Справа № 127/22010/17
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2018-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/22010/17

Головуючий у 1-й інстанції: Король О.П.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

08 лютого 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вінницької митниці Державної фіскальної служби на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2017 року (місце складання м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до заступника начальника Вінницької митниці Державної фіскальної служби - начальника управління боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

у жовтні 2017 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до заступника начальника Вінницької митниці Державної фіскальної служби - начальника управління боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 06 жовтня 2017 року заступником начальника Вінницької митниці Державної фіскальної служби - начальником УБМП ОСОБА_3 неправомірно винесено постанову у справі про порушення митних правил №0343/40100/17, якою позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, оскільки в його діях відсутній склад даного правопорушення. При винесенні цієї постанови відповідачем не встановлені усі обставини, які підлягають з'ясуванню при розгляді справи про порушення митних правил, тобто залишилися без будь-якої уваги обставини відсутності у нього умислу на скоєння цього порушення, не встановлений розмір митних платежів, не проведено відповідної експертизи.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу 2893001,28 грн. в адміністративній справі №0343/40100/17 за ознаками порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, винесену 06.10.2017 заступником начальника Вінницької митниці ДФС - начальником управління боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_3 відносно громадянина ОСОБА_2. В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Так апелянт зазначає про те, що судом першої інстанції не враховано всі матеріали справи про притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил відповідно до ст. 485 Митного кодексу України. Крім того, на думку апелянта, дії ОСОБА_2, які були спрямовані на вибір спрощеного порядку оформлення спірного транспортного засобу, вчинені умисно з метою ухилення від зобов'язання сплати митних платежів.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, 10.04.2017 на адресу Вінницької митниці ДФС надійшов лист управління Служби безпеки України у Вінницькій області за №53/14/125-330 від 10.04.2017 щодо порушення громадянином України ОСОБА_2 вимог Закону України "Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України", під час ввезення на територію України - транспортного засобу "TOYOTA LAND CRUISER", кузов JTVHV05J204064362, реєстраційний номер MDOCAN010 (ОСОБА_4).

На підставі інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи України з розділу "Електронний журнал пасажирського пункту пропуску" встановлено, що в період з 01.06.2012 по 08.04.2017 через пункт пропуску "Могилів-Подільський-Отач" митного поста "Дністер" Вінницької митниці ДФС на митну територію України громадянин ОСОБА_2 (MARCENCO SERGEI) постійно переміщувався на легковому автомобілі марки "TOYOTA LAND CRUISER" (код згідно УКТЗЕД 8703), номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер MDOCAN010, в митному режимі "тимчасове ввезення" терміном до одного року, з метою особистого користування, через смугу руху "зелений коридор".

Як на підставу для переміщення транспортного засобу громадянин ОСОБА_2 до митного контролю надавав документи на право користування транспортним засобом та паспорт громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_4 серії А 31008057 виданого 23.09.2011 року офіс 31 ОСОБА_5 ОСОБА_4, на установчі дані MARCENCO SERGEI, 23.11.1977.

Посадовою особою митниці відносно позивача було складено протокол про порушення митних правил №0343/401000/17 від 15.06.2017 за ст. 485 МК України, в якому зазначено, що позивач, як громадянин України, маючи статус громадянина-резидента, при ввезенні на митну територію України автомобіля марки "TOYOTA LAND CRUISER", кузов JTVHV05J204064362, реєстраційний номер MDOCAN010, заявив митному органу України, що він є громадянином ОСОБА_5 ОСОБА_4 та нерезидентом, чим вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів. Сума несплачених митних платежів, які підлягали б сплаті при ввезенні зазначеного транспортного засобу громадянином-резидентом, попередньо складає 2 893 001, 28 грн.

06 жовтня 2017 року заступником начальника Вінницької митниці ДФС - начальником УБМП ОСОБА_3 відносно позивача була винесена постанова в справі про порушення митних правил №0343/401000/17, якою позивач був визнаний винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що на день вчинення порушення становить 2 893 001, 28 грн.

З висновків, викладених у постанові від 06.10.2017 вбачається, що оскільки позивач мав паспорт громадянина України, в якому є відмітка про його реєстрацію постійного місця проживання на території України, він мав статус громадянина-резидента, а тому згідно з ч.3 ст.380 МК України мав право на тимчасове ввезення зазначеного транспортного засобу лише після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Позивач, маючи статус громадянина-резидента, при тимчасовому ввезенні на митну територію України автомобіля іноземної реєстрації заявив митному органу України, що він є громадянином ОСОБА_5 ОСОБА_4 та нерезидентом, чим вчинив інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

ОСОБА_2, не погоджуючись з винесеною відповідачем постановою, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів про те, що позивач допустив порушення митних правил, а тому постанова №0343/401000/17 від 06.10.2017 підлягає скасуванню, а оскільки згідно з ст. 162 КАС України суд не вирішує питання закриття провадження у справі, тому у цій частині позов не підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Положеннями ст. 366 МК України передбачено, що двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.

Канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Канал, позначений символами червоного кольору ("червоний коридор"), призначений для всіх інших громадян.

Громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Відповідно до ст. 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов'язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб (ч. 4 ст. 380 МК України).

Положеннями ст. 485 МК України передбачено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у звязку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Таким чином, необхідність сплати особою митних платежів при ввезенні на територію України транспортного засобу для особистого користування або звільнення від їх сплати залежить від того, чи є особа резидентом чи нерезидентом і встановлюється митним органом при ввезенні автомобіля на територію України.

Аналізуючи доводи апелянта стосовно наявності у позивача статусу резидента, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до п.п. "в" п. 50 ч. 1 ст. 4 МК України резиденти - фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

За приписами п.п. "в" п. 33 ч. 1 ст. 4 МК України нерезиденти - фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України;

З матеріалів справи вбачається, що позивач, починаючи з 01.06.2012 як громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_4 з метою особистого користування, в режимі "тимчасового ввезення" до 1 року, ввозив через пункти пропуску Вінницької митниці на територію України та вивозив у зворотному напрямку автомобіль марки "TOYOTA LAND CRUISER", кузов JTVHV05J204064362, реєстраційний номер MDOCAN010, що підтверджується письмовою довідкою Диспетчера ЗМК та пасажирського пункту пропуску. При цьому кожного разу строк знаходження зазначеного транспортного засобу в Україні не перевищував 10 діб.

При перетині державного кордону на зазначеному автомобілі позивачем було обрано митний режим "тимчасового ввезення" по смузі "зелений коридор", надано митному органу пакет усіх необхідних документів для поміщення транспортного засобу в цей режим, зокрема: паспорт громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_4, посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Апелянт вказує на те, що оскільки з відповіді, наданої управлінням державної міграційної служби України у Вінницькій області від 27.04.2017 №03.1/7382, встановлено, що громадянин ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, 30.05.2012 був документований паспортом громадянина України серії АВ №992446, виданим Могилів-Подільським РВ УДМС України у Вінницькій області та, згідно обліку ВАДР УДМС у Вінницькій області, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, то останній має постійне місце проживання на території України, а відтак є резидентом в розумінні ст. 4 МК України.

В той же час, як слідує з наявної в матеріалах справи довідки №452 від 26.04.2017 виданої Прімерією Окницького району, позивач зареєстрований та постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 59). Відповідно до довідки №52 від 26.04.2017 позивач є акціонером АТ "Тезеу Люкс" (с.Велчинець, Окницького району, Республіка Молдова), де за ним закріплений автомобіль марки "TOYOTA LAND CRUISER", кузов JTVHV05J204064362, реєстраційний номер MDOCAN010 для комерційного використання. До кола обов'язків позивача, серед іншого, входить виконання міжнародного менеджменту та маркетингу в інтересах АТ "Тезеу Люкс" (а.с. 60). Під час виконання своїх трудових обов'язків позивач в інтересах підприємства, використовуючи вказаний транспортний засіб перебуває у різних державах. Під час відповідних переміщень згідно із шляховими листами позивачу надаються відповідно завдання (а.с. 61-64).

Посилання ж апелянта на те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту постійного проживання за межами України спростовується наведеною вище довідкою.

Крім того, колегія суддів вважає, що відповідач залишив поза увагою той факт, що місце проживання і місце реєстрації не є тотожними поняттями з урахуванням положень абз. 11 ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" згідно з якою реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку, що, в свою чергу, не покладає на позивача відповідного обов'язку постійно проживати за вказаним місцем реєстрації.

Враховуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції вважає, що позиція відповідача стосовно наявності у ОСОБА_2 статусу резидента ґрунтується на помилковому застосуванні норм матеріального права та не підтверджується встановленими обставинами по справі.

Щодо позиції апелянта про те, що при притягненні позивача до відповідальності за ст. 485 МК України Вінницькою митницею ДФС було належним чином визначено суму несплачених митних платежів, колегія суддів зважає на таке.

Відповідно до п. 27 ст. 4 МК України митні платежі складаються з: мита, акцизного податку із ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції) та податку на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції).

За приписами ст. 1 Закону України "Про митний тариф України" розмір ввізного мита визначається за встановленими цим законом ставками в процентному відношенні від митної вартості.

Ставки акцизного податку визначені ст. 215 Податкового кодексу України залежно від об'єму двигуна автомобіля.

Базою оподаткування податком на додану вартість згідно зі ст. 188 ПК України буде договірна вартість товару з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Згідно з п. 189.3 ст.189 ПК України ціна продажу вживаного транспортного засобу визначається: для осіб, не зареєстрованих як платники податку, виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу, але не нижче оціночної вартості такого засобу, розрахованої суб'єктом оціночної діяльності, уповноваженим здійснювати оцінку відповідно до закону; для платників податку, виходячи з договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін.

Відповідно до Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, які затверджені наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118 (у редакції наказу Державної митної служби України від 17.03.2008 №229) вартість транспортного засобу визначається згідно з документами про право власності на цій транспортний засіб, а у разі відсутності такої інформації - згідно з висновком відділу митного органу, у зоні діяльності якої розташовано пункт пропуску через державний кордон України, через який переміщується транспортний засіб.

Такий порядок визначення вартості транспортного засобу застосовується при його ввезенні на територію України у режимі імпорту, тобто при добровільному декларуванні цього транспортного засобу.

В даному випадку добровільне декларування позивачем автомобіля в режимі імпорту відсутнє, а визначення вартості здійснювалось в процедурі розгляду справи про порушення митних правил, проведення якої врегульовано розділом ХІХ Митного кодексу України.

Так, положеннями ст. 508 МК України визначено, що однією із процесуальних дій у справі про порушення митних правил є експертиза, яка в свою чергу відповідно до вимог ст. ст. 515, 516 МК України призначається на підставі постанови посадової особи митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, якщо для з'ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо.

Відповідно до ст. 486 МК України завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування кожної справи, вирішення її з дотриманням закону. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що позивачем не надавались відповідачу документи про придбання вказаного транспортного засобу із зазначенням його вартості, то визначення відповідачем митної вартості цього автомобіля в процедурі розгляду справи про порушення митних правил повинно здійснюватись шляхом проведення експертного дослідження.

З матеріалів справи вбачається, що з метою встановлення бази оподаткування Вінницькою митницею ДФС за клопотанням адвоката позивача було винесено постанову від 02.10.2017 про призначення автотоварознавчої експертизи та направлено до Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Проте, вже 06.10.2017 відповідачем винесено постанову про визнання винним позивача у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України без висновку експерта щодо визначення вартості вказаного вище транспортного засобу.

Так, доводи апеляційної скарги фактично зводяться до того, що сума платежів, яка підлягала б сплаті у разі ввезення спірного транспортного засобу в митному режимі "імпорт", становить 964333,76 грн., оскільки вартість транспортного засобу марки "TOYOTA LAND CRUISER", рік випуску 2011, об'єм двигуна 4461 см. куб., тип двигуна дизель, становить 733 614,18 грн., що встановлено службовою запискою управління адміністрування митних платежів Вінницької митниці ДФС від 14.06.2017 №315/02-80-19-01 (а.с. 102-104) та є належним способом визначення вартості даного транспортного засобу відповідно до наявних документів про транспортний засіб.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що зі змісту вказаної службової записки слідує, що у митного органу відсутня будь-яка інформація щодо комплектації та технічного стану спірного транспортного засобу, а відтак визначити точну базу оподаткування та розрахунок митних платежів неможливо. Для розрахунку було взято інформацію наявну в мережі Інтернет.

Крім того, в службовій записці від 14.06.2017 №315/02-80-19-01 чітко зазначено, що дані розрахунки носять інформаційний характер та не мають юридичної сили, оскільки не базуються на точних відомостях.

Посилання ж апелянта на те, що розрахунок митних платежів здійснювався не лише з використанням даних мережі Інтернет, а також з врахуванням копії свідоцтва про реєстрацію автомобіля "TOYOTA LAND CRUISER", акту його огляду із зазначенням усіх технічних характеристик та технічного стану прямо суперечить змісту самої службової записки від 14.06.2017 №315/02-80-19-01, на підставі якої відповідачем розраховано суму штрафу у постанові №0343/401000/17 від 06.10.2017.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що службова записка посадової особи митного органу не вважається належним доказом у справі про порушення митних правил, оскільки не визначає точного розрахунку митних платежів по вказаному транспортному засобу, а з урахуванням вимог п. 4 ч. 1 ст. 495 МК України таким доказом міг бути лише висновок експерта.

Таким чином, на переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог, в той час як доводи апеляційної скарги не підтверджують правомірності винесення оскаржуваної постанови.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Вінницької митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7