Справа № 264/635/18
Суддя: Матвєєва Ю. О.
Дата ухвалення: 2018-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/635/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2018 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області в особі судді Матвєєвої Ю.О., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 патрульної поліції Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Гулько Михайла Олександровича з приводу рішення суб'єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому вказала, що 20 січня 2018 року її було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Постанову по справі про адміністративне правопорушення винесено за те, що 20 січня 2018 року о 17.00 годині вона керувала автомобілем «Renault Megane» державний номерний знак НОМЕР_1 по пр.Металургів в Кальміуському районі м.Маріуполя та біля будинку №219 було встановлено, що в автомобілі не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла в темну пору доби. Отже, позивачка порушила п.31.4.3 ПДР України, а також в постанові зазначено, що позивачкою порушено п.2.1 ґ ПДР України, оскільки не пред'явлено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.Із постановою не згодна і просить її скасувати. В обґрунтування позову зазначила, що законних причин для її зупинки не було, оскільки про технічну несправність вона не знала, і не могла цього виявити під час руху, оскільки почала рух о 16.00 годині, коли ще було достатньо природнього світла, дорогу та інших учасників дорожнього руху було добре видно. Після зупинку позивачка повідомила інспектора патрульної поліції, що прямує до дому, який знаходиться близько 700 метрів, де буде негайно усунуто технічну несправність, якщо вона дійсно мала місце. Крім того, нею зазначалось, що вона встигне доїхати до дому до повного затемнення вулиць м.Маріуполя, однак інспектор поліції наполягав на тому, що вона не може їхати далі та попросив передати посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов'язкового страхування. Вважає, що інспектора поліції навмисно своїми діями затягував час спілкування до повного заходу сонця, щоб притягнути її до адміністративної відповідаьності( відповідно до даних інтернет ресурсів, захід сонця 20 січня 2018 року відбувся о 16.14 год). Також, зазначає, що поліс обов'язкового страхування вона не зобов'язана пред'являти, оскільки відповідно до Закону України «Про дорожній рух» обов'язок водія пред'являти страховий поліс виникає тільки у випадках передбачених законодавством, і ці випадки відрізняються від тих, які виникають при обов'язку пред'явити для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб. Крім того, власником зазначеного транспортного засобу є її чоловік, який є учасником бойових дій і відповідно до діючого законодавства звільняється від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Вважає, що інспектор упереджено та не об'єктивно поставився до з'ясування обставин справи, незаконно визнав її винною у вчиненні адмінправопорушення та піддав адмінстягненню. Були порушені її права на захист, справу було розглянуто на місці, у зв'язку із чим вона не змогла дати обґрунтовані пояснення та представити докази своєї невинуватості, при складанні протоколу про адмінправопорушення їй не були роз'яснені належним чином її права та обов'язки, передбачені ст. 268 КУпАП. Під час винесення постанови не дотримано вимог ст. 245, 276, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи, не було враховано данні про його особу, ступень провини, матеріальне становище, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність. Вважає постанову посадової особи про притягнення її до адміністративної відповідальності незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, просила проводити розгляд справи без її присутності, вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надіслав до суду письмові заперечення, в яких зазначив про законність дій інспектора патрульної поліції. Крім письмових заперечень, в якості доказу також надав відеозапис скоєного ОСОБА_1 правопорушення.

Оскільки обидві сторони у справі надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, та в судове засідання не з'явилися особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.3 ст. 194, ч.9 ст. 205 КАС України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 20 січня 2018 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АР№ 878598 інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Гулько М.О. було притягнуто позивачку ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КпАП України, зокрема за те, що вона 20 січня 2018 року о 17.00 год., керувала автомобілем «Renault Megane» державний номерний знак НОМЕР_1 по пр.Металургів в Кальміуському районі м.Маріуполя та біля будинку №219 було встановлено, що в автомобілі не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла в темну пору доби, а також в подальшому не пред'явила страховий поліс, чим порушила п.31.4.3 та п.2.1 ґ ПДР України, що тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 121, ч.1 ст.126 КУпАП, за скоєння якого накладено штраф в сумі 425 грн.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об'єкт та об'єктивну сторону правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 та ч.1 ст.126 КпАП України, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення полягало у наявності несправності в освітленні автомобіля та відсутності страхового полісу.

При цьому, доведеність вини позивачки у вчиненому адміністративному правопорушенні підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Однак, в ході судового розгляду відповідачем жодними належними та допустимими доказами не доведено перед судом факту вчинення позивачем зазначених у оскаржуваній постанові адміністративних правопорушень у виді порушень п. 31.4.3 та п.2.1 ґ Правил Дорожнього Руху України.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.

В судове засідання представником відповідача надано оптичний диск, з відеозапису якого видно, що автомобіль позивачки було зупинено в той час, коли ще не відбулось повного заходу сонця, а також безпосередньо не зафіксовано, що ліва фара в режимі ближнього світла не горить.

Відповідно до п. 13.1 ст 13 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Позивачкою доведено, що власником транспортного засобу є ОСОБА_3, який є учасником бойових дій, отже відповідно до вимог діючого законодавства, останній звільнений від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Тому, враховуючи зазначені обставини, надати оцінку обставинам можливого правопорушення та відповідно законності винесення постанови працівником поліції у суду об'єктивної можливості не має.

Отже, до суду будь-яких доказів безпосереднього вчинення правопорушення представлено не були, що є підставою для скасування прийнятої постанови про накладення адміністративного стягнення.

На переконання суду, факт візуального спостереження вчинення адміністративного правопорушення інспектором поліції без забезпечення належних та допустимих доказів, визначених ст.251 КпАП України, зокрема відеофіксації всіх суттєвих обставин, не може доводити винуватість особи у вчиненому адміністративному правопорушенні. А відтак, оскільки позивачка категорично заперечила факт вчинення нею адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КпАП України, а відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні не довів, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, а дії інспектора роти № 1 батальйону УПП в м. Маріуполі ДПП Гулько М.О. неправомірними, внаслідок чого постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 139, 243-246 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти №1 патрульної поліції Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Гулько Михайла Олександровича з приводу рішення суб'єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Постанову серії АР № 878598 від 20 січн 2018 року, винесену інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Донецької області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 та ч.1 ст.126 КпАП України визнати незаконною та скасувати.

Апеляційна скарга може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд м.Маріуполя з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Ю. О. Матвєєва