Справа № 761/18099/15-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2018 Київ К/9901/3406/18 761/18099/15-а
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Гімона М.М.,

розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу № 761/18099/15-а

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у своїх інтересах та в інтересах дитини, ОСОБА_4 , до Київського обласного військового комісаріату, Міністерства оборони України, про визнання неправомірними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити дії по виплаті грошової допомоги, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва, прийняту 13 серпня 2015 року у складі головуючого судді Савицького О.А. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду, прийняту 29 жовтня 2015 року у складі колегії суддів: головуючого Грибан І.О., суддів: Беспалова О.О., Парінова А.Б.,

в с т а н о в и в :
Позивачі заявили вимоги про:

- визнання неправомірними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ОВК) щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 , яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;

- зобов`язання Міністерства оборони України (далі МО) призначити та виплатити одноразову грошову допомогу.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року, відмовлено в задоволенні позову.

Суди встановили, що 27 січня 2000 року ОСОБА_4 був звільнений з лав Збройних сил України у запас за станом здоров`я.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням останнім обов`язків військової служби.

Батьки, дружина та дитина (надано свідоцтво про народження) ОСОБА_4 29 січня 2015 року звернулись до військового комісаріату ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявами та необхідним переліком документів про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю ОСОБА_4 .

У зв`язку з тим, що Департамент фінансів МО, опрацювавши документи, повернув їх без виконання, Київський обласний військовий комісаріат відмовив у виплаті одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що така допомога призначається членам сімей загиблих (померлих) військовослужбовців, а не осіб, звільнених з військової служби.

Суди у цій справі виходили з того, що на день смерті ОСОБА_4 на військовій службі не перебував, а одноразова грошова допомога виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, який перебував на кадровій військовій службі або проходив військову службу за контрактом, військовослужбовця строкової військової служби, військовозобов`язаного, який проходив службу в Збройних силах України, під час виконання ним обов`язків військової служби, військовозобов`язаного чи резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

У касаційній скарзі позивачі заявили вимогу про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанції та ухвалення нового рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог заявники посилаються на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зокрема, у касаційній скарзі зазначено, що грошова допомога виплачується не лише у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків, але і у разі смерті внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідачі надали заперечення проти касаційної скарги, просять залишити її без задоволення, виходячи, зокрема, і з міркувань, які наведені у судових рішеннях, що оскаржуються.

Суд, переглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги.

Відмовляючи у виплаті грошової допомоги відповідач виходив з того, що допомога призначається членам сімей загиблих (померлих) військовослужбовців, а не осіб, звільнених з військової служби.

На думку суду, спір у цій справі виник у зв`язку з неправильним тлумаченням відповідачами закону.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється, зокрема, на членів сімей військовослужбовців, які померли.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі:

- загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;

- смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби не залежно від часу звільнення з військової служби.

Визначальним є той факт, що військовослужбовець під час або у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби захворів, внаслідок чого помер. Допомога у такому випадку призначається незалежно від того, чи була особа військовослужбовцем на час смерті. Факт наявності статусу військовослужбовця на час смерті має значення лише у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження.

Норми статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з складністю їх конструкції допускають неоднозначне трактування, внаслідок чого і виник спір. Проте, на переконання суду інше тлумачення вказаної норми, ніж зазначене судом, не відображало б мети законодавця при прийнятті цього закону.

Якби законодавець пов`язував право сім`ї на допомогу лише з фактом смерті (загибелі) особи, яка була військовослужбовцем на час смерті, він би обмежився запровадженням норм про наявність відповідного права у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження.

Натомість, закон містить також і положення про наявність права на допомогу у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби. Отже, можна зробити висновок, що в такому випадку допомога призначається незалежно від часу звільнення з військової служби.

Враховуючи зазначене, висновки відповідачів, що позивачі не мають права на одноразову грошову допомогу є помилковими, а тому є обґрунтованими вимоги позивачів про визнання неправомірними дій відповідачів щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Оскільки звернення про виплату одноразової грошової допомоги відповідачі належним чином не розглянули, то суд зобов`язує останніх розглянути це звернення згідно з вимогами чинного законодавства України.

При цьому, суд не може підміняти орган, на який покладено вирішення цього питання, а тому відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій повністю з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 345, 349, 351, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 13 серпня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року у справі № 761/18099/15-а скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнати неправомірними дії Київського обласного військового комісаріату та Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 , яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Зобов`язати Київський обласний військовий комісаріат та Міністерство оборони України прийняти рішення з питання виплати одноразової грошової допомоги членам родини загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 .

В решті позову відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий Л.Л. Мороз

Судді А.Ю. Бучик

М.М. Гімон