Справа № 316/1483/17
Суддя: Вільямовська Н. О.
Дата ухвалення: 2018-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 316/1483/17
Провадження № 2-а/316/13/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2018 року м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Вільямовської Н.О.,

за участю секретаря судового засідання: Рябуха О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодар адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Енергодарського ВП ГУНП старшого сержанта Ткаченка Олександра Вікторовича, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора СРПП Енергодарського ВП ГУНП старшого сержанта Ткаченка Олександра Вікторовича, відповідно до позовних вимог просить суд скасувати постанову серії ДР №025641 від 17.09.2017р., закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що 17.09.2017 року близько 16-00 годин, він на автомобілі «Мерседес Спрінтер» р/н НОМЕР_1 виїхав зі стоянки, розташованої біля будину № 35 по вул. Українська у м. Енергодар Запорізької області, і повертаючи праворуч, зупинився біля магазину «Мир техники», розташованого в буд. № 16 по вул. Українська у м. Енергодар Запорізька область. Після зупинки автомобіля до нього підійшов працівник поліції та повідомив, що він зупинив автомобіль в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Але, позивач з цим не погоджується, оскільки вважає, що здійснив зупинку поза зоною дії вказаного дорожнього знаку. Крім того, позивач, посилаючись на Розділ 8 п.8.2-1 діючих ПДР України зазначає, що дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Вважає, що дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено» встановлений з порушенням вищевказаних вимог ПДР України, ніяких обмежуючих чи попереджуючих пересування на авто дорожніх знаків від місця початку руху і до місця зупинки, позивач не бачив.

В судове засідання позивач не з'явився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.43). Крім того позивачем надані письмові пояснення до адміністративного позову (а.с.44-47), у яких зазначив, що у нього не було умислу зупинятися в зоні дії знаку 3.34 та порушувати ПДР України, а працівник СРПП Ткаченко О.В. суттєво порушив його права, незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, не давши можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі, виніс постанову біля патрульної машини. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Вважає, що своїми діями, відповідач грубо порушив вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП. Крім того, вказує, що у населених пунктах дорожній знак 3.34 повинний застосовуватися з табличками 7.2.2-7.2.6, 7.4.1-7.4.7, 7.5.1-7.5.6, 7.18 та допускається застосування знаку 3.34 разом з розміткою 1.4, тобто жовта лінія.

Відповідач - інспектор СРПП Енергодарського ВП ГУНП старший сержант Ткаченко С.В. не з'явився, причини неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підставами для визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

При цьому обов'язковою умовою скасування такого рішення є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

17.09.2017 року інспектор СРПП Ткаченко Олександр Вікторович виніс відносно позивача постанову серії ДР №025641 про притягення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП (а.с.5), відповідно до якої останній зупинився у зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Позивач не згоден з цим, зазначаючи про те, що він фізично не міг побачити даного дорожнього знаку. Разом з цим, позивач надав схему ділянки проїжджої частини із зазначенням місця встановлення знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та маршрутом свого руху (а.с.10). Відповідно до наданої схеми позивач схематично позначив, що від'їхав від будинку №35 по вулиці Українська та зупинився на протилежній стороні дороги, в районі будинку №16 по вул. Українська, тобто в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Тим самим підтвердив порушення ПДР України.

Разом з тим, суд критично відноситься до обґрунтування позову позивачем про складання відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача та накладення адміністративного стягнення безпосередньо на місці вчинення правопорушення, що на його думку призвело до порушення процесуальних прав позивача, закріплених у ст.268, 271 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 8.1, 8.2 8.4 (в) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Положеннями статті 52 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно до вимог статті 254 Кодексу України про адміністративне правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

За приписами частини другої статті 258 Кодексу України про адміністративне правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

За приписами статті 222 КУпАП України, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил користування засобами транспорту, у т.ч. передбачених ч. 1-3 ст.122 КУпАП України.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З викладеного вбачається, що до компетенції Національної поліції віднесено розгляд справ, передбачених ч.1 ст.122 КпАП України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015р. № 1395 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015р. за N1408/27853, затверджено «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі Інструкція №1395), згідно до п.4 якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 1241, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 1321, частинами шостою і одинадцятою статті 1331, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Аналіз наведених вище норм дозволяє дійти висновку про те, що у разі виявлення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

За приписами ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічні приписи містяться у р. III Інструкціі №1395, згідно до п.2 якого постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена оскаржувана постанова, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ч. 2, 4 ,5 ст. 258 КУпАП.

Згідно ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до Правил дорожнього руху України, знак 3.34 «Зупинку заборонено» відноситься до заборонних знаків та даний дорожній знак забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Дія даного знаку поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені та не поширюється на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами; на водіїв-інвалідів, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком.

Відповідно до п.8.2-1 ПДР України, дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м. за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Позивач у своїх поясненнях зазначив, що дорожній знак 3.34 повинний застосовуватися з табличками 7.2.2-7.2.6, 7.4.1-7.4.7, 7.5.1-7.5.6, 7.18, проте данне твердження позивача є помилковим. Відповідно до розділу 3 параграфу 33 ПДР України, зона дії заборонних знаків може бути зменшена відповідними табличками до дорожніх знаков, але це не є необхідною умовою, оскільки таблички до дорожніх знаків носять позначаючий характер, тим самим уточнюючи вимоги того чи іншого дорожнього знаку, допомагаючи водієві ориєнтуватися на проїзній частині.

Відповідно до фотознімків, наданих позивачем, знак 3.34 «Зупинку заборонено» розміщений відповідно до норм ПДР України (а.с.12,13).

Позивач, у позовній заяві фактично підтвердив, що він заїхав у зону дії знака 3.34 «Зупинку заборонено», та схематично позначив маршрут свого руху, який відображає порушення ним ПДР України.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, оскаржувана постанова сумнівів у суду не викликає, розцінюється належним доказом, свідчить про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад інкримінованого правопорушення і на нього накладено стягнення в межах санкції відповідно до вимог частини 1 статті 122 КУпАП.

Відповідно до матеріалів справи вбачається, що будь-яких заяв та клопотань від позивача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не надходило, а постанова містить в собі посилання як на частину так і на статтю КУпАП, які записані у відповідних графах оскаржуваної постанови, порушення яких допустив позивач.

Під час розгляду справи судом також не було встановлено допущення і інших процесуальних порушень з боку відповідача, а тому суд вважає, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі ст. ст. 2, 72-77, 241-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора СРПП Енергодарського ВП ГУНП старшого сержанта Ткаченка Олександра Вікторовича, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,- відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5, п.п.15 п. 1 Розділу VІІ Перехідних Положень КАС України (в новій редакції), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Н.О. Вільямовська