Справа № 537/5546/17
Суддя: Маханьков О. В.
Дата ухвалення: 2018-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/537/25/2018
Справа № 537/5546/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.02.2018 р. м. Кременчук

Суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області Маханьков О.В., за участю секретаря судових засідань Скічко Н.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом до Кременчуцького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_3, проживала в АДРЕСА_1, надалі виїхала на постійне проживання до Ізраїлю, де перебуває на консульському обліку посольства України в державі Ізраїль. 04.12.2015 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 особисто звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці із заявою про призначення пенсії за віком. Проте рішенням Управління Пенсійного фонду №404 від 08.12.2015 року в призначенні пенсії було відмовлено. Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 10.02.2016 року зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області призначити ОСОБА_3 виплату пенсії за віком з 04.12.2015 року в розмірах до чинного законодавства. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 15.09.2016 року замінено сторону у виконавчому провадженні №51063799 від 11.05.2016 року відкритому державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС ГТУЮ у Полтавській області з примусового виконання виконавчого листа №537/5116/15-а, виданого 27.04.2016 року Крюківським районним судом м. Кременчука, з Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області на його правонаступника Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області. З 11.02.2017 року Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області припинило виплату пенсії ОСОБА_3, з підстав закінчення строку дії паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Листом №11125/07-14 від 04.05.2017 року управлінням запропоновано надати документи для продовження виплати пенсії. 06.06.2017 року представником позивача на адресу управління направлено заяву про поновлення виплати пенсії ОСОБА_3, до заяви додано нотаріально завірену копію паспорта громадянина України НОМЕР_2, виданого 14.03.2017 року органом 2ISR замість паспорта АС НОМЕР_1, виданого органом 1613 від 11.02.1997 року. Рішенням Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області №309 від 14.06.2017 року в поновленні виплати пенсії відмовлено, з підстав, що заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто. Особа повинна пред'явити паспорт, що засвідчує цю особу, місце проживання (реєстрації). Позивач вважає дії Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо припинення виплати пенсії протиправними. З огляду на наведене, ОСОБА_3 звернулася до суду за захистом своїх прав. Просила визнати протиправними дії Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_3 Визнати протиправним рішення Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області №309 від 14.06.2017 року про відмову в поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_3 Зобов'язати Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_3 з дати припинення - 11.02.2017 року, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Представник відповідача подав письмовий відзив на позов, в якому Управління не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог. Просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Пояснив, що на підставі п. 1,5 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», встановлено що заява про поновлення раніше призначеної пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію за місцем перебування на обліку як одержувача пенсій. Даною нормою чітко встановлений порядок подання заяви, тобто особисто пенсіонером або його законним представником до органу, що призначає пенсію. Пересилка поштою заяви про поновлення пенсії законодавством не передбачена. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. ОСОБА_3 поштою надіслала заяву про поновлення виплати пенсії. Заяву зареєстровано у відділі обслуговування громадян 12.06.2017 року за №3643/414. До заяви було надано нотаріально завірену копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3, виданий 14.03.2017 року та дійсний до 14.03.2017 року з відміткою про постійне проживання в Ізраїлі. А тому 14.06.2017 року Кременчуцьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області прийнято рішення №309 про відмову в поновленні виплати пенсії ОСОБА_3, з підстав порушення вимоги п. 1.5 Порядку.

Справа розглядалася судом в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши повідомлені обставини, які є достатніми для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

03 жовтня 2017 року Верховною Радою України прийнято Закон України №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", який набрав чинності 15 грудня 2017 року.

Так, пунктом 10 частини першої розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України від 03 жовтня 2017 року визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу;

У зв'язку із тим, що позовна заява подана до суду до набрання чинності цією редакцією Кодексу, та провадження за якою відкрито на момент набрання ним чинності, то вказана справа повинна розглядатись за правилами, що діють після набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно частини першої, другої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини п'ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Беручи до уваги зміст наведених норм та відсутність клопотань сторін про розгляд справи в судовому засіданні за їх участю, суд вважає за можливе розглянути дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, проживала в АДРЕСА_1, надалі виїхала на постійне проживання до Ізраїлю, де перебуває на консульському обліку посольства України в державі Ізраїль.

Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 10.02.2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчук Полтавської області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії - задоволено в повному обсязі. Визнано протиправними рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області №404 від 08.12.2015 року, яким ОСОБА_3 відмовлено в призначенні пенсії за віком. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області призначити ОСОБА_3 пенсію за віком з 04.12.2015 року в розмірах відповідно до чинного законодавства.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 15.09.2016 року замінено сторону у виконавчому провадженні №51063799 від 11.05.2016 року відкритому державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС ГТУЮ у Полтавській області з примусового виконання виконавчого листа №537/5116/15-а, виданого 27.04.2016 року Крюківським районним судом м. Кременчука, з Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області на його правонаступника Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

Кременчуцьке об'єднанне управління пенсійного фонду України Полтавської області листом №11125/07-14 від 04.05.2017 року, повідомило, що з 11.02.2017 року управління припинило виплату пенсії ОСОБА_3, з підстав закінчення строку дії паспорта громадянина України для виїзду за кордон та запропоновано надати документи для продовження виплати пенсії.

06.06.2017 року представник ОСОБА_3 звернувся до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області з заявою про призначення пенсії (додаток №2), до якої додано нотаріально завірену копію паспорта громадянина України НОМЕР_2, виданого 14.03.2017 року органом 2ISR замість паспорта АС НОМЕР_1, виданого органом 1613 від 11.02.1997 року.

Рішенням Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області №309 від 14.06.2017 року ОСОБА_3 в поновленні виплати пенсії відмовлено, з підстав, що заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто, або його законним представником до органу, що призначає пенсію за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії. Особа повинна пред'явити паспорт, що засвідчує цю особу, місце проживання (реєстрації).

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

За рішенням суду ОСОБА_3 призначено пенсію за віком, яка виплачується пожиттєво.

Відповідно до ч.І ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених стоків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ст. 2 Закону № 2050, компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Відповідно до ч.1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

у разі смерті пенсіонера;

у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Так, частина 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» містить виключний перелік підстав для припинення виплати пенсії.

Таким чином, відповідач припинив виплату пенсії з підстав які не передбачені Законом.

Суб'єкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені законом. Лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження. Розширене тлумачення суб'єктом владних повноважень способів здійснення своїх повноважень не допускається.

Питання призначення (поновлення) пенсії громадянам України регулюється Порядком про подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846.

Відповідно до п. 1.5 Порядку та оформлення документів для призначення (поновлення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 в редакції Постанови №13-2 від 30.07.2015 року, заява про поновлення раніше призначеної пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію за місцем перебування на обліку як одержувача пенсій.

Пунктом 2.8 порядку, передбачено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Пунктом 2.9 Порядку передбачено, що особа яка звертається за пенсією, повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує особу, місце її проживання (реєстрації) та вік.

Як вбачається з матеріалів справи 06.06.2017 року з дотриманням вимог вищезазначених норм права, позивач через свого законного представника ОСОБА_4, якій діє на підставі виданої йому нотаріально посвідченої довіреності подав до Кременчуцького об'єднаного управління всі необхідні документи для поновлення призначеної ОСОБА_3 пенсії за віком.

Відповідно до п. 2 Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.02.2007 року № 719-V паспорт - це документ, що посвідчує особу громадянина України під час перетинання ним державного кордону України та перебування за кордоном.

Згідно ст. 1, ст. 2, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» на громадян України, які звернулися з клопотанням про виїзд з України, поширюються усі положення чинного законодавства, вони користуються всіма правами і несуть встановлені законом обов'язки. За громадянами України зберігаються на її території майно, кошти, цінні папери та інші цінності, що належать їм на праві приватної власності. Будь-яке обмеження їх громадянських, політичних, соціальних, економічних та інших прав не допускається. Документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є, зокрема, паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон оформляється на період до десяти років з можливістю продовження на такий же термін. Продовження терміну дії паспорта провадиться у порядку, встановленому для оформлення його видачі.

Таким чином суд вважає, що закінчення терміну дії паспорту громадянина України не позбавляє громадянина України гарантованих прав, не ставить особу у положення коли він позбавляється громадянства. Закінчення дії паспорту не робить такий паспорт нечиним.

Крім того, 06.06.2017 року представником позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 під час подання до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області заяви про призначення (поновлення) пенсії за віком подано нотаріально завірену копію паспорта громадянина України ОСОБА_3

А тому суд вважає, що вимогу про надання разом з заявою про призначення пенсій паспорту громадянина України позивачем виконано.

Як вбачається з матеріалів справи позивач через свого представника з заявою про призначення (поновлення) пенсії звернувся до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області 06.06.2017 року, тому саме з 06.06.2017 року слід зобов'язати відповідача поновити пенсію за віком ОСОБА_3

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії підлягає задоволенню.

Керуючись, ст.ст. 5-9, 13,72-77, 90, 241-246 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_3 до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_3.

Визнати протиправним рішення Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області №309 від 14.06.2017 року про відмову в поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_3.

Зобов'язати Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_3 з дати припинення, тобто з 11 лютого 2017 року, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.В. Маханьков

Повний текст рішення виготовлено 09.02.2018 року