Справа № 704/988/17
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 704/988/17 Прізвище судді першої інстанції: Воронкова І.Г.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на постанову Тальнівського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа: Ліквідаційна комісія УМВС України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Тальнівського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа: Ліквідаційна комісія УМВС України в Черкаській області, в якому просив: визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у затвердженні висновку про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850; стягнути з Міністерства внутрішніх справ України одноразову грошову допомогу у розмірі 290 000 грн. у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850; зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України подати суду звіт про виконання судового рішення.

Постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, відповідач - Міністерство внутрішніх справ України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити у задволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з'явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 наказом УМВС України в Черкаській області від 03.04.2015 року № 89 о/с було звільнено з органів внутрішніх справ в запас ЗС України за пунктом 64 "б" Положення (через хворобу) (а.с. 13).

Відповідно до висновку службового розслідування за фактом отримання травми заступником начальника Тальнівського РВ УМВС ОСОБА_2 від 11.06.2014 року встановлено, що позивач отримав тілесні ушкодження у період проходження служби при виконанні службових обов'язків (а.с. 7-12).

Згідно акту № 9 про нещасний випадок від 12.08.2016 року вбачається, що нещасний випадок, який стався із т.в.о. начальника Тальнівського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_2 стався в період проходження служби і пов'язаний з виконанням службових обов'язків (а.с. 34-38).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 532400 від 25.10.2016 року за результатами первинного огляду з 03.10.2016 року позивачу встановлено другу групу інвалідності, травма, пов'язана з виконанням службових обов'язків (а.с. 48).

У 2016 року позивач звернувся із заявою до голови ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області з метою отримання одноразової грошової допомоги.

Проте, листом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області від 19.06.2017 року №37/З-349 повідомило ОСОБА_2, що Департаментом фінансово-облікової політики Міністерство внутрішніх справ України відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги по 2-й групі інвалідності на підставі п. 14 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 (а.с. 49, 50).

Позивач, вважаючи такі дії протиправними, відмову необґрунтованою, а свої законні права порушеними, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної статті постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №50 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (надалі - Порядок №850).

Згідно п. 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Пунктами 7 - 9 Порядку №850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги. МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Отже, органом, уповноваженим на прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком № 850, є Міністерство внутрішніх справ України, яке приймає відповідне рішення у вигляді погодження або непогодження висновку, складеного органом внутрішніх справ, у якому проходить (проходив) службу працівник міліції, в даному випадку, УМВС у Черкаській області.

Порядком №850 встановлено, що заяву про виплату цієї допомоги такий працівник подає керівнику органу внутрішніх справ, у якому проходив службу, останній складає висновок щодо виплати грошової допомоги та надсилає його до Міністерства внутрішніх справ України для прийняття відповідного рішення.

Таким чином, Міністерством внутрішніх справ України не було розглянуто питання щодо призначення одноразової грошової допомоги та не було прийнято відповідного рішення по суті розгляду питання, а лише документи повернуто позивачу без права на виплату одноразової грошової допомоги, тому вимоги даного адміністративного позову про зобов'язання призначення та виплати такої допомоги є передчасними.

Відповідно до п. 14 Порядку № 850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров'ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачу встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а тому він має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку № 850, тобто за останнім місцем служби саме в органах внутрішніх справ і рішення щодо такої виплати має прийняти саме Міністерство внутрішніх справ України.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_3 правомірно відмовлено у призначенні грошової допомоги, так як він скоїв дисциплінарний проступок за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, жодними доказами не підтверджуються.

Статтею 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» передбачено порядок накладання дисциплінарних стягнень.

З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати відпорушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Як свідчать матеріали справи, наказ про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності не видавався.

Доводи апелянта про те, що даний наказ повинен бути, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідачем такого наказу надано не було. Крім того, як пояснила представник апелянта на вимогу МВС України, третьою особою було надано висновок службового розслідування, тоді як наказ надано не було.

Проте, висновок службового розслідування, на який посилається апелянт, не є доказом притягнення позивача саме до дисциплінарної відповідальності.

За таких обставин, дії відповідача щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу з тих підстав, що позивач скоїв дисциплінарний проступок, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, є протиправними.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 162 КАС України (в редакції чинній на момент прийнятття рішення судом пепршої інстанції) при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Також колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції правомірно вийшов за межі позовних вимог, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, щодо вимоги про стягнення з Міністерства внутрішніх справ України одноразової грошової допомоги в сумі 290000 грн. Зазначення конкретної суми одноразової грошової допомоги, що підлягає до виплати, є повноваженням суб'єкта владних повноважень, а тому слід зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги позивачу відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 з прийняттям відповідного рішення та урахуванням обставин, викладених у судовому рішенні у даній справі, що є належним і необхідним способом захисту порушеного права позивача та відповідає завданням адміністративного судочинства.

Разом з тим, з резолютивної частини рішення суду першої інстанції вбачається, що судом задоволено частину позовних вимог, проте, не зазначено форму вирішення позовних вимог в іншій частині.

У відповідності до п. 10 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року № 7 резолютивна частина рішення є завершальною і відображає результат вирішення справи адміністративної юрисдикції, а тому повинна містити чіткі та вичерпні висновки щодо всіх вимог, які були предметом позову, апеляційної чи касаційної скарги.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно по суті вирішено справу, проте не вирішено всіх позовних вимог, зокрема не зазначено яке рішення прийнято судом за наслідками розгляду позовних вимог. Тому колегія суддів апеляційну скаргу задовольняє частково, постанову Тальнівського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2017 року в її резолютивній частині вважає за необхідне змінити, виклавши абзац перший резолютивної частини постанови наступного змісту: «Адміністративним позовом ОСОБА_2 задовольнити частково.» та доповнивши резолютивну частину постанови абзацом наступного змісту: «У задоволенні решти позовних вимог відмовити». В іншій частині постанову суду залишити без змін, оскільки вона прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для змінити судового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. Зміна судового рішення може полягати в доповнення або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частині.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задовольнити частково.

Змінити резолютивну частину постанови Тальнівського районного суду Черкаської області від 30 листопада 2017 року.

Виклавши абзац перший резолютивної частини постанови наступного змісту:

«Адміністративним позовом ОСОБА_2 задовольнити частково.»

Доповнивши резолютивну частину постанови абзацом наступного змісту: «У задоволенні решти позовних вимог відмовити».

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 07 лютого 2018 року.