Справа № 448/558/17
Суддя: Білоус Ю. Б.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/558/17
Провадження № 2-а/448/37/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24.01.2018 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білоуса Ю.Б.,

при секретарі Романченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, третя особа - в.о.заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням Скоромний Ярослав Ігорович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил,

в с т а н о в и в:

Позивач 10.05.2017 року звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати постанову в.о.заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням Скоромного Ярослава Ігоровича від 21.04.2017року в справі про порушення митних правил №0965/20900/17 якою його (позивача) притягнуто до відповідальності за ст.485 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300% несплаченої суми митних платежів на суму 658887,48 гривень.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що вищезгадана постанова є незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування всіх фактичних обставин справи.

Зазначає, що 29.03.2017 року, близько 08. 00 год. він слідував автомобілем марки «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN НОМЕР_2 з України до республіки Польща через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС. Ним перевозилися запчастини до брошурувальних машин, а відтак було обрано смугу руху «червоний коридор». Для проведення митного оформлення ним було подано декларацію ЕК 10 АА (UA 209140/2017/106203), доручення від ТОВ «Прінт Партнер Україна» від 20.03.2017 року, договір № 5 від 27.03.2017 року, фактуру № 191 від 17.03.2017 року, контрольний талон серії ТСС номер 001416, технічний паспорт на автомобіль марки «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 від 30.11.1995, серії НОМЕР_3. Зазначає, що 25.03.2017 року даний автомобіль ним було ввезено через митний пост «Мостиська» у митному режимі «транзит» з метою особистого користування. Провівши аналіз поданих документів, відповідач прийшов до помилкового висновку, що наявність договору оренди № 5 від 27.03.2017 року свідчить про передачу транспортного засобу ТОВ «Прінт Партнер Україна» для перевезення товару, внаслідок чого має місце нібито порушення вимог та обмежень, встановлених розділом V Митного кодексу України, а саме використання товару: автомобіля марки «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN НОМЕР_2, стосовно якого надані пільги щодо сплати митних платежів, і інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, тобто порушення митних правил, передбачене ст. 485 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 658 887,48 грн.

Стверджує, що жодних операцій з автомобілем марки «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN НОМЕР_2, ним не вчинялося, а покликання митного органу про передачу автомобіля ТОВ «Прінт Партнер Україна» для перевезення товару є помилковим. Для підтвердження даної обставини відповідач покликається на договір оренди № 5 від 27.03.2017 року, який не є належним та недопустимим доказом.

Покликається на те, що найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України. За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з частиною другою статті 799 ЦК України договір підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Згідно зі статтею 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Таким чином, договір оренди №5 від 27.03.2017 року є нікчемним та не породжує жодних правових наслідків, а відтак жодним чином не свідчить про передачу транспортного засобу у користування ТОВ «Прінт Партнер Україна».

Також вказує, що його автомобіль не використовувався для здійснення підприємницької діяльності в Україні, а відтак жодних порушень обмежень режиму «транзит» ним не вчинялось.

За таких обставин, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статті 485 МК України, а тому оскаржувану постанову слід скасувати.

В судове засідання позивач не з'явився, проте його представник - адвокат ОСОБА_4 подав клопотання, в якому просить суд справу розглянути у відсутності позивача та його представника та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Крім того, представник позивача подав до суду також додаткові письмові пояснення щодо позову, в яких зокрема зазначає, що службова записка Управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Львівської митниці ДФС від 29.03.2017 року №2237/13/70-201038, відповідно до якої сума несплачених митних платежів становить 219629,16 гривень, не є належним та допустимим доказом у справі. Так, відповідач не надав належних та допустимих доказів того, яка вартість автомобіля була прийнята до розрахунку, яким методом був здійснений розрахунок, та яким програмним забезпеченням відповідач користувався, а також про виконання п. 1.1 Наказу Державної митної служби від 13.10.2006, № 885 "Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів" , щодо забезпечення постійного контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів з урахуванням принципів Методики товарознавчої експертизи та оцінки порожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 N 142/5/2092 (далі - Методики ), за формулами, зазначеними в п. 7.35 Методики. В матеріалах справи відсутня інформація чи користувався відповідач ціновою інформації ЄАІС ДФС та довідниками джерел цінової інформації, використання яких передбачено Наказом Державної митної служби від 13.10.2006, № 885, чи відбувалось коригування вартості КТЗ з причин різниці в пробігу з коефіцієнтом коригування ринкової вартості КТЗ за величиною пробігу; з причин різниці технічного стану - процентом податкового збільшення (зменшення) ринкової вартості КТЗ залежно від умов догляду, зберігання, використання та ін.; з причин функціонального зносу КТЗ - коефіцієнтом функціонального зносу; з причин особливостей економічного стану в різних регіонах України і різних країнах світу - коефіцієнтом ринку регіону та коефіцієнтом коригування вартості КТЗ у країні придбання до його вартості в провідних країнах-експортерах. При цьому зазначає, що вищевказаний транспортний засіб не вилучався, а відтак без його фізичного огляду та врахування вимог Методики, неможливо встановити його вартість.

Представник відповідача - Львівської митниці ДФС в судове засідання на 24.01.2018року не з'явився, проте в попередніх судових засіданнях проти позову заперечував. Крім того, подав до суду письмові заперечення щодо адміністративного позову, в яких, зокрема, стверджує, що гр. ОСОБА_1, задекларувавши вищевказаний автомобіль як такий, що ввезений в країну в режимі транзиту, повинен був на протязі 10 днів його вивезти і використовувати його лише з метою переміщення до пункту призначення. Однак, позивач цього не зробив і використовував транспортний засіб на території України з іншою метою, зокрема передав ТОВ «Прінт Партнер Україна» за плату в розмірі 1200 грн. даний автомобіль для використання для службових перевезень працівників та для здійснення зовнішньо-економічної торгової діяльності згідно договору оренди легкового автомобіля № 5 від 27.03.2017, а також здійснював перевезення товару «частини до брошурувальних машин», що підтверджено ним самим у позовній заяві, поясненнях, наданих під час складання протоколу про ПМП, а також поданими до митного контролю документами, а саме: товаро-супровідними документами на вантаж, дорученням ТОВ «Прінт Партнер Україна», яким доручено позивачу здійснити на транспортному засобі доставку товару згідно фактури № 191 від 17.03.2017. Отже,гр. ОСОБА_1 порушив вимоги митного режиму ввезення транспортного засобу, який передбачав звільнення від сплати митних платежів. Оскільки фактично автомобіль був ввезений в Україну не з метою транзиту, а з метою комерційного його використання у вигляді оплатної передачі транспортного засобу в оренду та перевезення вантажу згідно товаро-супровідних документів, гр. ОСОБА_1 повинен був у відповідності до вимог чинного законодавства сплатити митні платежі. Однак, цього не було зроблено. Таким чином громадянином ОСОБА_1 порушено вимоги та обмеження, встановлені розділом V Митного Кодексу України, а саме здійснено використання товару: автомобіля марки "AUDI А6", реєстраційний номер НОМЕР_1, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, чим вчинено протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, чим вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст. 485 Митного кодексу України.

З огляду на наведене, вважає, що Львівською митницею ДФС правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Третя особа - в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням Скоромний Я.І. був своєчасно та належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не з'явився, не повідомив про причини своєї неявки та не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити з наступних підстав.

Кожна особа, як вказується у ч.1 ст.24 МК України, має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст.529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

У ч.6 ст.530 МК України зазначається, що перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначену норму суд під час розгляду справи щодо оскаржень рішень, дій чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинен перевірити їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що 29.03.2017 року державним інспектором УПМП Львівської митниці ДФС Журавчак С.В. складено протокол про порушення митних правил №0965/20900/17, відповідно до якого установлено, що 29.03.2017року близько 08.00 год. громадянин України ОСОБА_1 (позивач у справі) слідував автомобілем марки «Ауді А6», реєстраційний номер НОМЕР_1, з України до Республіки Польща через м/п «Краковець» Львівської митниці ДФС смугою руху «червоний коридор». Даним автомобілем переміщувався товар «Частини до брошурувальних машин». Водієм транспортного засобу, громадянином України ОСОБА_1 до митного контролю подано наступні документи:

1.Декларація ЕК 10 АА де відправник ТОВ «Прінт Партнер Україна», отримувач «PRINT PARTNER»;

2. Доручення від ТОВ «Прінт Партнер» від 20.03.2017року;

3. Фактура №191 від 17.03.2017року;

4 Договір №5 від 27.03.2017року;

5. Контрольний талон серія ТСС номер 001416 для проходження по червоному коридору;

6. Технічний паспорт автомобіля «Ауді А6», реєстр.номер НОМЕР_1, від 30.11.1995року.

Згідно доручення ТОВ «Прінт Партнер» від 20.03.2017року ОСОБА_1 працює на посаді заступника директора ТОВ «Прінт Партнер».

Під час перевірки інформації в ЄАІС ДФС України встановлено, що автомобіль марки «Ауді А6», реєстр.номер НОМЕР_1, 25.03.2017року ввезено ОСОБА_1 через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС смугою руху «зелений коридор» у митному режимі «транзит» з метою особистого користування. Однак, до митного контролю був поданий договір №5 від 27.03.2017року зі змісту якого вбачається, що автомобіль марки «Ауді А6», реєстр.номер НОМЕР_1, передано фірмі ТОВ «Прінт Партнер» з метою перевезення товару. Також в ході опитування ОСОБА_1 письмово заявив про те, що дійсно працює на фірмі «Прінт Партнер» та за дорученням керівництва здійснює перевезення товару «Частини до брошурувальних машин» відповідно до товаро-супровідних документів автомобілем марки «Ауді А6», реєстр.номер НОМЕР_1.

Даним протоколом констатовано, що гр.ОСОБА_1 порушено вимоги та обмеження встановлені розділом V Митного Кодексу України (Глава 17 Транзит), а саме здійснено використання товару: автомобіля марки «Ауді А6», реєстр.номер НОМЕР_1, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях ніж ті, у зв'язку із якими було надано такі пільги, чим вчинено протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, і його дії кваліфіковано за ст.485 МК України.

Сума несплачених ОСОБА_1 митних платежів відповідно до службової записки Управління адміністрування митних платежів Львівської митниці ДФС від 29.03.2017року №2237/13-70-20/10/38, становить 219629,16 гривень.

На підставі вищевказаного протоколу, 21.04.2017 року в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням Скоромним Я.І. (третьою особою у справі) винесено оскаржувану постанову у справі про порушення митних правил №0965/20900/17, якою позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300% несплаченої суми митних платежів на суму 658887,48 гривень.

Згідно із ч. 1 ст. 90 Митного кодексу України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ст.93 МК України, товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: 1) перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; 2) не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; 3) бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; 4) мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Таким чином, при ввезенні товару, на особу покладається обов'язок вчинити низку дій з метою дотримання вимог законодавства України, зокрема, не використовувати його з жодною іншою метою, крім транзиту, та доставити його у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно тими громадянами, які ввезли їх в Україну, для їх особистих потреб, не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані, а також відчужені чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

У ч.1 ст.381 МК України зазначається, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Згідно ст.284 МК України за умови дотримання вимог та обмежень, встановлених розділом V цього Кодексу, застосовується умовне повне звільнення від оподаткування: 1) ввізним митом - до товарів, поміщених у митні режими транзиту, тимчасового ввезення, митного складу, вільної митної зони, безмитної торгівлі, переробки на митній території, знищення або руйнування; 2) вивізним митом - до товарів, поміщених у митні режими транзиту, тимчасового вивезення.

Згідно п.2 ч.1 ст.292 МК України митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв'язку з якими його надано.

Частина 1 ст.458 Митного кодексу України визначає, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 485 МК України передбачена відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, в тому числі за заявленим в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Об'єктивною стороною вказаного правопорушення є, зокрема, дії, спрямовані на порушення встановленого законодавством України порядку використання товарів в цілях, стосовно яких надано пільги щодо сплати податків і зборів. Склад вказаного правопорушення обумовлює наявність особливої мети ухилення від сплати митних платежів та вини у формі прямого умислу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В судовому засіданні встановлено та сторонами не оспорюються те, що позивач ОСОБА_1 дійсно 25.03.2017 року ввіз на митну територію України через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС автомобіль марки «Ауді А6», реєстр.номер НОМЕР_1, VIN WAUZZZ4AZTN038247, в митному режимі «транзит».

В той же час, як стверджує позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, жодних дій, крім особистого користування, з вищевказаним автомобілем ним не вчинялось, тобто даний автомобіль ним не передавався у володіння, користування чи розпорядження іншим особам з метою отримання прибутку, не використовувався такий для здійснення підприємницької діяльності в Україні тощо, а відтак жодних порушень обмежень режиму «транзит» ним не вчинялось.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, відповідач при розгляді справи про порушення митних правил прийшов до висновку про те, що наявний Договір оренди легкового автомобіля №5 від 27.03.2017року свідчить про передачу транспортного засобу у користування ТОВ «Прінт Партнер Україна» для перевезення товару, внаслідок чого має місце порушення вимог та обмежень, встановлених розділом V Митного кодексу України, а саме використання товару: автомобіля марки «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN НОМЕР_2, стосовно якого надані пільги щодо сплати митних платежів, і інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Однак, вищевказаний Договір оренди легкового автомобіля №5 від 27.03.2017року, на думку суду, не є належним та недопустимим доказом в підтвердження даних обставин, з огляду на наступне.

Так, частинами першою та третьою статті 760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України.

За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі.

Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з частиною другою статті 799 ЦК України договір підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Згідно зі статтею 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Нікчемний договір не породжує тих прав і обов'язків, настання яких бажали сторони, і визнання такого договору недійсним судом не вимагається.

Правові наслідки недійсності договору передбачені статтею 216 ЦК України. Положення статті 216 ІДК України застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Таким чином, Договір оренди легкового автомобіля № 5 від 27.03.2017 року є нікчемним та не породжує жодних правових наслідків, а відтак жодним чином не свідчить про передачу позивачем транспортного засобу - автомобіля марки «AUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN НОМЕР_2, у користування ТОВ «Прінт Партнер Україна».

Обставини про те, що вищевказаний Договір оренди легкового автомобіля №5 від 27.03.2017року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Прінт Партнер Україна» є нікчемним також встановлені рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26.08.2017року (справа №462/3098/17), копія якого міститься в матеріалах справи.

Таким чином, в ході розгляду даної адміністративної справи представник відповідача в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови не представив суду достатніх та належних доказів, які б спростовували вищевказані обставини, на які покликається позивач, та не надав суду доказів того, що вищевказаний транспортний засіб дійсно було передано позивачем у користування ТОВ «Прінт Партнер Україна» з метою одержання прибутку, тобто використано з метою ухилення від сплати митних платежів, і що саме такими мотивами керувався позивач, ввозячи на митну територію України в режимі «транзит» вищевказаний автомобіль. Отже, протиправність дій позивача та наявність в його діях складу порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, відповідачем не доведені.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Згідно вимог ч.2 ст.495 МК України посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Враховуючи наведені положення закону, суд вважає, що в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням Скоромний Я.І. при розгляді справи про порушення митних правил №0965/20900/17 зобов'язаний був належними чином перевірити та врахувати вищенаведені обставини, на якій покликався позивач у своїх поясненнях, та відповідно до встановлених фактів дати правильну юридичну оцінку діям позивача. Однак, вказаних дій у порушення вимог ст.489 МК України посадовою особою Львівської митниці не вчинено, тобто оскаржувана постанова винесена без урахування усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст.55 Конституції України).

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Митного кодексу України, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов'язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Стаття 8 Митного кодексу України визначає принципи здійснення державної митної справи. Так, відповідно до п. 3 та п.7 ч.1 цієї статті державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості, а також додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Згідно ст. 531 Митного кодексу України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є:

1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил;

2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду;

3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи;

4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду;

5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення;

6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Приймаючи до уваги усе вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що протиправність дій позивача та наявність в його діях складу порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, відповідачем не доведені. Оскаржувана постанова винесена без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, без доведення складу даного правопорушення, а також із порушенням принципів законності та презумпції невинуватості, передбачених п. 3 ч.1 ст.8 МК України. В порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем в ході розгляду даної справи не представлено достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, доводи позивача не спростовано, а відтак прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суд вважає передчасним та необґрунтованим. Наведені обставини відповідно до ст.531 МК України є підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому вимоги позивача слід задовольнити, оскаржувану постанову необхідно визнати протиправною та скасувати.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-77, 241, 243, 244, 245, 246, 250 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням Скоромного Ярослава Ігоровича від 21.04.2017року в справі про порушення митних правил №0965/20900/17 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.485 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 300% несплаченої суми митних платежів на суму 658887,48 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Б. Білоус

Рішення набрало законної сили: «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус