Справа № 199/2988/17
Суддя: Скрипник О. Г.
Дата ухвалення: 2017-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/2988/17
РІШЕННЯ

Іменем України

27.12.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Скрипник О.Г.

при секретарі Свириденку І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, третя особа: орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_2, про визнання відмови в реєстрації місця проживання протиправною та зобов'язати вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В травні місяці 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, третя особа: орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_2, про визнання відмови в реєстрації місця проживання протиправною та зобов'язати вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначив, що з 2009 року він перебував у шлюбу з ОСОБА_3, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син, ОСОБА_4. Рішенням Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу від 21.03.2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірваний.

Позивач зазначає, що мати дитини не належним чином виконувала свої материнські обов'язки щодо дитини, не створила належних умов для виховання та розвитку дитини, вела антисоціальний спосіб життя, мешкала за різними адресами без реєстрації місця проживання, притягувалася до кримінальної відповідальності за шахрайство, у зв'язку з чим в травні 2016 року позивач забрав неповнолітнього сина та дитина почала проживати разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1.

Після народження дитини позивач неодноразово вимагав від матері дитини здійснити державну реєстрацію місця проживання дитини, однак, в наслідок своєї асоціальної поведінки, мати реєстрацію не проводила, а позивач самостійно не міг зареєструвати дитину, оскільки для здійснення реєстрації необхідна була згода та присутність другого із батьків. При досягненні дитиною шестирічного віку мати документи не оформила та дитину на навчання до загальноосвітньої школи не направила. Позивач намагався здійснити державну реєстрацію місця проживання дитини. На виконання цієї реєстрації 28 січня 2016 року він вчинив нотаріальну дію за реєстраційним номером 109, а саме оформив заяву щодо проживання та постанови на реєстраційний облік його малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем реєстрації матері та надав цю заяву матері для здійснення реєстрації. Однак, мати реєстрацію місця проживання малолітньої дитини і після цього не вчинила. Враховуючи необхідність направлення дитини на навчання з травня 2016 року оформив необхідні документи та з вересня 2016 року дитина навчається в 1-Б класі Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа №42» Дніпропетровської міської ради.

З метою здійснення державної реєстрації місця проживання малолітньої дитини, позивач звернувся з заявою до відповідача в якій просив здійснити реєстрацію місця проживання дитини за місцем проживання та реєстрації батька, без згоди матері.

Листом №3274/2.3-10/447 від 17.11.2016 року в здійсненні реєстрації дитини за місцем проживання батька було відмовлено на підставі п.18 «Правил реєстрації проживання» в зв'язку з відсутністю засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого із батьків.

Враховуючи викладене, позивач просить визнати неправомірними рішення відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про відмову в реєстрації місця проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем його проживання - АДРЕСА_1 та зобов'язати відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради провести реєстрацію місця проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем його проживання - АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладених в позовній заяві та наполягав на задоволені позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засідання позовні вимоги не визнав та проти їх задоволення заперечував.

Треті особи в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомили.

Заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що з 2009 року позивач перебував у шлюбу з ОСОБА_3, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син, ОСОБА_4. Рішенням Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу від 21.03.2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірваний. Дитина залишилася проживати разом із матір'ю.

Оскільки мати дитини свої батьківські обов'язки не виконує, державну реєстрацію місця проживання дитини не здійснила, дитина з травня 2016 року почала проживати разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 та з вересня 2016 року дитина навчається в 1-Б класі Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа №42» Дніпропетровської міської ради.

З метою здійснення державної реєстрації місця проживання малолітньої дитини, позивач звернувся з заявою до відповідача в якій просив здійснити реєстрацію місця проживання дитини за місцем проживання та реєстрації батька, без згоди матері, оскільки мати дитини дозвіл на реєстрацію не дає, від виконання батьківських обов'язків ухиляється.

Листом №3274/2.3-10/447 від 17.11.2016 року в здійсненні реєстрації дитини за місцем проживання батька, відповідачем було відмовлено на підставі п.18 «Правил реєстрації проживання» в зв'язку з відсутністю засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого із батьків.

Дійсно, відповідно до п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України №207 від 02.03.2016 року «Про затвердження правил місця проживання», у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

В судовому засіданні позивач зазначив, що мати дитини ОСОБА_3 не мешкає разом і ними та взагалі не цікавиться життям сина. Місце мешкання ОСОБА_3, як зазначив позивач, йому не відоме.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки представник відповідача не надав будь-яких даних, що відсутність згоди мати є наслідком волевиявлення останнього, суд виходить з пояснень позивача про неможливість з його боку виконати умови викладені суб'єктом владних повноважень для прийняття рішення про реєстрацію малолітньої дитини.

Судом були вжиті заходи задля виклику ОСОБА_3 в судове засідання, а саме залучено в якості третьої особи, направлені матеріали адміністративного позову.

Однак, ОСОБА_3 в судове засідання так і не з'явилася.

Встановлення та реєстрації місця дитини є одним із способів захисту прав дитини. Проте, Постанова Кабінету Міністрів України №207 від 02.03.2016 року «Про затвердження правил місця проживання», на яку посилається представник суб'єкта владних повноважень не містить правил за якими необхідно діяти одному із батьків в разі відсутності іншого.

Згідно з ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

В разі відсутності згоди одного із батьків щодо місця мешкання дитини разом із іншим, у відповідності до статті 161 Сімейного кодексу України, останній має право звернутись до суду із відповідним позовом.

Враховуючи, що мати дитини відсутня, а також ту обставину, що законом не визначено порядок реєстрації дитини в такому випадку, єдиним способом захисту прав малолітнього ОСОБА_4 є його реєстрація за адресою мешкання батька за ініціативою останнього.

Таким чином, суд вважає, що рішення відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про відмову в реєстрації місця проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем його проживання - АДРЕСА_1, необхідно скасувати та зобов'язати відповідача зареєструвати ОСОБА_4 за зазначеною адресою.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою.

Пунктом 3 Правил реєстрації місця проживання визначено, що реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача зареєструвати місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 за місцем мешкання його батька.

Керуючись ст.ст. 242-247 КАС України, суд-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до органу реєстрації відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, третя особа: органа опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_2, про визнання відмови в реєстрації проживання протиправною та зобов'язати вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати неправомірними рішення відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про відмову в реєстрації місця проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем його проживання - АДРЕСА_1;

Зобовязати відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради провести реєстрацію місця проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем його проживання -АДРЕСА_1;

Рішення суду може бути оскаржене протягом 30 днів з дня її проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.Г.Скрипник