Справа № 804/191/18
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2018-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

12 лютого 2018 року Справа № 804/191/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Олійник Віктор Миколайович, перевіривши матеріали адміністративного позову Громадської організації "Дніпропетровський незалежний правозахисний центр" в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Комунального вищого навчального закладу "Дніпровський базовий медичний коледж" Дніпровської обласної ради про визнання дій неправомірними, -

ВСТАНОВИВ:

04 січня 2018 року Громадська організація "Дніпропетровський незалежний правозахисний центр" в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Комунального вищого навчального закладу "Дніпровський базовий медичний коледж" Дніпровської обласної ради про визнання дій неправомірними.

У зв'язку з недоліками позовної заяви ухвалою суду від 09 січня 2018 року останню залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з моменту отримання ухвали шляхом надання до суду документа, що підтверджує сплату судового збору Вищевказану ухвалу позивач отримав 30 січня 2018 року.

05 лютого 2018 року представник громадської організації "Дніпропетровський незалежний правозахисний центр" звернувся до суду із заявою, в якій наполягає на тому, що громадська організація не є юридичною особою та не зобов'язана сплачувати судовий збір при зверненні до суду. Також зазначено, що гр. гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зараз не працюють, не мають постійного заробітку, доходу, та не мають змоги при зверненні до суду сплатити судовий збір.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи:

1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;

2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);

3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства; подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Із матеріалів адміністративного позову Громадської організації "Дніпропетровський незалежний правозахисний центр" в інтересах членів своєї громадської організації ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Комунального вищого навчального закладу "Дніпровський базовий медичний коледж" Дніпровської обласної ради вбачається, що позовна заява підписана керівником громадської організації - ОСОБА_3

До матеріалів адміністративного позову доданий ОСОБА_4 з протоколу №1 установчих зборів засновників громадської організації "Дніпропетровський незалежний правозахисний центр", з якого встановлено, що 06 жовтня 2014 року на вказаних зборах створено Громадську організацію "Дніпропетровський незалежний правозахисний центр" без статусу юридичної особи.

Громадське об'єднання "Дніпропетровський незалежний правозахисний центр" легалізоване через подання письмового повідомлення про утворення, що підтверджується наказом Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 04.11.2014 р. № 406.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про громадські об'єднання", громадське об'єднання - це добровільне об'єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадське об'єднання (громадська організація або громадська спілка) може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу.

Згідно із статтями 12, 16 Закону України "Про громадські об'єднання", громадське об'єднання реєструється і набуває статусу юридичної особи, або повідомляє про своє утворення уповноважений орган з питань реєстрації та здійснює діяльність без статусу юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 КАС України, здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їхнім посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Відповідно до ст. 46 КАС України, сторонами в адміністративному процесі є позивач і відповідач. Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб'єкти владних повноважень.

Статтею 21 Закону України "Про громадські об'єднання" визначені права громадських об'єднань.

Частиною 1 статті 21 цього Закону передбачено, що для здійснення своєї мети (цілей) громадське об'єднання має право: 1) вільно поширювати інформацію про свою діяльність, пропагувати свою мету (цілі); 2) звертатися у порядку, визначеному законом, до органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб з пропозиціями (зауваженнями), заявами (клопотаннями), скаргами; 3) одержувати у порядку, визначеному законом, публічну інформацію, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації; 4) брати участь у порядку, визначеному законодавством, у розробленні проектів нормативно-правових актів, що видаються органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування і стосуються сфери діяльності громадського об'єднання та важливих питань державного і суспільного життя; 5) проводити мирні зібрання; 6) здійснювати інші права, не заборонені законом.

Відповідно до ч.2 ст.21 цього Закону додатково визначені права громадських об'єднань зі статусом юридичної особи: 1) бути учасником цивільно-правових відносин, набувати майнові і немайнові права відповідно до законодавства; 2) здійснювати відповідно до закону підприємницьку діяльність безпосередньо, якщо це передбачено статутом громадського об'єднання, або через створені в порядку, передбаченому законом, юридичні особи (товариства, підприємства), якщо така діяльність відповідає меті (цілям) громадського об'єднання та сприяє її досягненню. Відомості про здійснення підприємницької діяльності громадським об'єднанням включаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 3) засновувати з метою досягнення своєї статутної мети (цілей) засоби масової інформації; 4) брати участь у здійсненні державної регуляторної політики відповідно до Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності"; 5) брати участь у порядку, визначеному законодавством, у роботі консультативних, дорадчих та інших допоміжних органів, що утворюються органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування для проведення консультацій з громадськими об'єднаннями та підготовки рекомендацій з питань, що стосуються сфери їхньої діяльності.

Зазначений перелік прав громадських об'єднань є виключним.

Таким чином, з системного аналізу наведених вище положень чинного законодавства вбачається, що громадські організації, які утворені без статусу юридичної особи, взагалі не можуть бути учасником цивільно-правових відносин та набувати майнові і немайнові права відповідно до законодавства, оскільки таке право закріплено виключно за громадськими організаціями, що мають статус юридичної особи.

Отже ч. 1 ст. 21 Закону України "Про громадські об'єднання" закріплює права усіх видів громадських об'єднань, у тому числі тих, що не мають статусу юридичної особи. У разі порушення цих прав виникає суб'єктивне матеріальне право щодо їх захисту. Відповідно до позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 03.02.2015 у справі № 21-617а14, право на захист - це суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права в момент порушення чи оспорення останнього.

Відтак, законодавець, декларуючи наявність у громадських об'єднань - не юридичних осіб права на захист у матеріально-правовому розумінні, не надає їм права на захист у процесуальному розумінні.

Зазначене узгоджується з визначенням "позивач" у відповідності до ст. 46 КАС України, та не суперечить ст. 54 КАС України, якою визначено коло осіб, наділених правом захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Вказаний висновок суду повністю відповідає позиції Конституційного Суду України, висловленій у Рішенні від 28.11.2013 р. № 12-рп у справі за конституційним зверненням асоціації "Дім авторів музики в Україні" щодо офіційного тлумачення положень пункту 7 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" у взаємозв'язку з положеннями пункту "г" частини першої статті 49 Закону України "Про авторське право і суміжні права", у якому, зокрема, зазначено, що "громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб".

Таким чином, Закон України "Про громадські об'єднання" не надає громадській організації без статусу юридичної особи, якою є Громадська організація "Дніпропетровський незалежний правозахисний центр" такого права.

Отже у розглянутому випадку громадська організація не має статусу юридичної особи та не має повноважень здійснювати представництво інтересів інших осіб у зв'язку з відсутністю адміністративної процесуальної дієздатності.

У відповідності до п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позовну заяву подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності.

Крім того, згідно п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 169, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Громадської організації "Дніпропетровський незалежний правозахисний центр" в інтересах членів Громадської організації ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпровської обласної ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - повернути позивачеві.

Копію ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачеві.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.256 КАС України та може бути оскаржена в строки, передбачені ст.295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя (підпис) ОСОБА_4
Ухвала не набрала законної сили 12 лютого 2018 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя ОСОБА_4 ОСОБА_4