Справа № 813/5065/17
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2018-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

02 лютого 2018 року Справа № 813/5065/17
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Приймака С.І., представників позивача Швеця І.Є., Дармонука Р.М., представника третьої особи Слободяна І.Ф., розглянув у підготовчому судовому засіданні клопотання Адміністрації Державної прикордонної служби України про закриття провадження у адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Моршинський санаторій «Пролісок» для дітей з батьками» до державного реєстратора Душека Ігоря Михайловича Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Адміністрація Державної прикордонної служби України, про скасування реєстрації права власності та рішення,-
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18.01.2018 року провадження у справі відкрито.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22.01.2018 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Моршинський санаторій «Пролісок» для дітей з батьками» про забезпечення доказів, шляхом зобов'язання Стрийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації надати довідку про площу будівлі А-7 санаторію «Пролісок» в м. Моршин, вул. Проліскова, 8, відмовлено.
В підготовчому засіданні 02.02.2018 року представником третьої особи подано клопотання Адміністрації Державної прикордонної служби України про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
В обґрунтування клопотання про закриття провадження зазначено, що покликання у тексті позовної заяви про те, що Адміністрацією Державної прикордонної служби України при реєстрації нежитлової будівлі - санаторного корпусу з ліжковим фондом 502 ліжка круглорічного використання, А-7, по вул. Проліскова, 8 у м. Моршин Львівської області, безпідставно захоплено лікувально-діагностичне відділення та їдальню літ. А-2, свідчать про існування спору про речове право, що виник до вчинення оскаржуваних реєстраційних дій. З огляду на викладене, позивачем не вірно обрано спосіб захисту своїх прав, оскільки захист від незаконного заволодіння майном повинен здійснюватися шляхом його витребування, а не скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Скасування державної реєстрації речового права на зазначене нерухоме майно не матиме жодних наслідків для позивача, оскільки таке передане третій особі відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 376-р від 07.06.2017 року.
Представник третьої особи вказане клопотання підтримав, просив таке задовольнити.
Представники позивача проти закриття провадження у справі заперечили, зазначили, що в жодному випадку не оскаржують права власності третьої особи на нерухоме майно, спір про право відсутній. Предметом спору в межах цієї адміністративної справи визначають лише правомірність вчинення реєстраційних дій щодо реєстрації такого майна без усіх належних документів.
Відповідач в судове засідання не з'явився, явки уповноваженого представника не забезпечив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи чи іншого змісту не подавав.
Вирішуючи питання про закриття провадження у справі, суд керується таким.
Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.
Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, іншим суб'єктом при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, визначаються Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року (в ред. Постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-VI від 01.07.2004 року (чинний) (далі - Закон України № 1952-VI) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
У частині 1 ст. 10 Закон України № 1952-VI визначено, що державним реєстратором є, зокрема, громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації прав.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закон України № 1952-VI державний реєстратор, серед іншого, встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав тощо.
Таким чином, здійснюючи відповідні реєстраційні дії, державний реєстратор прав діє як суб'єкт владних повноважень на виконання функцій держави.
Представником позивача надано пояснення, що у даній справі ТОВ «Моршинський санаторій «Пролісок» для дітей з батьками жодним чином не оскаржується набуття Адміністрацією Державної прикордонної служби України права власності на будівлю, а лише правомірність вчинення реєстраційної дії по документах, на які, на переконання позивача, не були поданими в повному обсязі - відсутні дані до опису об'єкту, відсутня площа об'єкта нерухомого майна та його цільове призначення тощо. В той же час право власності зареєстроване. Відтак, оцінці підлягають лише дії реєстратора щодо внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Таким чином, оскільки у рамках цієї справи право власності чи користування об'єктом нерухомого майна не є безпосередньою підставою для звернення до адміністративного суду позовні вимоги ТОВ «Моршинський санаторій «Пролісок» для дітей» з батьками ґрунтуються на протиправності дій та рішень Державного реєстратора як суб'єкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та формування реєстраційної справи у зв'язку з недотриманням ним вимог Порядку № 1127 та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме, здійснення відповідачем відповідних реєстраційних дій без за відсутності достатніх для цього підстав та документів. Тобто, у цій справі спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії Державного реєстратора, який у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень.
Керуючись, 4, 5, 19, 238, 248, 256, 293-294, підп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні клопотання Адміністрації Державної прикордонної служби України про закриття провадження у адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Моршинський санаторій «Пролісок» для дітей з батьками» до державного реєстратора Душека Ігоря Михайловича Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Адміністрація Державної прикордонної служби України, про скасування реєстрації права власності та рішення, - відмовити.
Ухвала про відмову у закриття провадження окремо не оскаржується. Заперечення на цю ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 07.02.2018 року.

Суддя Качур Р.П.