Справа № 545/3525/17
Суддя: Гальченко О. О.
Дата ухвалення: 2018-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/3525/17
Провадження № 2-а/545/12/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2018 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді - Гальченко О.О.,

при секретарі - Новак Ю.М.,

з участю адвоката - Пономаренка М.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти 1 батальйону 1 УПП у м. Полтаві майора поліції Полтавець Тараса Володимировича про визнання дій відповідача протиправними та скасування постанови у справах про адміністративні правопорушення серії ЕАА № 211395 від 17.11.2017 року, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 28.11.2017 року звернувся до суду з позовом до інспектора роти 1 батальйону 1 УПП у м. Полтаві майора поліції Полтавець Тараса Володимировича про визнання дій відповідача протиправними та скасування постанови у справах про адміністративні правопорушення серії ЕАА № 211395 від 17.11.2017 року, посилаючись на те, що 17 листопада 2017 року інспектором 1 батальйону 1 роти УПП в м. Полтава ДПП майором поліції Полтавець Т.В. відносно гр. ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАА № 211395 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 121 КУпАП.

З даною постановою погодитися не можливо, оскільки вона винесена не законно, є необгрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Постанова складена за порушення «Правил дорожнього руху» передбаченого п. 31.4.7., а саме з суті постанови : керував автобусом, який використовується для перевезення пасажирів у якого передній та задній аварійний вихід заблоковані, знаходяться в несправному стані, чим порушив п. 31.4.7. ПДР - інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених «Правил…» експлуатація забороняється, переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм та стандартів».

Інспектору патрульної поліції під час розгляду справи було повідомлено, що двері працюють в автоматичному режимі, а не в аварійному, що вони обладнані системою сервоприводу та вони легко відчиняються рукою. Жодного переобладнання таких дверей зробити не можливо, оскільки, необхідні спеціальні знання, а також спеціальна техніка, у разі зміни конструкції механізму відкривання дверей приведе до відмови у відчинені дверей взагалі.

Коли інспектор проводив перевірку технічного стану автобусу, він зрозумів, що у інспектора немає спеціальних знань та навичок і в цілому не розуміє алгоритму роботи аварійного відкриття дверей.

Також, його було зупинено коли він рухався з постійної дислокації пасажирського транспорту, а саме в м. Полтава, вул. Київське Шосе 4/15, керував транспортним засобом без порушень «Правил дорожнього руху».

Зупинка транспортного засобу була не законна, оскільки, ним жодних «Правил дорожнього руху» не порушувалось, а Законом ( п. 1-9 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» ) визначено вичерпний перелік випадків, які дають право співробітнику поліції зупинити транспортний засіб, а саме :

1) якщо водій порушив «Правила дорожнього руху»;

2) якщо є явні ознаки, що свідчать про технічні несправності транспортного засобу;

3)якщо є інформація, яка свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до скоєння ДТП, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб або вантаж можуть бути об'єктом або знаряддям вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального або адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5)якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини скоєння ДТП, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6)якщо необхідно залучити водія транспортного засобу для надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським, або як свідка при оформленні протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження або заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9)порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Зі слів працівника поліції - Полтавець Т.В, його було зупинено в межах дії в операції «Автобус 2017» для перевірки документів, що надають право на перевезення пасажирів, але цю підставу не визначено законом, а тому дії інспектора були заздалегідь не законними.

Перевіривши відповідні документи, інспектор почав здійснювати огляд транспортного засобу, знов ж таки порушуючи законодавство,

Таким чином, ст. 34 ЗУ «Про національну поліцію» встановлено, що 1. Поверхнева перевірка як превентивний поліцейський захід є здійсненням візуального огляду особи, проведенням по поверхні вбрання особи рукою, спеціальним приладом або засобом, візуальним оглядом речі або транспортного засобу. 2. Поліцейський для здійснення поверхневої перевірки особи може зупиняти осіб та/або оглядати їх, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа має при собі річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю чи здоров»ю такої особи або інших осіб. 3. Поверхнева перевірка здійснюється поліцейським відповідної статті. У невідкладних випадках поверхневу перевірку може здійснити будь-який поліцейський лише з використанням спеціального приладу або засобу. 4.Поліцейський може здійснювати поверхневу перевірку речі або транспортного засобу :

1)якщо існує достатньо підстав вважати, що в транспортному засобі знаходиться правопорушник або особа, свобода якої обмежується в незаконний спосіб;

2)якщо існує достатньо підстав вважати, що в транспортному засобі знаходиться річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю чи здоров'ю такої особи або інших осіб;

3)якщо існує достатньо підстав вважати, що річ або транспортний засіб є знаряддям вчинення правопорушення та/або знаходиться в тому місці, де може бути скоєно кримінальне правопорушення, для запобігання якого необхідно провести поверхневу перевірку.

Жодних, підстав, перелічених вище, у інспектора Полтавець Т.В. не було, тим паче під час поверхневого огляду складається відповідний акт / протокол огляду транспортного засобу.

З самого початку його зупинки, він зрозумів, що працівники патрульної поліції чекали під автобусним парком виїзду автобусу з метою зупинки та в будь якому випадку винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, оскільки їх дії характеризувались як пошук правопорушення або здійснення умов для його скоєння.

Після огляду та перевірки документів порушень не було виявлено, але інспектору стало замало, та він повідомив йому, що зараз він буде проводити огляд транспортного засобу на відповідність технічного стану нормам та стандартів та почав ходити по автобусу та навколо нього.

Він бувобурений таким свавіллям інспектора, оскільки був впевнений, що він не має спеціальних технічних знань, а тому він може собі придумати будь що.

Огляд транспортного засобу на відповідність технічного стану також не фіксувався а ні протоколом огляду а ні відповідним актом.

Необхідно зазначити те, що огляд транспортних засобів на технічний стан чітко регламентується ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух» технічний контроль транспортних засобів здійснюється в порядку визначеним Кабінетом Міністрів України.

А отже, регламентується виключно Постановою КМУ від 30 січня 2012 року № 137 «Про затвердження Порядку проведення обов'язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічному опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу», якою визначено, що відповідний технічний контроль здійснює виконавець - юридична особа або фізична особа - підприємець, визначена як суб'єкт проведення обов'язкового технічного контролю транспортного засобу. Тобто, сертифікований суб'єкт господарювання, ну ніяк не інспектор патрульної поліції, який не має спеціального обладнання тим паче спеціальних знань.

Інших випадків примусової, обов'язкової для власників транспортних засобів та водіїв перевірки технічного стану зазначений закон не передбачає взагалі.

Визначений законодавством технічний огляд автобусу «Богдан-А-09201» д.н.з. НОМЕР_1 проведено 11.07.2017 року, на доказ чого мається відповідний протокол перевірки технічного стану транспортного засобу № 00204-01962-17. Дані щодо проходження відповідного технічного огляду вносяться в спеціальний реєстр, до якого працівники патрульної поліції мають вільний доступ та технічно обладнані для отримання оперативної такої інформації.

Таким чином, інспектор патрульної поліції Полтавець Т.В. перевищив свої повноваження.

Такі дії не регламентовані ні «Правилами дорожнього руху», ні ЗУ «Про національну поліцію».

Крім того, його пояснення, щодо не вірного використання дверей в аварійному режимі були проігноровані та відповідно інспектор Полтавець Т.В. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАА № 211395 від 17.11.2017 року.

Після отримання відповідної постанови він вирішив перевірити самостійно роботу аварійного виходу, після чого виявилося, що дана система працює.

Своїми діями він будь-якої аварійної ситуації не створював, не ніс загрозу для учасників дорожнього руху та оточуючих, тобто нарікання працівників патрульної поліції на порушення ним правил дорожнього руху є такими що не в повній мірі відповідають обставинам справи та фактично суперечать сталій практиці Європейський суд з прав людини.

Так Європейський суд з прав людини поширює певні стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» ( рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02 ) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.121 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян., ( тоді як за Кримінальним кодексом України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ).

Відповідно до ст. 9 Конституції України міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Приєднавшись до «Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р.», Україна взяла на себе зобов'язання щодо імплементації цього документа в національне законодавство. Особливістю цієї Конвенції є встановлення механізму міжнародного контролю, найважливішим елементом якого є діяльність Європейського суду з прав людини.

П. 1 ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

В цьому контексті Європейський суд в п. 23, 25 рішення по справі «Проніна проти України» від 18.07.2006 ( заява № 63566/00 ) зазначив, що вказане Положення конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень у світлі конкретних обставин справи, зокрема якщо у позові йде посилання на специфічні, доречні та важливі аргументи.

Відповідно до ст.13 Конвенції, яка гарантує кожному право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо порушення передбаченого Конвенцією права було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засоби юридичного захисту ефективними є тоді, коли вони можуть запобігти виникненню умов, які становлять порушення, або не допустити подальшого існування таких умов ( справа «Мельник проти України», заява № 72286/01, рішення від 28.03.2006 ).

Необхідно зазначити, що за змістом ст. 19 Конвенції Суд контролює дотримання державами-сторонами Конвенції взятих на себе зобов'язань.

Згідно п. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Взагалі зазначені ним обставини, викладені в поясненні були проігноровані патрульним поліцейським, незважаючи на його пояснення він все рівно виніс постанову про адміністративне стягнення не розібравшись об'єктивно, всебічно та неупереджено у всіх обставинах справи. Працівником патрульної поліції взагалі не були доведені та роз'яснені його права та грубо проігнорована стала практику Європейського суду з прав людини фактично з аналогічної ситуації яка сталась з ним 17.11.2017 як учасником дорожнього руху.

Вважає, що суб'єктивна думка, припущення та бажання патрульного поліцейського скласти протокол для «статистичного благополуччя», «звітності» або «галочки» не може бути достовірним та належним доказом, на якому ґрунтується висновок про вчинення мною адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не могло бути розпочато у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність ( частина друга ст. 33 Кодексу ).

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право : знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом ( посадовою особою ) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи, тощо.

Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор патрульної поліції не дав йому можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, інспектором було проігноровано вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Згідно Конституції України ст. 19 правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС У країни, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті ( вчинені ) вони : 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення ( вчинення дії ); 4) безсторонньо ( неупереджено ); 5) добросовісно, 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення ( дія ); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

При цьому, суд повинен трактувати усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов'язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії ( Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2006 р, у справі № К- 7375/06// Єдиний державний реєстр судових рішень № - 263872 ).

Коли він ознайомився з винесеною постановою про накладання адміністративного стягнення, то зрозумів що вона винесена в розріз чіткої вимоги передбаченої ст. 283 КУпАП, зокрема: в постанові про адміністративне стягнення обов'язково зазначається технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення.

Але, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАА № 211395 у п. 9 не визначено що до постанови додається, яким чином зафіксоване правопорушення, чи складався акт огляду, протокол огляду, чи фіксування правопорушення здійснювалось іншими методами або засобами.

Крім того, постанова складена в розрізі вимог п. 5 розділу VI «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» ( затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395 Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі ( заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу XIII цієї Інструкції ) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Отже, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №211395 винесеною 17 листопада 2017 року інспектором 1 бат. 1 роти УПП в м. Полтава ДПП майором поліції - Полтавець Тарасом Володимировичем було винесено незаконно та є такою до підлягає скасуванню.

Особа є невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, якщо посадовими особами, патрульної поліції допущено порушення норм КУпАП при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, а також не надано беззаперечних доказів їх винуватості.

При тому всьому хаосі, йому не повідомили про порядок оскарження даної постанови, а постанова не відповідає ст.. 283 КУпАП щодо наявності роз'яснення порядку його оскарження в термін 10 днів з моменту отримання постанови на руки, а містить інформацію щодо правових наслідків невиконання адміністративного стягнення, а саме норми ч.2 ст. 308 КУпАП, ч. 1 ст. 307 КУпАП, які за своїм навантаженням містять термін 15 днів, а тому він був впевнений, що в нього строк на оскарження 15 днів а ніяк 10 днів як це визначено ст. 289 КУпАП,

Протягом всього цього часу він неодноразово звертався за юридичною допомогою, але всі адвокати відмовляли в допомозі, оскільки, займались лише кримінальними справами та не хотіли братися за цю справу, не вбачали з цієї справи свого зиску.

Але, за порадою свого товариша він 27 листопада 2017 року, здавши зміну, після роботи звернувся до адвоката Пономаренка М.В., який йому повідомив, що в цей день був останнім для оскарження - фактично строк на оскарження ним пропущено, але в порядку ст. 289 КУпАП цей строк можна поновити, та погодився допомогти йому, відповідно уклавши угоду на правову дорогу від 27.11.2017 року.

В нього спалахнула остання надія на можливість довести свою правоту у відсутності правопорушення яке йому інкримінували працівники патрульної поліції.

Оскільки, він не являється фахівцем в галузі права, був вимушений звертатися до семи адвокатів, які дислокуються в різних частинах міста, які йому відмовляли надати достойну юридичну допомогу, оскільки, їхня орієнтація є лише кримінальні справи, та не вірили в відсутності здійснення ним складу правопорушення, а також під час розгляду справи йому не були чітко роз'яснені права щодо порядку оскарження, а лише заплутали його в поняттях не сплати та строку оскарження він вважає, що строк на оскарження був пропущений з поважної причини, а тому прошу суд поновити строк на оскарження в порядку передбаченому ст. 289 КУпАП та прийняти даний позов до розгляду.

Прохав поновити строк оскарження постанови про адміністративне стягнення серії ЕАА № 211395 від 17.11.2017 року та скасувати постанову про складання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 211395 винесеною 17.11.2017 року інспектором 1 батальйону 1 роти УПП в м. Полтаві ДПП майором поліції Полтавець Тарасом Володимировичем відносно ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.121 КУпАП.

Позивачем надано письмові пояснення ( а. с. 42-46 ).

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Пономаренко М.В. ( а. с.16-18) позов підтримав та прохав задовольнити із вказаних в ньому підстав.

Відповідач Полтавець Т.В. заперечував проти позову та прохав відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи - Департаменту патрульної поліції - ОСОБА_4 ( а. с. 41 ) заперечувала щодо задоволення позовних вимог з підстав, зазначених в наданих суду запереченнях на позов, надавши відповідні докази ( а. с. 29-34 ), та прохала відмовити в задоволенні позову. Також, надала суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в зв'язком з пропуском позивачем строку звернення до суду з позовом ( а. с. 47 ) та підтримала його з зазначених в ньому підстав.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем та його представником надано суду всі можливі докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Враховуючи, що відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували доводи позивача щодо безпідставності здійснення працівником поліції зупинки керованого ним транспортного засобу, безпідставності притягнення його до відповідальності за ст. 121 ч.2 КУпАП, допущених порушень при винесенні постанови про накладення на нього стягнення за вчинення правопорушення, передбачене ст. 121 ч.2 КУПАП, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про поновлення строку на оскарження даної постанови позивачем, то суд вважає за необхідне задовольнити, так як пропущений він із поважних причин на підставі ст. 121 КАС України. Тому, клопотання третьої особи про залишення позову без розгляду не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5-9, 12, 47, 77, 78, 122-123, 241-245, 286, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до інспектора роти 1 батальйону 1 УПП у м. Полтаві майора поліції Полтавець Тараса Володимировича про визнання дій відповідача протиправними та скасування постанови у справах про адміністративні правопорушення серії ЕАА № 211395 від 17.11.2017 року - задовольнити.

Поновити позивачу ОСОБА_2 строк на оскарження постанови про адміністративне стягнення серії ЕАА № 211395 від 17.11.2017 року.

Скасувати рішення суб'єкта владних повноважень - постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 211395 винесеною 17.11.2017 року інспектором 1 батальйону 1 роти УПП в м. Полтаві ДПП майором поліції - Полтавець Тарасом Володимировичем відносно гр. ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.121 КУпАП, закривши справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення надруковано суддею в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Суддя: О. О. Гальченко