Справа № 822/74/18
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/74/18
РІШЕННЯ

іменем України

05 лютого 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Лабань Г.В.

за участі:секретаря судового засідання Вересняк А.А. представника позивача ОСОБА_1
розглянувши адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 31)" до Ізяславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Хмельницької області про визнання дій противними та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Ізяславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Хмельницької області про визнання дій противними та скасування постанови.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що державний виконавець, в порушення вимог ст.26 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" від 23.06.2005 року № 2713-IV (далі Закон № 2713-IV), виніс постанову про арешт майна боржника ВП № 55052968 від 04 грудня 2017 року, якою наклав арешт на все рухоме майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів в загальній сумі 309969,43 грн. Вважає зазначену постанову такою, яка прийнята з порушення чиного законодавства та підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду письмові заперечення, в яких зазначив, що оскаржувана постанова є правомірною. В задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши викладені у позові вимоги та додані до матеріалів справи докази, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що 04.12.2017 державний виконавець Ізяславського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління у Хмельницькій області виніс постанову про арешт майна боржника ВП № 55052968 від 04 грудня 2017 року, якою наклав арешт на все рухоме майно, що належить Державному підприємству "Підприємство Замкової виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області № 58" у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів в загальній сумі 309969,43 грн.

Позивач, не погоджуючись з рішенням державного виконавця, звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.13 Закону № 2713-IV, підприємства установ виконання покарань є державними підприємствами, які здійснюють господарську діяльність та професійно-технічне навчання засуджених.

Згідно ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.п.1,3 ст.18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 10 Закону № 1404-VIII встановлено, що заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

За змістом ст.48 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Пунктом 1 ст.52 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону № 2713-IV, звернення стягнення на майно органів і установ виконання покарань, їх підприємств, слідчих ізоляторів, навчальних закладів, закладів охорони здоров'я не допускається.

Згідно п.6.1 Статуту Державного підприємства "Підприємство Замкової виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області (№58)", затвердженого наказом ДПтС України № 302 від 11.05.2012 року майно підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, а саме матеріальні та фінансові ресурси, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства.

Положеннями ст.26 Закону № 2713-IV заборонено накладати арешт на майно органів і установ виконання покарань, їх підприємств, слідчих ізоляторів, проте державний виконавець всупереч нормам цієї статті наклав арешт на кошти позивача, що знаходяться в касі.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених сттатею 78 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Державного підприємства "Підприємство Замкової виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області № 58" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Ізяславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Хмельницької області проиправними.

Скасувати постанову Ізяславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Хмельницької області про арешт майна боржника ВП № 55052968 від 04 грудня 2017.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з його проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні були проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду, - з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 05 лютого 2018 року

Головуючий суддя ОСОБА_2