Справа № 804/3591/17
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2018-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2018 року Справа № 804/3591/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮГ-ТВІН" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов,-
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ТОВ «Юг-Твін» в якій позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штраф уповноваженими посадовими особами від 17.05.2017 року №131/4.1-8/500;
- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штраф уповноваженими посадовими особами від 17.05.2017 року №131/4.1-8/501;
- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штраф уповноваженими посадовими особами від 17.05.2017 року №131/4.1-8/502;
- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штраф уповноваженими посадовими особами від 17.05.2017 року №131/4.1-8/503.
Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення вимог ч.11 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», відповідач не дочекавшись закінчення встановленого приписом строку для усунення недоліків, прийняв оскаржувані рішення. Відповідачем, в оскаржуваних постановах, не враховані заперечення, відсутній розрахунок сум штрафів, зокрема щодо суми 1472000,00 грн. Також позивач зазначив про те, що ні в акті перевірки, ані в оскаржуваних постановах відсутні посилання на джерела інформації (первинні облікові документи) бухгалтерського обліку та фінансової звітності.
Заявою про доповнення (зміну) підстав позову від 05.09.2017р. позивач доповнив підстави позову, а саме зазначив, що оскаржувана постанова №131/4.1-8/501 від 17.05.2017р. не містить такого порушення, як невиплата заробітної плати, яка і є мінімальною державною гарантією.
В судовому засіданні 24.10.2017р. позивачем надані письмові пояснення щодо незаконності оскаржуваних постанов з альтернативним викладенням прохальної частини щодо оскаржуваних постанов.
Відповідач проти задоволення позову заперечував. У запереченнях на адміністративний позов від 06.11.2017р. зазначив, що під час перевірки виявлені чисельні порушення норм трудового законодавства, а саме: не проведення індексації заробітної плати працівникам у 2015-2106 роках; порушення строків виплати заробітної плати працівникам; не нарахування та не виплати заробітної плати за надурочні години; нарахування заробітної плати у розмірі нижчому за мінімальний; за виявлені інші порушення та за створення перешкод у проведенні перевірки.
З проводу порушення вимог ч.11 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» відповідач зазначив, що штрафи накладені відповідно до норм Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року та Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю і зайнятість населення, за виявлені порушення незалежно від вимог припису, яким приписується усунути виявлені порушення та не допускати їх в подальшому.
Також у запереченнях на адміністративний позов відповідач виклав обставини безпідставності посилань позивача щодо неврахування заперечень, відсутності розрахунку сум штрафів, а також щодо не посилання в оскаржуваних рішеннях на докази, первинні документи.
20.11.2017р. відповідач надані додаткові заперечення стосовно розрахунку штрафних санкцій за постановою про накладення штрафу №131/4.1-8/501 від 17.05.2018р.
В судовому засіданні 16.01.2018р. представником позивача надані додаткові письмові пояснення щодо відсутності події правопорушення неоплати за роботу 1-ї години понаднормово у передсвятковий день 13.10.2016р. ненадання додаткових відпусток за особливо шкідливі умови праці, а також щодо не віднесення доплати за особливо шкідливі умови праці до мінімальних державних гарантій в оплаті праці.
В судовому засіданні 08.02.2018р. представником відповідача надані додаткові заперечення в яких викладені відомості про допущені порушення відносно кожного працівника.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд -
Відповідно до вимог ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.
Громадський контроль за додержанням законодавства про працю здійснюють професійні спілки та їх об'єднання.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №100 Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України утворено Державну службу України з питань праці, реорганізувавши шляхом злиття територіальні органи Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року № 929-р Питання Державної служби з питань праці, на Державну службу України з питань праці покладено здійснення функцій і повноважень Державної інспекції з питань праці, що припиняється.
Положення про Державну службу України з питань праці затверджено постановою КМ України від 11.02.2015 року №96 (надалі - Положення).
Відповідно до п.1 Положення, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 7 Положення).
Таким чином, Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області як територіальний орган Держпраці України (Державної служби України з питань праці) є субєктом владних повноважень, а спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.
Процедуру проведення Державною інспекцією України з питань праці (далі - Держпраці України) та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці у межах повноважень встановлено Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 року №390 (далі Порядок №390).
Відповідно до п.3 Порядку №390 інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності субєкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Планові перевірки проводяться з періодичністю, яка визначається відповідно до Критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності субєктами господарювання у частині додержання вимог законодавства про працю та визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю), наведених у додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2010 року №1059.
Згідно п.7 Порядку за результатами перевірки складається акт. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.
Відповідно до статті 265 Кодексу законів про працю посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
В період з 10.04.2017р. по 18.04.2017р. Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області проведено перевірку додержання ТОВ «ЮГ-ТВІН» законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування, за результатами якої складено ОСОБА_5 №131/4.1-8.
Перевіркою встановлено недотримання вимог:
- ч.1 ст.11 КЗпП України, ст.2 ЗУ №3356 - на підприємстві не укладений колективний договір;
- ч.2 ст.97 КЗпП України, ч.1 ст.15 ЗУ №108 - положення про оплату праці між власником і трудовим колективом не узгоджені;
- п.2.5 глави 2 Інструкції 58 - працівників під підпис з записами по призначення на роботу в особовій картці не ознайомлені;
- абз. 5 п. 7.1 гл.7 Інструкції № 58 - книга обліку руху трудових книжок не пронумерована, не прошнурована та не скріплена підписом керівника підприємства і печаткою;
- ч.1 ст.26 КЗпП України - умова про випробування працівників у разі ії встановлення не застережена в наказах про прийняття на роботу.
- ч.1 ст. 38 КЗпП України - трудовий договір, укладений на невизначений строк розривається в день написання заяви на звільнення.
- ст. 51 КЗпП України - на підприємстві працівникам зайнятим на роботах з шкідливими умовами праці, скорочена тривалість робочого часу (повинно бути встановлено 36-годинний робочий тиждень) не встановлена, та відсутня доплата за понаднормово відпрацьовані години;
- ч.1 ст. 53, ч.1 ст. 106, ст.61 КЗпП України - на підприємстві перед святковими днями робочий час на одну годину не скорочено, та відсутня доплата за понаднормово відпрацьовані години.
- ст.100, ст.76 КЗпП України - на підприємстві працівники які працюють у особливо шкідливих та особливо напружених умовах праці на протязі 2015-2017рр. не отримують доплати до посадового окладу та додаткові дні щорічної відпустки.
- ч.1, 2,4 ст.95 КЗпП України, ч.1,2 ст.3 ЗУ №108 - на підприємстві працівнику ОСОБА_6 заробітну плату нараховано у розмірі нижчому за мінімальний;
- ст. 165 КЗпП України - на підприємстві на роботах, пов'язаних із забрудненням, безоплатно за встановленими нормами мило не видається.
- ст.166 КЗпП України - на підприємстві на роботах із шкідливими умовами праці працівникам безоплатно за встановленими нормами молоко або інші рівноцінні харчові продукти не видаються;
- ст. 142 КЗпП України - на підприємстві правила внутрішнього трудового розпорядку не затверджені керівником підприємства.
- ч. 1 ст.259 КЗпП України, пп. 7 п. 6 Положення №96, ч.4 ст. 35 ЗУ №108 - у строк до 18.04.2017р., тобто закінчення терміну перевірки не надано оригінали та завірені належним чином копії документів.
- ч.1, 2 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст. 24, ст. 34 ЗУ №108, ст. 3,4 ЗУ № 2050 - заробітна плата на підприємстві виплачується з порушеннями строків її виплати.
- ч.3 ст. 115 КЗпП України - на підприємстві оплата працівникам заробітної плати за першу половину місяця (аванс) не виплачується.
- ч. 4 ст. 115 КЗпП України, ст. 21 ЗУ №504 - на підприємстві заробітна плата за весь час щорічної відпустки за три дні до початку відпустки не виплачується.
- п.4 ПКМУ №1078, ч.6 ст. 95 КЗпП України, ст. 33 ЗУ № 108 - на підприємстві працівникам за період 2015-2016 років не нарахована та не виплачена індексація заробітної плати.
- ст. 96 КЗпП України, ч. 3 ст. 6 ЗУ № 108 - посадові оклади працівників встановлені без врахування тарифно-міжкваліфікаційних співвідношень та складності виконуваної роботи.
- ч.4 ст.79 КЗпП України, ч.3 ст.6 ЗУ №108 - на підприємстві відсутнє документальне підтвердження погодження графіку відпусток з уповноваженим на представництво трудовим колективом;
- ст.83 КЗпП України, п.2 р.ІІ ПКМУ №100 - при звільненні працівнику ОСОБА_5 було недорахована компенсація за невикористану відпустку.
- ч.1 ст.116, ч.1 ст.47 КЗпП України - підприємство несвоєчасно проводить розрахунок з працівниками при звільненні.
- ч.1 ст.117 КЗпП України - підприємство несвоєчасно проводить розрахунок з працівниками при звільненні, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку працівникам не нараховано та невиплачено.
- ст. 102-1, ст. 105 КЗпП України, ч.1 ст. 19 ЗУ № 108 відповідно до акту від 18.04.2017 №131/4.1-8.Перевіркою встановлено, на підприємстві за суміщенням професій доплата не проводиться.
18.04.2017 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області винесено припис №131/4.1-8-95, в якому приписано усунути порушення та забезпечити виконання вимог, зазначених у ньому.
17.05.2017 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області отримано заперечення (від 24.04.2017р. вих.№24/04) до акту перевірки від 18.04.2017р. №131/4.1-8.
17.05.2017 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області складено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №131/4.1-8/500 щодо порушень ТОВ «ЮГ-ТВІН» (зокрема, на підприємстві є випадки не ознайомлення працівників під підпис з записами про призначення на роботи в особовій картці, працівникам зайнятим на роботах з шкідливим умовами праці, скорочена тривалість робочого часу (повинно бути встановлено годинний робочий тиждень) не встановлена, та відсутні доплата понаднормово відпрацьовані години, посадові оклади працівників встановлені без врахування тарифно-міжкваліфікаційних співвідношень та складності виконуваної роботи), яким накладено на позивача штраф у розмірі 3200,00 грн.
17.05.2017 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області складено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №131/4.1-8/502 щодо порушень ТОВ «ЮГ-ТВІН» (зокрема встановлено, що заробітна плата на підприємстві виплачується з порушенням строків її виплати, заробітна плата за весь час щорічної відпустки за три дні до початку відпустки не виплачується, підприємство несвоєчасно проводить розрахунок з працівниками при звільненні), яким накладено на позивача штраф у розмірі 9600,00 грн.
17.05.2017 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області складено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №131/4.1-8/503 щодо порушень ТОВ «ЮГ-ТВІН» (в ході перевірки не можливо дослідити питання дотримання законодавства про працю відносно зайнятості інвалідів), яким накладено на позивача штраф у розмірі 9600,00 грн.
17.05.2017 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області складено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №131/4.1-8/501 щодо порушень ТОВ «ЮГ-ТВІН», яким накладено на позивача штраф у розмірі 1472000,00 грн.
Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №131/4.1-8/501 від 17.05.2017 року прийнято стосовно пяти загальних порушень, а саме:
- напередодні святкового дня 14.10.2016 тривалість роботи 36 працівників складала 8 годин, що перевищує на одну годину законодавчо встановлену норму тривалості робочого часу напередодні святкових днів, що вказує на порушення вимог ч.1 ст.53 КЗпП, та відсутня оплата працівникам понаднормово відпрацьованих годин ст.106 КЗпП. Дане порушення стосується таких працівників: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41В,, ОСОБА_42;
- не нарахування доплати 20% (16%) та не виплата додаткових днів відпустки працівникам на особливо шкідливих та особливо напружених умовах праці (ст.100 КЗпП). Дане порушення стосується таких працівників: ОСОБА_7, ОСОБА_43, ОСОБА_9, ОСОБА_21, ОСОБА_12, ОСОБА_44, ОСОБА_22, ОСОБА_34, ОСОБА_23, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_32, ОСОБА_15, ОСОБА_24, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_33, ОСОБА_35, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_19, ОСОБА_50, ОСОБА_25, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_42;
- нарахування заробітної плати у розмірі нижчому за мінімальний ОСОБА_6 (ч.1, 2, 4 ст.95 КЗпП);
- на підприємстві працівникам не нарахована та не виплачена індексація заробітної плати таким працівникам: ОСОБА_7, ОСОБА_51, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_44, ОСОБА_14, ОСОБА_34, ОСОБА_5, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_20, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_47, ОСОБА_33, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40;
- при звільнені працівнику ОСОБА_5 не було недонарахована компенсацію за невикористану відпустку за період з 01.01.2016р. по 04.05.2016 року (ст.83 КЗпП).
Відносно доводів позивача про передчасність прийняття відповідачем постанов про накладення штрафу до закінчення строку, визначеного у приписі, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 11 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб'єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.
Згідно частин 4, 5 статті 2 вищезазначеного Закону, заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.
Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.
Таким чином, з наведеного вбачається, що положення частини 11 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», не поширюються на відносини, які виникають під час здійснення заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.
Також безпідставними є доводи позивача про не врахування заперечень, відсутність в оскаржуваних постановах посилання на джерела інформації (первинні облікові документи) бухгалтерського обліку та фінансової звітності та розрахунку сум штрафів, оскільки згідно вхідного штампу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, заперечення до акту перевірки №24/04 від 24.04.2017р., надійшли до Головного управління 17.05.2017р. і зареєстровані за вхідним номером 6203, та до Управління з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області 18.05.2017р. і зареєстровані за вхідним номером 3306, що унеможливлювало надання їм оцінки. Форма постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Державної служби України з питань праці, затверджена наказом Міністерства соціальної політики України №67 від 02.02.2016р. (чинного на час прийняття оскаржуваних рішень) містить вимоги про зазначення в описовій частині лише переліку порушень за які передбачено відповідальність, та в резолютивній частині саме суми штрафу. Разом з тим, в розділі «Порушення вимог законодавство, виявлені піл час перевірки» акту перевірки зазначені досліджувані під час перевірки документи кадрового та бухгалтерського обліку, виявлені порушення та імя кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Абзацами 3, 6, 8 ч.2 ст.265 КЗпП України передбачено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:
- порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;
- недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;
- порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.
Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено у 2017 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 3200 грн., у звязку з чим розмір штрафу за порушення, передбачені абз.3, 6, 8 ч.2 ст.265 КЗпП України, має становити відповідно 9600,00 грн., 9600,00 грн. та 3200,00 грн.
Враховуючи безпідставність доводів позивача, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо оскарження рішень №131/4.1-8/500, №131/4.1-8/502 та №131/4.1-8/503 від 17.05.2017р. та відповідність розміру накладених штрафів, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування постанов Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штраф уповноваженими посадовими особами №131/4.1-8/500, №131/4.1-8/502 та №131/4.1-8/503 від 17.05.2017р.
Щодо визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штраф уповноваженими посадовими особами від 17.05.2017 року №131/4.1-8/501 в розмірі 1472000,00 грн., суд зазначає наступне.
Абзацом 4 ч.2 ст.265 КЗпП України передбачено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Таким чином, загальні штрафні санкції в розмірі 1472000,00 грн. застосовані за 46 випадків виявленого порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (1472000,00 грн. / (3200,00 грн. мінімальна заробітна плата на момент виявлення порушення х 10-й розмір).
Відповідно до вимог статті 12 Закону України Про оплату праці норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов'язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров'я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв'язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.
Норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.
Таким чином, мінімальними державними гарантіями визнаються норми і гарантії щодо оплати праці, які передбачені як ч.1 ст.12 Закону України Про оплату праці, так і положеннями Кодексу законів про працю України.
Як зазначалося вище, відповідачем встановлено, що напередодні святкового дня 14.10.2016 тривалість роботи 36 працівників складала 8 годин, що перевищує на одну годину законодавчо встановлену норму тривалості робочого часу напередодні святкових днів, що вказує на порушення вимог ч.1 ст.53 КЗпП та відсутня оплата працівникам понаднормово відпрацьованих годин ст.106 КЗпП.
Згідно ст.53 КЗпП України напередодні святкових і неробочих днів (стаття 73) тривалість роботи працівників, крім працівників, зазначених у статті 51 цього Кодексу, скорочується на одну годину як при п'ятиденному, так і при шестиденному робочому тижні.
Напередодні вихідних днів тривалість роботи при шестиденному робочому тижні не може перевищувати 5 годин.
Відповідно до положень ч.1 ст.106 КЗпП України за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки.
З табелю робочого часу за жовтень 2016 року вбачається наявність відміток про відпрацьовані 13.10.2016р. вісім годин відносно 36 працівників товариства. Разом з тим, в графі відпрацьовано за місяць наявні відомості про сумарні відпрацьовані години не більше 159 годин, що свідчить про порушення порядку ведення табелю робочого часу, а не про порушення мінімальних державних гарантій у вигляді оплати в подвійному розмірі годинної ставки за роботу в надурочний час.
У звязку з чим встановлені відповідачем порушення положень ч.1 ст.106 КЗпП України є безпідставними.
Відповідно до ст.100 КЗпП України на важких роботах, на роботах із шкідливими і небезпечними умовами праці, на роботах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я встановлюється підвищена оплата праці. Перелік цих робіт визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.95 КЗпП України мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата встановлюється одночасно в місячному та погодинному розмірах. Розмір мінімальної заробітної плати встановлюється і переглядається відповідно до статей 9 і 10 Закону України "Про оплату праці" та не може бути нижчим від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці.
Заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.
Згідно ст.33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, передбачені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затверджених постановою КМ України №1078 від 17.07.2003р.
Відповідно до ч.1 ст.83 КЗпП України (в редакції чинній на дату звільнення працівника 04.05.2016) у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.
З аналізу наведених норм та положень ч.2 ст.12 Закону України «Про оплату праці» слідує, що виплата мінімального розміру оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці (мінімальна заробітна плата), проведення індексації грошових доходів, з наступною виплатою проіндексованих сум та виплата грошової компенсації за невикористану відпустку, є мінімальними державними гарантіями.
В розділі «Порушення вимог законодавство, виявлені під час перевірки» акту перевірки зазначено, що у січні 2015 року на підприємстві була проведена атестація робочих місць відповідно до наказу №23/30 від 23.01.2015р. та згідно карток умов праці робочі місця 31 особи (ОСОБА_7, ОСОБА_43, ОСОБА_9, ОСОБА_21, ОСОБА_12, ОСОБА_44, ОСОБА_22, ОСОБА_34, ОСОБА_23, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_32, ОСОБА_15, ОСОБА_24, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_33, ОСОБА_35, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_19, ОСОБА_50, ОСОБА_25, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_42А.) вважаються із особливо шкідливими та особливо напруженими умовами праці.
Штатним розкладом від 04.05.2016р., працівнику ОСОБА_6 (посада технічний директор на 0,25) оклад встановлено у розмірі 1400,00 грн., тобто менше законодавчо встановленого мінімуму. До листопада 2016р. оклад працівника не змінювався. Норма годин у травні 2016р. - 152 години. При 64-х відпрацьованих годинах у травні 2016р. заробітна плата нарахована в розмірі 589,47 грн. У травні 2016р. мінімальний оклад повинен бути встановлений у розмірі 1450,00 грн., у звязку з чим працівнику повинно бути нараховано 610,53 грн. (1450/152*64).
За період 2015-2016 роки не нарахована та не виплачена індексація заробітної плати відносно 36 працівників (ОСОБА_7, ОСОБА_51, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_44, ОСОБА_14, ОСОБА_34, ОСОБА_5, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_20, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_47, ОСОБА_33, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40Н.).
Також в акті перевірки зазначено, що при звільненні працівнику ОСОБА_52 була недорахована компенсація за невикористану відпустку за період з 01.01.2016р. по 04.05.2016р. Розрахунком встановлено, що працівнику повинні були виплатити компенсацію за 8 днів невикористаної відпустки (125*24/355).
Позивачем не надано жодних доказів виплати 31 працівнику підвищеної оплати праці у вигляді відповідних надбавок; виплати заробітної плати ОСОБА_6 на рівні не нижчому мінімальної заробітної плати; нарахування і виплати індексації заробітної плати відносно 36 працівників та виплати ОСОБА_52 компенсації за 8 днів невикористаної відпустки, у звязку з чим правомірними є висновки Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області щодо порушення товариством мінімальних державних гарантій у вигляді не виплати підвищеної оплати праці за особливо шкідливі та особливо напружені умовами праці 31-у працівнику, виплати заробітної плати на рівні нижче мінімального розміру оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці; не проведення індексації грошових доходів та виплати компенсації за невикористану відпустку.
Крім того, загальна кількість працівників, щодо яких скоєні вищезазначені порушення відносно недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці, становить 46 осіб, а саме: ОСОБА_7, ОСОБА_43, ОСОБА_51, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_44, ОСОБА_14, ОСОБА_34, ОСОБА_5, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_6, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_42
Частиною 2 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Так, принцип прийняття рішення, вчинення дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) є одночасно і орієнтиром при реалізації повноважень владного субєкта, який вимагає від останнього враховувати як обставини, на обовязковість урахування яких прямо вказують законодавчі акти, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.
Враховуючи вищевикладене, оскаржувані рішення прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, внаслідок чого в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.
Скорочене судове рішення проголошено у судовому засіданні 08.02.2018 року.
Повне судове рішення складене 16.02.2018 року.
Керуючись ст. 241, 243, 246 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1