст. 46 Закону стосується і стягнення податкової заборгованості, яка може бути стягнена лише в межах ліквідаційної процедури.

Включення податкової заборгованості до ліквідаційної маси незалежно від її наступної сплати є формою погашення заборгованості, тому є підставою для відкликання вимоги згідно пп. 60.1.1 п. 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України (податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення).

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В даному випадку оскаржувана вимога прийнята контролюючим органом необґрунтовано, без врахування положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що є підставою для визнання її протиправною та скасування.

Ухвалою суду від 24.11.17 р. судом задоволено заяву позивача про відстрочку сплати судового збору у розмірі 6 422, 42 грн. до винесення рішення у справі згідно ст. 88 КАС України (в редакції до 15.12.17 р.).

Згідно ч. 1 ст. 139 чинного КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, присудити до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 6 422, 42 грн., оскільки він не був сплачений під час звернення до суду, а підстави для стягнення його з позивача після задоволення позову відсутні.

На підставі вищевикладеного, ст. 241-246, 255, 257-262, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.09.17 р. №Ю-33813-17 Головного управління ДФС у м. Києві.

3. Присудити до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 6 422, 42 грн.

4. Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 07.02.18 р.