Справа № 802/2236/17-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 лютого 2018 р. Справа № 802/2236/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Фурмана В.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Лепетухи Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради Стахової Тетяни Валентинівни, третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_5

про: визнання протиправним та скасувння рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (ОСОБА_1, позивач) до державного реєстратора реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області Стахової Тетяни Валентинівни, у якому, з урахуванням заяви про виправлення технічної описки, просив визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності №31820981 від 11.10.2016 р.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.05.2013 р. на підставі договору купівлі-продажу, позивачем придбано квартиру АДРЕСА_1, що відображено у реєстрі речових прав на нерухоме майно.

11.10.2016 р. державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на ? вказаної квартири за ОСОБА_5 на підставі рішення суду про поділ майна та визнання права власності.

Як вказує позивач, з посиланням на норми чинного законодавства та практику Верховного Суду України, таке рішення державного реєстратора є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийнято під час існування заборони на відчуження майна та за наявності рішення касаційної інстанції про зупинення рішення суду про поділ майна та визнання права власності на підставі якого й проведено оскаржувану реєстрацію.

Ухвалами суду від 5.12.2017 р. за даним позовом відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 14.12.2017 р.

Ухвалою суду від 14.12.20.15 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_5; замінено неналежного відповідача - державного реєстратора реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області Стахову Тетяну Валентинівну на належного - державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради Стахову Тетяну Валентинівну; витребувано у Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради матеріали реєстраційної справи та відкладено розгляд справи 10.01.2018 р.

10.01.2018 р. до суду надійшов відзив представника відповідача, у якому просив відмовити у позові, вказуючи на правомірність прийнятого рішення. На обґрунтування своєї позиції представник, з посиланням на норми Закону Украйни «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вказав, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. При цьому, відмова у державній реєстрації прав не застосовується за наявності заборон, у разі державної реєстрації прав на нерухоме майно, що виникло на підставі рішення суду щодо права власності. Оскільки рішення місцевого суду, яким визнано право власності на ? квартири за ОСОБА_5 набрало законної сили, у державного реєстратора наявні були правові підстави для реєстрації цього майна за останньою.

Одночасно, 10.01.2018 р. представником відповідача подано клопотання про залишення позову без розгляду у зв'язку із пропуском строку звернення до суду.

Також цього ж дня до суду надійшли заперечення представника третьої особи, аналогічні за змістом відзиву відповідача, у яких просив відмовити у позові.

У зв'язку із витребуванням додаткових доказів на підтвердження позиції позивача, згідно якої строки не пропущено, ухвалою від 10.01.2018 р. розгляд справи відкладено на 25.01.2018р.

25 січня 2018 року за наслідком розгляду клопотання про залишення позову без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду прийнято рішення про відмову у його задоволені та, за клопотанням сторони позивача, розгляд справи відкладено на 2.02.2018 р.

2 лютого 2018 р. у судовому засіданні представник позивача, підтримуючи позовні вимоги та підстави звернення, викладені у позові, подав заяву про виправлення технічної помилки у номері та даті оскаржуваного рішення, яка протокольною ухвалою суду прийнята.

В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити у задоволені позову з мотивів наведених у відзиві.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, відтак, протокольною ухвалою суду від 2.02.18 р. прийнято рішення про розгляд справи за її відсутності.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши думку позивача та представників сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV, в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення), який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Так, згідно визначення, наведеного у пункті 1 частини першої статті 2 Закону № 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно

Згідно частин першої, другої статті 18 закону № 1952-IV, державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації;

6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав;

7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником;

8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Водночас, перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Так, умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 р. (далі - Порядок № 1127, в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення).

Згідно пункту 12 Порядку № 1127, розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов'язково використовує відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено відповідно до законодавства, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.

У разі коли документом, поданим для державної реєстрації прав, є рішення суду, державний реєстратор з метою встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі такого рішення суду обов'язково використовує також відомості Єдиного державного реєстру судових рішень, що відкриті для загального доступу на офіційному веб-порталі судової влади, щодо наявності в Реєстрі електронної копії такого рішення, відповідності його за документарною інформацією та реквізитами.

Перелік підстав для відмови у державній реєстрації речового права наведений у статті 24 Закону № 1952-IV.

Так, згідно частини першої цієї норми, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Разом з цим, згідно пункту 1 частини четвертої статті 24 Закону № 1952-IV, відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

З аналізу наведених норм видно, що державний реєстратор проводить державну реєстрацію при наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно, у випадку, коли право власності виникло на підставі рішення суду щодо такого.

Як встановлено судом, на підставі договору купівлі - продажу №589, від 17.05.2013 р. та рішення №2340672 від 17.05.2013 р. приватним нотаріусом зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 (далі - квартира).

11.06.2015 р. на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/8214/15-ц до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено, згідно рішення державного реєстратора № 22008845, запис про наявність обтяження - «арешт нерухомого майна» на вказану вище квартиру.

Одночасно внесено запис про наявність рішення про державну реєстрацію №21993349 такого виду обтяження як «арешт нерухомого майна», на підставі постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №47772017 від 9.06.2015 р.

Досліджуючи хронологію подій щодо кварти судом встановлено, що 21.06.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області у справі № 127/8214/15-ц прийнято рішення, що набуло законної сили на підставі рішення апеляційного суду Вінницької області від 6.09.2016 р., яким визнано за ОСОБА_5 право власності на ? частину квартири.

6 жовтня 2016 р. ОСОБА_5 звернулась до відповідача з відповідною заявою про реєстрацію права власності на підставі рішення суду, за наслідком розгляду якої державний реєстратор прийняв рішення за № 31820981 від 11.10.2016 р. про державну реєстрацію за нею права власності на ? квартири, що узгоджується з положеннями процитованих вище норм, адже, як вже зазначалось, наявність обтяжень не є підставою для відмови у реєстрації права власності на нерухоме майно у випадку, якщо така реєстрація відбувається на підставі рішення суду.

Зазначеними висновками суду спростовуються доводи сторони позивача про те, що наявність заборон та обтяжень є підставою для відмови у реєстрації квартири у досліджуваному випадку.

Судом не беруться до уваги й посилання позивача на Постанови Верховного Суду України від 11.11.2014 р. та від 19.05.2015 р., у яких зроблено правовий висновок, згідно якого наявність в Реєстрі запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде знято, виходячи з наступного.

Як видно зі змісту вказаних судових рішень, дійсно предметом дослідження Верховним Судом України стали дії та рішення державних реєстраторів щодо реєстрації прав на нерухоме майно за наявності у реєстрі записів про їх обтяження.

Проте, суд виходить з того, що оскаржувані у цих справах рішення державних реєстраторів прийняті у 2013- 2014 роках, відповідно, Верховний Суд України, переглядаючи рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанції, керувався нормами в редакції Закону № 1952-IV та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 703 від 22.06.2011р., які були чинні на момент виникнення тих спірних правовідносин.

Суд акцентує увагу на тому, що Закон № 1952-IV зазнав значних змін, а Порядок № 703 взагалі втратив чинність ще 17.10.2013 р. У редакції Закону № 1952-IV, що діяла у 2013- 2014 р. була відсутня норма, згідно якої відмова в державній реєстрації прав з підстави, наявності зареєстрованого обтяження речових прав, не застосовується у разі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відтак, відсутні підстави застосовувати до спірних правовідносин практику викладену у відповідних рішеннях Верховного Суду України.

Разом з цим, при вирішенні цього спору, суд враховує наступне.

Як зазначалось, оскаржуване рішення прийнято на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області, що набрало законної сили, про право власності на частину квартири за ОСОБА_5

Однак, визначальною є та обставина, що виконання вказаного судового рішення та рішення апеляційної інстанції, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6.09.2016 р., були зупинені до закінчення касаційного провадження.

Суд наголошує на тому, що таке зупинення судових рішень відбулось до прийняття оскаржуваного у цій справі рішення державного реєстратора, відтак, правові підстави для реєстрації речових прав були відсутні.

Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи положення процитованої норми судовий збір сплачений позивачем підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

позов задовільнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради Стахової Тетяни Валентинівни за № 31820981 від 11.10.2016 р.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 680 грн. (шістсот вісімдесят грн.) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради (м. Вінниця, вул. Соборна59, код 37617775 )

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1)

Відповідач: Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради (м. Вінниця, вул. Соборна59, код 37617775 )

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна