Справа № 345/2573/17
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/12319/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Гулида Р.М. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської обл. на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської обл. від 16.11.2017р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської обл. про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії (суддя суду І інстанції: Мигович О.М.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 09 год. 00 хв. 16.11.2017р. м.Калуш Івано-Франківської обл.),-

В С Т А Н О В И В:

20.07.2017р. позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача Калуського об'єднаного управління /ОУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України Івано-Франківської обл. щодо відмови провести перерахунок його пенсії з 20.01.2017р. відповідно до архівної довідки № 01/1/1/18702 від 12.12.2016р., виданої АО «Газпромнефть-Ноябрьскнефтегаз» за період з 01.04.1993р. по 30.11.1993р. з врахуванням сум районних коефіцієнтів і північної надбавки та без обмежень заробітку у 5,6 разів розміру середньої заробітної плати України на день отримання зазначених сум та максимальним розміром заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування; зобов'язати відповідача Калуське ОУПФ України Івано-Франківської обл. провести перерахунок та виплату пенсії позивача з 20.01.2017р. та врахувати суми заробітку відповідно до архівної довідки № 01/1/1/18702 від 12.12.2016р., виданої АО «Газпромнефть-Ноябрьскнефтегаз» за період з 01.04.1993р. по 30.11.1993р. з врахуванням сум районних коефіцієнтів і північної надбавки та без обмежень заробітку у 5,6 разів розміру середньої заробітної плати України на день отримання зазначених сум та максимальним розміром заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування; стягнути з державного бюджету на його користь понесені судові витрати (а.с.2-7).

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської обл. від 16.11.2017р. заявлений позов задоволено, визнано протиправними дії відповідача Калуського ОУПФ України Івано-Франківської обл. щодо відмови провести перерахунок пенсії позивача з 20.01.2017р. відповідно до архівної довідки № 01/1/1/18702 від 12.12.2016р., виданої АО «Газпромнефть-Ноябрьскнефтегаз» за період з 01.04.1993р. по 30.11.1993р. з врахуванням сум районних коефіцієнтів і північної надбавки та без обмежень заробітку у 5,6 разів розміру середньої заробітної плати України на день отримання зазначених сум та максимальним розміром заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування; зобов'язано відповідача Калуське ОУПФ України Івано-Франківської обл. провести перерахунок та виплату пенсії позивача з 20.01.2017р. та врахувати суми заробітку відповідно до архівної довідки № 01/1/1/18702 від 12.12.2016р., виданої АО «Газпромнефть-Ноябрьскнефтегаз» за період з 01.04.1993р. по 30.11.1993р. з врахуванням сум районних коефіцієнтів і північної надбавки та без обмежень заробітку у 5,6 разів розміру середньої заробітної плати України на день отримання зазначених сум та максимальним розміром заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування; стягнуто з державного бюджету на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 640 грн. сплаченого судового збору (а.с.65-69).

Не погодившись із постановою суду, її оскаржив відповідач Калуське ОУПФ України Івано-Франківської обл., який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.71-74).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що відповідно до Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації від 15.01.1993р. пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї угоди здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Набутий на території іншої держави стаж та отриманий за той час заробіток враховуються лише при призначенні пенсії; також Законами України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено включення в заробітну плату північних надбавок та районних коефіцієнтів.

Приписами ч.3 ст.96 Закону СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» передбачено, що при вибутті осіб за межі районів Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів, у райони, де коефіцієнт до заробітної плати не встановлений, пенсія за їх вибором обчислюється в такому ж порядку, але із виключенням з фактичного заробітку виплат за районними коефіцієнтами, або із заробітку, обчисленого відповідно до ст.ст.76 та 78 цього Закону.

Таким чином, обчислення розміру пенсії із заробітної плати за період роботи після 01.01.1992р. проводиться без урахування районних і поправочних коефіцієнтів, тому висновок суду про врахування розміру районного коефіцієнта в складі заробітку при обчисленні пенсії позивача, який проживає та отримує пенсію на території України, є помилковим.

Окрім цього, оскільки на момент призначення позивачу пенсії (30.11.2012р.) діяли норми ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тому розмір його заробітку підлягає обмеженню максимальною величиною 5,6 розміру середньої заробітної плати незалежно від періоду отримання позивачем спірного заробітку.

У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції, починаючи з 30.11.2012р., позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах згідно Списку № 2 відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», при цьому загальний стаж позивача склав 38 років 11 місяців 21 день, пільговий стаж роботи по Списку № 2 становив 12 років 02 місяці 13 днів (а.с.18-27).

Для обрахунку пенсії відповідачем врахована заробітна плата позивача за період з 01.04.1993р. по 31.03.1998р. та заробіток після 2000 року. При цьому, заробіток з 01.04.1993р. по 30.11.1993р. враховано з нульовим значенням, оскільки на момент призначення пенсії були відсутніми відомості про заробітну плату.

11.01.2017р. позивач звернувся до відповідача Калуського ОУПФ України Івано-Франківської обл. із заявою про проведення перерахунку пенсії у зв'язку із зміною заробітку та додав довідку № 01/1/1/18702 від 12.12.2016р., що видана АО «Газпромнефть-Ноябрьскнефтегаз» за період з 01.04.1993р. по 30.11.1993р. (а.с.10, 17).

Відповідно до розпорядження № 162241 від 18.01.2017р. відповідач провів перерахунок пенсії позивача з 01.01.2017р. та врахував заробіток згідно архівної довідки № 01/1/1/18702 від 12.12.2016р., що видана АО «Газпромнефть-Ноябрьскнефтегаз» за період з 01.04.1993р. по 30.11.1993р.

При цьому, до заробітку позивача не були включені північна надбавка та районний коефіцієнт; до суми заробітку застосований обмежувальний коефіцієнт 5,6.

27.06.2017р. позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії, в якій просив провести з 01.01.2017р. перерахунок пенсії з врахуванням районних коефіцієнтів та північної надбавки згідно архівної довідки № 01/1/1/18702 від 12.12.2016р., виданої АО «Газпромнефть-Ноябрьскнефтегаз», а також без обмеження заробітку у 5,6 разів розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум (а.с.8).

Згідно відповіді Калуського ОУПФ України Івано-Франківської обл. № 267/С-15 від 11.07.2017р. та Розрахунку заробітної плати № 1 за період з 01.04.1993р. по 30.11.1993р. відповідно до архівної довідки № 01/1/1/18702 від 12.12.2016р., що видана АО «Газпромнефть-Ноябрьскнефтегаз», заробіток позивача за період з 01.04.1993р. по 30.11.1993р. врахований без нарахованих сум районних коефіцієнтів та північної надбавки, при цьому розмір останнього обмежено коефіцієнтом 5,6 (а.с.9, 11-16).

Вирішуючи наведений спір, колегія суддів враховує, що останній стосується неврахування відповідачем до сум заробітної плати, з якої обраховується пенсія, північних надбавок та районних коефіцієнтів у період роботи в районах Крайньої Півночі, за умов виїзду з вказаних районів.

Окрім цього, під час перерахунку пенсії пенсійний орган в порядку ч.2 ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» обмежив розмір заробітку позивача і застосував коефіцієнт 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Норми Угоди від 14.01.1993р. між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють поза межами кордонів своїх країн, передбачають, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. та двосторонніми угодами у цій галузі.

Відповідно до ч.3 ст.6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. розрахунок пенсії проводиться із заробітку (доходу) за період роботи, який зарахований до трудового стажу.

Згідно з п.5 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» тимчасово, до ухвалення відповідного закону, період роботи до 01.01.1991р. в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген, зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що було чинним до 01.01.1991р.

Наведена норма встановлює порядок зарахування стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, а не розмір заробітної плати при розрахунку стажу.

Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до цих районів, було встановлено Указами Президії Верховної Ради СРСР від 01.08.1945р. «Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі», від 10.02.1960р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та від 26.09.1967р. «Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», а також Інструкцією про порядок надання пільг, затв. постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967р.

Відповідно до Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій від 03.08.1972р. Законом СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» від 15.05.1990р. особам, які проживали у районах, де до заробітної плати робітників і службовців встановлено районні коефіцієнти, при призначенні пенсії враховується фактична заробітна плата, обчислена із застосуванням районного коефіцієнта та північної надбавки.

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, чи довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

При цьому, приписами ст.78 діючого на той час Закону СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» було передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески.

Згідно з пп.«д» п.15 Інструкції «Про порядок утримання страхових внесків і використання коштів державного соціального страхування», затв. постановою Президії ВЦРПС від 29.02.1960р., в загальну суму заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески, включаються процентні надбавки за роботу на Крайній Півночі і місцевостях, прирівняній до районів Крайньої Півночі, а також районний та поправочний коефіцієнт.

Разом з тим, ч.3 ст.96 наведеного Закону передбачено, що при вибутті таких осіб за межі районів Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів, у райони, де коефіцієнт до заробітної плати не встановлений, пенсія за їх вибором обчислюється в такому ж порядку, але з виключенням з фактичного заробітку виплат за районними коефіцієнтами, або із заробітку, обчисленого відповідно до статей 76 та 78 цього Закону.

Крім того, ні Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ні Законом України «Про пенсійне забезпечення» не передбачено включення в заробітну плату північних надбавок та районних коефіцієнтів.

Таким чином, обчислення розміру пенсії із заробітної плати за період роботи після 01.01.1992р. проводиться без урахування районних і поправочних коефіцієнтів.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що дії відповідача щодо виключення із заробітної плати позивача районних коефіцієнтів та північних надбавок за період його роботи на Крайній Півночі з 01.04.1993р. по 30.11.1993р. є правомірними і такими, що відповідають вимогам діючого законодавства.

Окрім цього, частиною першою ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно п.2 ч.1 ст.41 вказаного Закону до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Указом Президента України № 506/98 від 25.05.1998р. «Про обмеження максимальної величини фактичних витрат суб'єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів» (в редакції, на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що максимальна величина фактичних витрат суб'єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких відповідно до законів України справляються збори (внески) до Фонду соціального страхування України, Державного фонду сприяння зайнятості населення, Пенсійного фонду України та Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення, для цілі визначення розміру цих зборів (внесків), встановлюється КМ України і переглядається в міру зростання середнього рівня заробітної плати (доходів) працівників, зайнятих в галузях економіки.

Згідно п.1 постанови КМ України № 1064 від 13.07.1998р. «Про встановлення максимальної величини фактичних витрат суб'єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів» встановлено максимальну величину фактичних витрат суб'єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу у розмірі 1000 гривень на місяць у розрахунку на одного працюючого, з яких відповідно до законів України справляються збори (внески) до Фонду соціального страхування, державного фонду сприяння зайнятості населення, Пенсійного фонду і Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення.

Таким чином, якщо заробітна плата перевищує максимальну величину, з якої нараховується збір, для розрахунку індивідуального коефіцієнта заробітку та обчислення пенсії враховуються наступні суми: до 01.07.1998р. - 5,6 середньої заробітної плати, після 01.07.1998р. - 1000 грн.; у подальшому вказані питання регулювалися окремими урядовими постановами.

Водночас, спірні правовідносини стосуються призначення та перерахунку пенсії; останні виникають в момент виникнення в особи права на призначення пенсії та її перерахунок. У розглядуваному випадку позивачу призначено пенсію 30.11.2012р., її перерахунок проведено з 01.01.2017р., а відтак пенсійним органом правомірно застосовано до розглядуваних правовідносин ч.2 ст.41 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», норми якого чітко та однозначно (без виключень) передбачають застосування обмеження 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум для періодів до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір).

При цьому, покликання на те, що під час отримання заробітної плати позивача за період з 01.04.1993р. по 30.11.1993р. не існувало обмежень максимальної величини заробітної плати колегія суддів відхиляє, оскільки у вказаний період не виникало правовідносин щодо призначення або перерахунку пенсії позивача.

Також зміни, які були внесені до п.2 ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (пункт був доповнений абзацом другим) відповідно до Закону України № 2343-IV від 13.01.2005р. стосуються осіб, які отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць. Тобто, її дія на розглядуваний випадок не поширюється.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що задоволенню не підлягає.

Згідно вимог ст.139 КАС України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви не підлягають відшкодуванню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, яке полягає у незастосуванні закону, який підлягає застосуванню до розглядуваних правовідносин, що призвело до неправильного вирішення справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.310, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської обл. задовольнити.

Постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської обл. від 16.11.2017р. скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_2 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської обл. про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, - відмовити.

Понесені позивачем ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви не підлягають відшкодуванню.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Р. М. Гулид
С. М. Кузьмич
Дата складення повного судового рішення: 08.02.2018р.