Справа № 817/6/18
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2018 року м. Рівне №817/6/18
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доРівненського об'єднаного управління ПФУ Рівненської області
про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

04.01.2018 відкрито спрощене (письмове) провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненського об'єднаного управління ПФУ Рівненської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинення певних дій.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що відповідач у грудні 2017 року відмовився призначити їй пенсію за віком, безпідставно покликаючись на недоцільність переходу на даний вид пенсії з попередньої пенсії, призначеної позивачу як державному службовцю, обґрунтовану тією обставиною, що її розмір становитиме 2237,66 грн., тобто не збільшиться. Разом з тим у листі, де повідомлено про таку відмову, розрахунок пенсії проведений відповідачем без застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, що обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, як це передбачено в абзаці першому пункту 4-4 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003. Застосування ж даної правової норми, за підрахунками позивача, дозволяло б їй отримувати пенсію на рівні 7826,94 грн., що набагато більше ніж її пенсія державного службовця. За наведеного, позивач просила визнати дії відповідача протиправними та зобов'язати його в судовому порядку призначити їй пенсію за віком у відповідності до вимог статей 40,42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, починаючи із 21.12.2017 та в подальшому в сумі 7826,94 грн.

Відповідач у відзиві на адміністративний позов вказав на те, що вимоги позивача щодо здійснення перерахунку пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% є безпідставними, оскільки пенсія позивачу призначається не вперше, а тому підстав для застосування положень, які регулюють первинне призначення пенсій, в тому числі застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% - немає. З огляду на пенсійну реформу, при переведенні на інший вид пенсії застосовується показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. На підставі вищенаведеного, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Розглянувши у визначений частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України строк в письмовому провадженні позовну заяву та відзив, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 14.06.2000 перебуває на обліку в Рівненському об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області та отримує пенсію за вислугою років, призначену згідно пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991.

Позивач набула право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " №1058-IV від 09.07.2003 і 21.12.2017 звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком з урахуванням кратності страхового стажу - 1,35 (а.с.7).

Листом №М-80 від 26.12.2017 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на загальних підставах, з покликанням нате, що позивач вже отримує пенсію за вислугою років, а при переході на пенсію за віком, пенсію буде розраховано у відповідності до частини третьої статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, як при переході з одного виду пенсії на інший, що не призведе до збільшення її розміру. При цьому відповідачем зроблено наступний розрахунок можливої пенсійної виплати позивачу: 2237,66 грн. (основний платіж пенсії визначений шляхом застосування коефіцієнту стажу 0,3700 до заробітної плати для обчислення пенсії 6047,73 (взято за період з 01.06.1998 по 31.05.2000) + 106,64 грн. - доплата за 7 років понаднормативного стажу + 145,20 грн. - підвищення, подружжю померлого учасника війни, що був інвалідом) = 2740,54 грн. За наведеного, переведення на пенсію за віком, відповідач вважав недоцільним (а.с.8).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, в частині здійснення розрахунку пенсії без застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, що обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Згідно зі статтею 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991, пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

За правилами статті 19 цього Закону, пенсії за віком призначаються в розмірі 55 процентів заробітку (стаття 64), але не нижче мінімального розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії.

В силу вимог частини другої статті 53 цього Закону, пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку (статті 64-67, 69), одержуваного перед припиненням роботи, яка дає право на пенсію за вислугу років (статті 54 і 55).

В свою чергу, за правилами статей 64-65 цього Закону, середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. У разі відсутності відомостей про заробітну плату (виплати, дохід) у системі персоніфікованого обліку подаються документи про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), видані в установленому законодавством порядку. У разі якщо особа, яка звернулася за пенсією, пропрацювала менший період, ніж передбачено частиною першою цієї статті, середньомісячний заробіток визначається за фактичний період роботи шляхом ділення загальної суми заробітку за цей період на число місяців у ньому.

ОСОБА_1 була призначена пенсія згідно пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991, тобто за вислугою років. Середньомісячний заробіток для обчислення такої пенсії брався за період з 01.06.1998 по 31.05.2000, а розмір визначався за правилами статей 19, 53, 64-67 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991.

Станом на грудень 2017 року позивач мала право на призначення їй пенсії по віку, позаяк відповідала умовам призначення такої пенсії, визначеним у статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.

Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії по віку врегульований нормами статті 44 цього Закону і передбачає подачу заяви про призначення (перерахунок) пенсії та необхідних документів до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Така заява може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

За вимогами статті 45 цього Закону, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Розмір пенсії за віком визначається за правилами статті 27 цього Закону. Частина перша цієї статті дає для визначення такої пенсії наступну формулу: П = Зп x Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

В свою чергу, згідно з частиною другою статті 40 цього розділу, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. (Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки); Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Крім того, 11.10.2017 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VIII від 03.10.2017, пунктом 19 розділу I якого внесено ряд змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, зокрема, підпунктом 27 пункту 19 внесено зміни до розділу XV "Прикінцеві положення" Закону.

З урахуванням таких змін, пунктом 4-3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Пунктом 4-4 цього розділу закріплено правило, за яким з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Як встановлено судом, позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення їй пенсії по віку 21.12.2017 і при цьому просила урахувати величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Відповідно до цього, відповідач був зобов'язаний призначити їй пенсію по віку, обрахувавши її розмір за правилами статті 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, використовуючи для визначення заробітної плати формулу, зазначену у частині другій статті 40 цього Закону та показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки і застосовуючи величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, передбачену у пункті 4-4 розділу XV "Прикінцеві положення" цього Закону.

Ухилившись від такого обов'язку, відповідач зробив розрахунок пенсії позивача, який є значно нижчим від того, на який вона фактично має право і, покликаючись на недоцільність, взагалі відмовив у призначенні позивачу пенсії за віком, чим порушив її права та охоронювані законом інтереси, які підлягають судовому захисту шляхом визнання відповідних дій протиправними та покладення на відповідача обов'язку призначити позивачу пенсію за віком, з дати її звернення у повній відповідності до вимог Закону.

Доводи відповідача про те, що оскільки позивач вже отримує пенсію за вислугу років, то її звернення в грудні 2017 року із заявою про призначення пенсії за віком розглядається як переведення з одного виду пенсії на інший, тобто в рамках частини третьої статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 і без поширення на такі правовідносини норми пункту 4-4 розділу XV "Прикінцеві положення" цього Закону, суд відхиляє як безпідставні та такі, що не ґрунтуються на правильному розумінні правових норм.

Так, за правилами статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 цього Закону, особі, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

За правилами частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності;

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

В силу вимог частини другої цієї статті, пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Згідно з вимогами частини третьої цієї статті, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Буквальний зміст цих норм свідчить на користь того, що правила, які регулюють переведення з одного виду пенсії на інший поширюються виключно на ті три види пенсій, які призначаються за правилами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, тобто пенсії за віком, пенсії по інвалідності та пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

У тому ж випадку, коли особа одержує пенсію, призначену за нормами іншого законодавства, зокрема за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991, то її звернення про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, зроблене після настання віку, що дає їй на це право, не може розглядатися як переведення з одного виду пенсії на інший, позаяк мова не йде про різні види виплат в одній солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним судом України у постанові від 31.03.2015 у справі № 21-612а14.

ОСОБА_1 21.12.2017 за призначенням пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 звернулася вперше, а тому розцінювати її заяву, як прохання про переведення з одного виду пенсії у солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування на іншій у тій же системі, у відповідача не було.

Більше того, навіть і при призначенні особі пенсії за віком шляхом переводу її з одного виду пенсії на інший, передумовою, зокрема, для застосування показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, є виключно бажання такої особи. Якщо ж відповідного бажання така особа не висловила, відповідний пенсійний орган на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, для обчислення пенсії у солідарній системі повинен використовувати порядок визначення заробітної плати (доходу), закріплений у розділі VI Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.

Таким чином, на відповідача слід в судовому порядку покласти обов'язок призначити позивачу пенсію за віком та обрахувати її розмір за правилами статті 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, використовуючи для визначення заробітної плати формулу, зазначену у частині другій статті 40 цього Закону та показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки і застосовуючи величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, передбачену у пункті 4-4 розділу XV "Прикінцеві положення" цього Закону з дати звернення позивача.

Разом з тим, суд не може покласти на відповідача обов'язок призначити пенсію саме в розмірі 7826,94 грн., як розрахувала позивач, позаяк за правилами підпункту 7 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №28-2 від 22.12.2014, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №41/26486, саме управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, а за вимогами пункту 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (у редакції постанови правління №13-1 від 07.07.2014), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, не пізніше 10 днів після надходження всіх необхідних документів для виплати пенсії орган, що призначає пенсію, повинен їх розглянути та прийняти відповідне рішення, яке оформлюється розпорядженням.

Оскільки підставою для виплати пенсії є відповідне розпорядження органу пенсійного фонду, зроблене на підставі аналізу поданих документів та відповідних розрахунків, то суд своїм рішенням може покласти на такого суб'єкта владних повноважень обов'язок призначити особі пенсію з урахуванням відповідних вимог законодавства, однак не повинен підміняти такий орган і самостійно проводити розрахунок належної до виплати особі пенсії.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, то поданий позов підлягає до задоволення повністю з поправкою на те, що конкретний розмір пенсійної виплати судовим рішенням визначатися не буде.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 гривень.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Рівненського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Рівненської області (35705 м. Здолбунів, вул. Гетьмана Мазепи, 2, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Рівненського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.

Зобов'язати Рівненське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити ОСОБА_1 з 21.12.2017 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, обрахувавши її розмір за правилами статті 27 цього Закону і використовуючи для визначення заробітної плати формулу, зазначену у частині другій статті 40 цього Закону, а також визначений у пункті 4-4 розділу XV "Прикінцеві положення" цього Закону показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 640,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повне рішення суду складено 05 лютого 2018 року.

Суддя Друзенко Н.В.