Справа № 766/19697/17
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2018 р. м. Одесасправа № 766/19697/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Хайдарова І.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.

суддів: Запорожана Д.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 24 листопада 2017 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню пенсійного фонду України в Херсонській області, а саме: визнання протиправними дій щодо зменшення розміру пенсії позивача до 56 % від суми грошового забезпечення, починаючи з 01 вересня 2016 року; зобов'язання поновити розмір пенсії позивача до 61 % від суми грошового забезпечення, відповідно до п. "а" ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», починаючи з 01 вересня 2016 року.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 24 листопада 2017 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням пенсійним органом подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог не відповідає встановленим обставинам справи, так як надане позивачем до органів пенсійного фонду свідоцтво про хворобу не містить інформації про непридатність до служби в поліції, а тому пенсійним органом правомірно зменшено розмір пенсії позивача до 56 % від суми грошового забезпечення поліцейського.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а судове рішення - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що пенсійним органом протиправно зменшено розмір пенсії позивача до 56 % від суми грошового забезпечення, внаслідок чого судом першої інстанції зроблено висновок, з яким погоджується судова колегія, про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до п. «а» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу), пенсії за вислугу років призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

В свою чергу, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських та порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року.

Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Відповідно до п. 1.117 Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 06 лютого 2001 року, свідоцтво про хворобу складається: у мирний час - на осіб рядового й начальницького складу, визнаних не придатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, не придатними для військової служби в мирний час, з обмежено придатними у воєнний час, обмежено придатними до військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних не придатними до подальшого навчання за станом здоров'я.

Крім того, вказаним порядком затверджено форму свідоцтва про хворобу (Додаток № 12), який містить графу п. 13 «Постанова військово-лікарської комісії про придатність до військової служби».

Судовою колегією встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності дій пенсійного органу щодо зменшення розміру пенсії позивача, призначеної відповідно п. «а» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв'язку з відсутністю у наданому ним свідоцтві про хворобу інформації щодо непридатності до служби в поліції.

В даному випадку, позивач звільнений зі служби в поліції на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу), що підтверджується відповідним наказом.

В свою чергу, підставою для звільнення позивача є свідоцтво про хворобу № 76 р/нс від 10 травня 2016 року, що складене згідно форми, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 06 лютого 2001 року.

При цьому, до затвердженої форми вказаного свідоцтва не вносилось будь-яких змін, у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліції», а тому вимога пенсійного про необхідність наявності у такому свідоцтві інформації щодо непридатності особи до служби в поліції суперечить Наказу Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 06 лютого 2001 року, а тому є протиправною.

Більш того, колегія суддів вважає, що право позивача на пенсійне забезпечення не може бути порушено внаслідок невнесення змін до певних підзаконних нормативно-правових актів.

Тому, судом першої інстанції зроблено правомірний та обґрунтований висновок про задоволення позовних вимог, так як свідоцтво про хворобу позивача є належним документом, який підтверджує наявність у нього захворювання, що зумовлює його непридатність до служби в поліції, а тому позивач має право на перерахунок призначеної пенсії за вислугу років, відповідно до п. «а» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням наявності у нього 22 років стажу.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 24 листопада 2017 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів після складання повного судового рішення, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 06 лютого 2018 року.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: Т.М. Танасогло

Д.В. Запорожан