Справа № 265/7882/17
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року справа №265/7882/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області на постанову Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області від 14 грудня 2017 року у справі № 265/7882/17 (головуючий І інстанції Міхєєва І.М., м. Маріуполь) за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання неправомірним, скасування рішення про відмову в призначенні пенсії та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

09 листопада 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач, заявник) звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області (далі - відповідач, управління) про визнання неправомірним та скасування рішення № 2491 від 24 вересня 2017 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов'язання зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 10 листопада 1983 року по 16 березня 1984 року, з 14 травня 1984 року по 29 листопада 1985 року, з 12 грудня 1986 року по 19 жовтня 1987 року, з 31 травня 1988 року по 11 жовтня 1988 року, з 04 листопада 1988 року по 01 лютого 1990 року, з 22 червня 1990 року по 31 січня 1992 року, з 17 лютого 1992 року по 19 лютого 1992 року, з 01 березня 1992 року по 08 березня 1992 року, з 15 березня 1992 року по 25 березня 1992 року, з 01 квітня 1992 року по 05 квітня 1992 року, з 26 квітня 1992 року по 03 травня 1992 року, з 23 травня 1992 року по 26 липня 1993 року; зобов'язання призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01 травня 2017 року з урахуванням при розрахунку пенсії відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відомостей про розмір заробітної плати згідно довідки ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» за № 15/201 від 14 травня 2014 року за період з 01 січня 1987 року по 31 липня 1993 року (а.с.2-5).

Постановою Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області від 14 грудня 2017 року позовні вимоги задоволені частково. Визнано неправомірним та скасовано рішення Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області за № 2491 від 21 вересня 2017 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов'язано Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах на підставі пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період роботи ОСОБА_1 у ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» з 10 листопада 1983 року по 16 березня 1984 року, з 14 травня 1984 року по 29 листопада 1985 року, з 12 грудня 1986 року по 19 жовтня 1987 року, з 31 травня 1988 року по 11 жовтня 1988 року, з 04 листопада 1988 року по 01 лютого 1990 року, з 22 червня 1990 року по 31 січня 1992 року, з 17 лютого 1992 року по 19 лютого 1992 року, з 01 березня 1992 року по 08 березня 1992 року, з 15 березня 1992 року по 25 березня 1992 року, з 01 квітня 1992 року по 05 квітня 1992 року, з 26 квітня 1992 року по 03 травня 1992 року, з 23 травня 1992 року по 26 липня 1993 року. Зобов'язано Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області, з урахуванням підтвердженого пільгового стажу, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 червня 2017 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 1 травня 2017 року із урахуванням при розрахунку пенсії відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відомостей про розмір заробітної плати згідно довідки ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» за № 15/201 від 14 травня 2014 року (а.с. 33-37)

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою на прийняте рішення та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вважає, що оскільки ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» знаходиться на території, тимчасово непідконтрольній українській владі в м. Донецьк, зазначене виключає можливість перевірити достовірність даних довідок ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» № 02/179 від 13 травня 2014 року та № 15/201 від 14 травня 2014 року, а отже і застосувати їх при визначені права позивача на пенсію за віком відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 40-43).

Відповідно до приписів пункту 2 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 22 червня 2017 року звернувся із заявою № 2491 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.12).

Відповідач Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області є суб'єктом владних повноважень, який діє на підставі Положення про Управління Пенсійного фонду України та у спірних правовідносинах реалізує повноваження, надані йому Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, у відповідності до вимог чинного пенсійного законодавства України, одночасно із заявою № 2491 від 22 червня 2017 року надав наступні документи: трудову книжку, диплом, паспорту, ідентифікаційний код, довідку про реєстрацію як внутрішньо переміщена особа, додаток до наказу про атестацію робочих місць № 64 від 13 липня 1994 року, оригінал довідки ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» про підтвердження пільгового стажу роботи за № 02/179 від 13 травня 2014 року, оригінал довідки про розмір заробітної плати для обчислення пенсії № 15/201 від 14 травня 2014 року за період 01 січня 1987 року по 31 липня 1993 року та інші документи (а.с. 15).

Рішенням управління № 2491 від 21 вересня 2017 року позивачу відмовлено в призначені пенсії у зв'язку з недостатністю необхідного пільгового стажу роботи для призначення пенсії, оскільки неможливо перевірити надані позивачем пільгові довідки, з огляду на те, що вони видані підприємствами на непідконтрольній українській владі території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження (а.с.15)

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності прийняття управлінням спірного рішення, що регулюється нормами Конституції України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон № 1788) та іншими нормативними документами, що регулюють спірні правовідносини.

Пунктом шостим статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом «а» статті 13 Закону України № 1788 «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи - працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За правилами частини 1 статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційне наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном (пункт 20 Порядку).

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника, визначений Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 10 листопада 2006 року №18-1 (далі - Порядок №18-1).

Дія цього Порядку поширюється на осіб, які працювали на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, а також на осіб, яким призначено пенсію до набрання чинності цим Порядком (далі - робота, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років) (пункт 2 Порядку №18-1).

Відповідно до пункту 11 Порядку №18-1 для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - Єдиний державний реєстр), а для підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі, - інші документи, які мають підтверджувати факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні); 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: а) довідку про заробітну плату; б) копії документів про проведення атестації робочих місць; в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідка про їх відсутність).

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном.

З системного аналізу наведених норм та матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач протиправно не врахував періоди роботи позивача у ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» з 10 листопада 1983 року по 16 березня 1984 року, з 14 травня 1984 року по 29 листопада 1985 року, з 12 грудня 1986 року по 19 жовтня 1987 року, з 31 травня 1988 року по 11 жовтня 1988 року, з 04 листопада 1988 року по 01 лютого 1990 року, з 22 червня 1990 року по 31 січня 1992 року, з 17 лютого 1992 року по 19 лютого 1992 року, з 01 березня 1992 року по 08 березня 1992 року, з 15 березня 1992 року по 25 березня 1992 року, з 01 квітня 1992 року по 05 квітня 1992 року, з 26 квітня 1992 року по 03 травня 1992 року, з 23 травня 1992 року по 26 липня 1993 року, оскільки к вбачається з трудової книжки позивач у спірні періоди працював на підприємстві ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» на підземних роботах повний робочий день на посадах, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України. Вказані записи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають, відтак факт роботи позивача у спірні періоди підтверджується відомостями трудової книжки, які були внесені відповідно до діючого законодавства, ніяких дефектів записів трудова книжка не містить. Тобто, у суду не виникає сумнівів, що позивач у спірній періоди працював на підземних роботах з повним робочим днем на посадах, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 (а.с.9-11)

З апеляційної скарги вбачається, що підставою для відмови в призначені пенсії на пільгових умовах є неможливість проведення перевірки достовірності документів щодо підтвердження пільгового характеру роботи позивача, колегія суддів з цих підстав зазначає наступне.

За положенням частини 3 статті 44 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV передбачено право відповідача на проведення перевірки. Згідно до п. 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, затвердженого Постановою Правління ПФУ від 07.07.2014 року № 13-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Колегія суддів зазначає, що за вимогами чинного законодавства, неможливість проведення перевірки правомірності видачі довідки не дає підстав для відмови у зарахуванні стажу роботи при його підтвердженні записами у трудовій книжці.

Також, колегія суддів зазначає, що підстав вважати наведені в довідці відомості недостовірними, відповідачем не наведено.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, колегія суддів зазначає, що позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов'язків підприємством, на якому він працює, а тому рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню, а спірний стаж зарахуванню до пільгового стажу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неприйнятності посилань відповідача в рішенні про відмову в призначенні пенсії на неможливість перевірити достовірність видачі довідок, оскільки підприємство знаходиться на непідконтрольній українській владі території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження, з огляду на те, що зазначені довідки включають підтвердження періоду його роботи до 14 квітня 2014 року, який у розумінні Закону України № 1669 «Про тимчасові заходи на період антитерористичної операції» відноситься до періоду початку АТО, тобто до початку проведення АТО.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін постанови суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційної скарги відповідача.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області на постанову Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області від 14 грудня 2017 року у справі № 265/7882/17 - залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області від 14 грудня 2017 року у справі № 265/7882/17 за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання неправомірним, скасування рішення про відмову в призначенні пенсії та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати складання повного судового рішення та не підлягає оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складене 05 лютого 2018 року.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова