Справа № 308/5936/17
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2018-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 рокуЛьвів№876/717/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Костіва М.В.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 грудня 2017 року у справі №308/5936/17, (винесену головуючим суддею Шепетко І.О. о 11.18 год. у м. Ужгороді, повний текст постанови складено 26 грудня 2017р.), за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про скасування постанови про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Закарпатської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил № 1054/30500/17 від 20.06.2017 року, винесену в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС начальником управління протидії митним правопорушенням Уретій С.В. за ч. 3 ст. 470 МК України.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною не необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню. Зокрема доводи апелянта зводяться до того, що правопорушення передбачене ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України не є триваючим, тому у відповідача сплив строк накладення стягнення на позивача. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Сторони в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Представник позивача представив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. 12.05.2017 року о 18 год. 37 хв. в зону митного контролю на ділянку «Виїзд з України» митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС заїхав легковий автомобіль марки «AUDI», моделі «F3», реєстраційний номерний знак Словаччини «НОМЕР_2», в якому в якості пасажира слідував громадянин України ОСОБА_1 В ході проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних, а саме: АСМО ««Інспектор» та ЄАІС ДФС України, було встановлено, що 11.07.2016 року через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС гр. України ОСОБА_1 було ввезено легковий автомобіль «AUDI», моделі «А6», номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак Польщі «НОМЕР_3». Враховуючи наявність інформації в базі даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України, було з'ясовано, що зазначений транспортний засіб слідував з метою транзиту на митну територію України, відповідно до ч. 1 ст. 381 МК України. Станом на 12.05.2017 року термін перебування вищезазначеного транспортного засобу на митній території України перевищено більше, ніж на десять діб. При розгляді справи про порушення митних правил ОСОБА_1 був присутній, пояснив, що про місцезнаходження ввезеного ним транспортного засобу йому нічого не відомо; із заявою про продовження терміну перебування транспортного засобу на митній території України до митниці не звертався. Документів, які б підтверджували неможливість дотримання терміну транзиту у зв'язку з дією обставин непереборної сили ОСОБА_3 не надав. Таким чином, на підставі протоколу про порушення митних правил №1054/30500/17 від 12.05.2017, пояснень гр. ОСОБА_1 та інших доказів, громадянина України ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч . 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Факт ввезення 11.07.2016 року через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС легкового автомобілю «AUDI», моделі «А6», номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак Польщі «НОМЕР_3», позивачем та його представником фактично не оспорюється.

Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив з тих підстав, що у діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 370 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 381 Митного кодексу України (далі - МК України), громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Згідно з ч. 1 ст. 90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до статті 95 МК України встановлюються строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Диспозиція ч. 3 ст. 470 МК України визначає склад адміністративного правопорушення, яке полягає у перевищенні встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів.

Санкція даної норми передбачає накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Таким чином, стаття 467 МК України не визначає вичерпного переліку триваючих правопорушень.

Згідно з роз'ясненнями Міністерства юстиції України від 01.12.2003 №22-34-1465, від 17.07.2007 № 22-14-493, триваючими визнаються правопорушення, які розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов'язок, або виконує його неповністю або неналежним чином.

Крім цього, попередньо, листом Міністерства юстиції України від 01.12.2003 року №22-34-1465 «Щодо скоєння особою триваючого правопорушення» було також роз'яснено, що триваючими адміністративними проступками є проступки, пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Таким чином, триваючі правопорушення слід розглядати з моменту їх суб'єктивного офіційного виявлення, тобто з часу виявлення і фіксації в протоколі про адміністративне правопорушення, приписі, акті перевірки і т.д.

Зокрема, не вивезення автомобілів, що перебувають під митним контролем і щодо яких існує обов'язок вивезення за межі митної території України характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, властивою триваючим правопорушенням.

Частиною 3 статті 470 МК України передбачено відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів. Тобто, обов'язковим елементом складу правопорушення є перевищення строку вивезення більш як на 10 діб, що вже свідчить про триваючий характер правопорушення. А тривати дане правопорушення може від кількох днів до кількох років, а тому вважається формально закінченим з моменту фіксування такого у протоколі про порушення митних правил.

Також, листом Міндоходів України від 30.08.2013 р. №16666/7/99-99-24-03-09-17 було роз'яснено, що обґрунтованим є розгляд питання щодо накладення стягнення за порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, за підстав віднесення його до категорії триваючих не пізніше, ніж через 6 місяців з дня виявлення.

Враховуючи вище викладене та встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що допущене порушення ч. 3 ст.470 МК України, вчинене позивачем було триваючим та фактично виявленим лише 12.05.2017 року, що зафіксовано протоколом про порушення митних правил від 12.05.2017 року №1054/3050/17, і саме з цієї дати слід відраховувати строк накладення адміністративного стягнення.

Зважаючи на те, що постановою від 20.06.2017 року на позивача накладено стягнення через 1 місяць та 8 днів після виявлення такого порушення, колегія суддів констатує, що строк, передбачений ст. 467 МК України відповідачем пропущено не було.

Окремо слід зазначити, що будь-яких підтверджуючих документів стосовно ДТП, викрадення автомобіля або дії обставин непереборної сили, у відповідності до вимог ст. 460 МК України, позивач на момент складання протоколу про порушення митних правил митним органам та судовим інстанціям не надав.

Крім того, позивачем не надано доказів, які б підтверджували перетин автомобілем «AUDI», моделі «А6», номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак Польщі «НОМЕР_3» державного кордону України у строки визначені ст.95 МК України.

Перевіривши оскаржене позивачем рішення, апеляційний суд вважає, що таке відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що рішення чи дії відповідача є протиправними, а натомість вказують на те, що такі прийняті відповідачем обґрунтовано, з дотриманням вимог Конституції та законів України, в межах повноважень та спосіб, передбачений чинним законодавством України та підстав для визнання їх протиправними та скасування не вбачається.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 грудня 2017 року у справі №308/5936/17 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді В. С. Затолочний
М. В. Костів