Справа № 227/22/18
Суддя: Хандурін В. В.
Дата ухвалення: 2018-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого: судді Хандуріна В.В.

при секретарі Данилко Л.В.

розглянувши адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Поліцейського роти №2 Управління патрульної поліції у містах Краматорську та Слов'янську Департаменту патрульної поліції рядового поліції Железнякова Віктора Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

05.01.2018 року позивач звернувся з вищенаведеним позовом до Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

Позивач просить суд скасувати постанову серії БР №868742 від 30 грудня 2017 року про накладення на нього поліцейським роти №2 УПП в містах Краматорську та Слов'янську ДПП Железняковим В.В. адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, за ч.1 ст.122 КУпАП, зобов'язати відповідача видалити з відповідної бази даних запис про здійснення ним цього адміністративного правопорушення та провадження по справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначив, що 30 грудня 2017 року він з батьком ОСОБА_3 знаходились в м.Краматорську біля ветеринарної аптеки імені Брежнева та магазину «Огородник», і коли вони йшли до аптеки, до них підійшли двоє працівників патрульної поліції. Не представившись, вони запитали, кому належить автомобіль Mitsubishi Outlander д/н НОМЕР_2, який знаходився на автостоянці поблизу ветеринарної аптеки, і хто керував автомобілем, перед тим як припаркуватися на автостоянці. Позивач відповів, що за кермом знаходився він, після цього поліцейський попросив у нього посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач без сумнівів надав весь пакет документів. Після того, як поліцейський Железняков Віктор Володимирович (ПІБ його він узнав пізніше із постанови про накладення адміністративного стягнення) взяв всі документи, він повідомив, що цей автомобіль здійснив проїзд на знак «В'їзд заборонено», чим порушив вимогу дорожнього знаку 3.21 та п.8.4 (в) ПДР України. Позивач та його батько не погодились із цим. Але поліцейський Железняков В.В. разом із своєю напарницею, нічого не пояснюючи та не показуючи, де саме та ким було зроблено порушення Правил дорожнього руху, пішли до свого службового автомобілю разом з наданими документами, при цьому сказавши, щоб позивач «погуляв хвилин 10-15», та зачинились у себе в автомобілі. Через 15 хвилин зі службового автомобілю вийшов поліцейський Железняков В.В. та надав ОСОБА_1 вже повністю оформлену постанову «серії БР №868742» про застосування на нього адміністративного стягнення у розмірі 255 гривень. Всі документи на автомобіль ще знаходилися у нього, і відповідач сказав підписати постанову, додавши, що якщо його щось не влаштовує, він може оскаржити цю постанову в суді. Позивач поставив свій підпис про отримання копії постанови і вирішив в подальшому звернутися до суду за захистом своїх прав.

З винесеною постановою він не згоден, оскільки вважає, що Правил дорожнього руху не порушував. Під час зустрічі з поліцейськими знаходився поза автомобілем та не керував ним. Вважає, що дії поліцейського патрульної служби Железнякова Віктора Володимировича щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, є протиправними, а постанова серії БР №868742 є незаконною, не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, а тому підлягає скасуванню.

Представник відповідача за довіреністю Харитонова А.Е. (а.с.19) надала суду відзив на позовну заяву від 25.01.2018 року (а.с.30-34), відповідно до якого відповідач не погоджується з позовними вимогами, оскільки вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача послався на Закон України «Про Національну поліцію», Правила дорожнього руху, Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, та вимоги діючого Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У відзиві містяться посилання на обставини притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Так, під час патрулювання 30.12.2017р. поліцейським роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Слов'янську Железняковим В.В., рухаючись в м.Краматорську, виявлено порушення правил дорожнього руху водієм автомобілю Mitsubishi Outlander д/н НОМЕР_2, який на вулиці Василя Стуса біля будинку №7, керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено», а саме здійснив рух в зоні його дії, чим порушив п.п.8.4 в) ПДР України. Після вчинення правопорушення поліцейський підійшов до водія, яким виявився ОСОБА_1, належним чином представився, пояснив причину зупинки і перевірки документів, та попросив водія пред'явити документи. Водій скоєного ним не визнавав, однак виконав законну вимогу інспектора. Встановивши факт скоєння правопорушення, ОСОБА_1 було роз'яснено його права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про що порушник розписався у відповідній графі постанови. Позивача було ознайомлено зі змістом постанови і він погодився поставити підпис у графі про отримання її копії.

Представник відповідача вважає, що згідно ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте жодного доказу на обґрунтування своєї позиції суду не надав.

Так, факт вчинення правопорушення відповідач доводить відеозаписом з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції. Крім того, вважає, що відповідно до п.1 Розділу ІІІ вищенаведеної Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху і справа про адміністративне правопорушення розглядається на місці вчинення адміністративного правопорушення.

За ст.258 ч.2 КУпАП, обов'язку складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУПАП, у відповідача не було. Фіксація і накладення адміністративного стягнення на правопорушника згідно Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015р. №5-пр/2015 здійснюється безпосередньо на місці його вчинення.

Інспектором патрульної поліції Железняковим В.В. були роз'яснені позивачу всі передбачені ст.268 КУпАП права, і останній ними не скористався, оскільки жодного клопотання або пояснення від ОСОБА_1 в ході розгляду справи не надійшло.

Поліцейський виконав вимоги ст.280 КУпАП, зокрема з'ясував умисність вчинення правопорушення, провів підготовку до розгляду справи, і врахувавши всі обставини, необхідні для правильного вирішення справи, абсолютно правомірно виніс оскаржувану позивачем постанову.

Відповідач не згоден з тим, що поліцейський Железняков В.В. повинен був встановити та опитати свідків правопорушення. Оскільки такий обов'язок прямо не передбачений Інструкцією від 07.11.2015 № 1395, а також в самому бланку постанови не міститься графи для зазначення свідків. В даному випадку свідками правопорушення є самі інспектори патрульної поліції. Для провадження у справах про адміністративні правопорушення, як зазначає представник відповідача, характерним є специфічний вид доказу - безпосередні спостереження осіб уповноважених на складання постанови про адміністративне правопорушення і на проведення адміністративного розслідування, які фіксуються.

Згідно відзиву на позов, вимоги позивача про закриття провадження у справі також не підлягають задоволенню, оскільки адміністративному суду не підвідомчі справи щодо розгляду по суті справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.122 ч.1 КУпАП, що узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України у постанові від 12.03.2015р. у справі № К/9991/28251/11. У цих справах не вирішується питання про притягнення особи до відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», здійснюється використання закріпленого на форменому одязі технічного приладу і технічного засобу, що має функції фото - і кінозйомки, відеозапису, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання правил дорожнього руху. З відзиву встановлено, що поліцейським було зафіксовано правопорушення за допомогою відеореєстратора персонального мобільного саме факт здійснення адміністративного правопорушення водієм автомобілю ОСОБА_1, відеозапис чого був використаний як доказ при винесенні постанови про адміністративне правопорушення серії БР №868742 від 30.12.2017р.

Враховуючи викладене, представник відповідача Харитонова А.Е. просить позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення, і постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП залишити без змін.

В судове засідання сторони не з'явились. Надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутність.

Позивач надав до суду в обґрунтування своєї правоти роздруківки карти пошукового сайту Google з відображенням згідно постанови про адміністративне правопорушення місця його нібито вчинення по вулиці В.Стуса і місця, де він припаркував авто біля магазину «Огородник».

Відповідач та його представник належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, до суду не з'явилися. Представник відповідача надіслав до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та представника Управління патрульної поліції (а.с.18). В якості доказу надав відеозапис з нагрудного відеореєстратора патрульного поліцейського Железнякова В.В. на лазерному носії DVD-R (а.с.36)

Суд, вивчивши позовну заяву та відзив на неї, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного висновку:

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року за № 580 передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: 11) регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, за що передбачена відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За вимогами ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: зокрема, про порушення правил дорожнього руху за частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

За вимогами ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ч.3 ст.254 КУпАП , протокол складається у випадках, передбачених

статтею 258 цього Кодексу.

Статтею 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної

поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків

притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

За вимогами ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

За вимогами ст.279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і

обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ст.283 КУпАП).

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

У випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (ст. 285 КУпАП).

Згідно вимог п.9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Судом проаналізовано вищенаведені норми законодавства під час розгляду адміністративної справи в ракурсі заявлених позовних вимог.

В судовому засіданні встановлено, 30 грудня 2017 року у м. Краматорську Донецької області по вулиці Василя Стуса поліцейським роти №2 УПП у містах Краматорську та Слов'янську ДПП рядовим поліції Железняковим Віктором Володимировичем винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БР №868742, відповідно до якої ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Mitsubishi Outlander д/н НОМЕР_2, 30.12.2017р. о 10 годині 35 хвилин у м. Краматорську, по вулиці Василя Стуса, будинок №7, порушив вимоги дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено», а саме здійснив рух в зоні його дії, чим порушив п.п.8.4 в) Правил дорожнього руху України. Порушення зафіксоване на бодікамеру №АН00047. Згідно постанови, своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно ст.33 та 284 КУпАП застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

В судовому засіданні був досліджений відеозапис на DVD-R диску, який у якості додатка до відзиву на позов надіслав до суду представник відповідача.

На диску міститься один файл з реквізитами: назва "», тип «файл фільму», розмір 603978 КБ, дата змін 30.12.2017 року о 20:50" (а.с.36)

При перегляді файлу встановлено, що він має відеозапис, зроблений з салону автомобілю, тривалість відеозапису дорівнює 10 хвилин 01 секунду. На початку відеозапису у лівому нижньому куті відеокадру оглянутого судом відео розміщений реквізит: "DSJX300047_АН0047". Правий верхній кут містить реквізит: "2017/12/30-10-15:36".

З початку відео авто рухався по місту Краматорську і зупинився на перехресті вулиць Богдана Хмельницького та Академічної, на відео зображений справа будинок №22 по вулиці Б.Хмельницького та у ньому магазин «Темп», зліва будинок №7 по цій же вулиці.

Далі на відеозаписі видно, що о 10 годині 25 хвилині автомобіль чорного кольору, марку та модель, а також номерний знак на відео з'ясувати не вбачається за можливе, в порушення дорожнього знаку «В'їзд заборонено» здійснив поворот направо з вулиці Академічна на вулицю Богдана Хмельницького і припаркувався біля будинку №7 по цій вулиці. Водій, обличчя якого у відео не відображене і особу якого на відео не встановлено, вийшов з автомобілю на стоянці біля магазину «Огородник». На цьому відеозапис припиняється.

Проаналізувавши вищенаведені норми закону, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Відповідач Железняков В.В., будучи працівником підрозділу Національної поліції, що має спеціальне звання, відповідно до покладених на нього повноважень та відповідно до вимог ст.222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху, що передбачені, зокрема, частинами 1-3 статті 122 КУпАП.

Статтею 77 частиною 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, думка представника відповідача про те, що позивач повинен сам довести належними доказами свою правоту, є хибною, зважаючи на положення ч.2 ст.77 КАС України.

Судом вивчені та проаналізовані всі надані з боку відповідача докази своєї правомірності.

Так, винесена у справі поліцейським Железняковим В.В. постанова серії БР №868742 не є доказом у справі.

Суд вбачає, що постанова не містить реквізити про роз'яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В постанові лише міститься підпис позивача про отримання її копії та дату її отримання (а.с.13)

Вказані обставини не відповідають доводам представника відповідача, наведеним у відзиві (а.с.30-34)

Відповідно до наданого відеозапису як єдиного наданого суду доказу у справі, на який послався у своїй постанові інспектор патрульної поліції, ніяким чином не проведено фіксацію оформлення матеріалу про адміністративне правопорушення за ст.122 ч.1 КУпАП.

З самого відео є незрозумілим, який саме автомобіль порушував Правила дорожнього руху, на відео неможливо ідентифікувати марку авто, модель та номерний знак.

Так само не встановлено і не підтверджено за допомогою відеозапису особу правопорушника, який на відео показаний мигцем, зі спини.

Взагалі відсутнє відеофіксування порядку розгляду інспектором Железняковим В.В. справи про адміністративне правопорушення.

Відповідач не довів перед судом, що дійсно представився позивачу як посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення. Тому ці доводи представника відповідача суд не приймає до уваги як недоведені.

Отже, не знайшов свого підтвердження той факт, що поліцейський дійсно роз'яснив позивачу перед розглядом справи його права та обов'язки, що також підтверджується відсутністю позначкою про це в самій постанові від 30.12.2017р., заслухав позивача як особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідив детально докази на підтвердження вини позивача, хоча велась відеозйомка на бодікамеру №АН00047. Своїми діями інспектор Железняков В.В. порушив вимоги статті 279 КУпАП, яка визначає порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Не роз'яснення відповідачем прав особі, що притягається до адміністративної відповідальності, позбавило позивача його права скористатися ними під час розгляду справи.

Сам розгляд справи відбувався за відсутності правопорушника.

У зв'язку з викладеним, дії відповідача також не відповідають п.8 та 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Дослідивши у судовому засіданні відеофайл, що міститься на наданому представником відповідача диску DVD-R, надавши йому оцінку у сукупності із доводами позивача, суд дійшов до висновку, що дії відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не відповідали вимогам ст.279 КУпАП та п.8,9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, і є протиправними.

Крім того, відповідачем в порушення вимог ст.283 КУпАП, не в повному обсязі з'ясовані обставини справи, що призвело до необґрунтованого винесення постанови та притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Так, при дослідженні в судовому засіданні оскаржуваної постанови суд угледів, що ця постанова містить наступний опис обставин скоєного правопорушення «..30.12.2017 року о 10 годині 35 хвилин в місті Краматорську по вулиці Василя Стуса водій, керуючи транспортним засобом, порушив вимоги дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено»..»

Зазначені обставини не відповідають дійсності, оскільки автомобіль чорного кольору, який знімали на відеокамеру працівники поліції, рухався не по вулиці Василя Стуса, а зовсім по іншій вулиці Академічній, і здійснив поворот направо і в'їзд на вулицю Богдана Хмельницького. Вулиця В.Стуса знаходиться зовсім в іншому місці Краматорська.

Вказані обставини підтверджуються наданими позивачем роздруківками карти пошукового сайту Google з відображенням місця знаходження вулиці В.Стуса і місця, де він припаркував авто біля магазину «Огородник».

До того ж, з файлу відеофіксації правопорушення видно, що воно вчинене о «10:25 годин», тоді як в постанові зазначений інший час «10:35» (а.с.13) З урахуванням цього суд припускається думки, що надане відео стосується фактично іншого правопорушення, знятого патрульним поліцейським Железняковим В.В. в той же день на його камеру.

Крім того, в резолютивній частині оскаржуваної постанови зазначене, що до позивача застосоване адміністративне стягнення у вигляді «штрафу у розмірі 255 гривень».

Санкцією ч.1 ст. 122 КУпАП передбачене адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів. Отже, адміністративне стягнення, застосоване до позивача, не відповідає вимогам санкції ч.1 ст.122 КУпАП, відповідно до яких передбачено накладення штрафу у кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або штрафних балів. Саме один з названих стягнень повинен бути зазначений в постанові. Яке саме з них і в якому розмірі, патрульний поліцейський Железняков В.В. в своїй постанові не зазначив.

Щодо використання нагрудного відеореєстратора патрульним поліцейським Железняковим В.В. суд зазначає наступне:

Відповідно до ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, відноситься до превентивних поліцейських заходів, під час проведення яких поліція зобов'язана повідомити особі про причини застосування їх до неї, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються саме такі заходи.

За ст.40 цього ЗУ «Про Національну поліцію», здійснюється використання закріпленого на форменому одязі технічного приладу і технічного засобу, що має функції фото - і кінозйомки, відеозапису, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Питання щодо використання нагрудних відеокамер прямо регулюється «Інструкцією про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №100 від 03.02.2016 року.

Так, відповідно до п.3.1 наведеної Інструкції, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції здійснюється на підставі статті 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Пункт 3.3 Інструкції передбачає, що нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись в режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно - при оформленні дорожньо-транспортної пригоди, - при перевірці документів, - при арешті або затриманні особи, - при поверхневому огляді, - при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї, - при наданні допомоги особам, - у випадках, коли усвідомлення особою факту відео фіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

Пункт 3.5 зобов'язує працівника поліції, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинне бути записане безперервно.

З урахуванням наведених норм законодавства, суд вважає, що використання бодікамери Железняковим В.В. здійснювалось з порушенням вимог ст.40 ЗУ «Про Національну поліцію», оскільки про її використання не було повідомлено правопорушника, та з порушенням п.п.3.3, 3.5 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №100 від 03.02.2016 року, так як відеозапис не здійснювався безперервно та безпосередньо під час спілкування з особою і при перевірці документів, і при розгляді самої справи про адміністративне правопорушення.

Наданий суду відеозапис фактично містить таємне спостереження за перехрестям вулиць та подальше переслідування автомобілю, який вчинив проїзд на заборонений дорожній знак, і зовсім не містить процесу перевірки документів, оформлення матеріалів про вчинене адміністративне правопорушення та розгляду справи про це правопорушення, для досягнення мети, з якою використовуються відеокамери, передбаченої п.1.4 Інструкції, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №100 від 03.02.2016 року.

Наданий суду відеозапис фактично відображає незаконні дії самих поліцейських, які порушують вимоги дорожнього знаку 3.21 «В'їзд заборонено», здійснюючи рух назустріч транспорту, що рухається їм назустріч, що могло створити аварійну обстановку.

Крім того, представник відповідача у відзиві на позов зазначає, що «поліцейським було зафіксовано правопорушення за допомогою відеореєстратора персонального мобільного» саме факт здійснення адміністративного правопорушення водієм автомобілю, і відеозапис чого був використаний як доказ при винесенні постанови про адміністративне правопорушення серії БР №868742 від 30.12.2017р.

Тому є незрозумілим, чому в додатку до відзиву він долучає саме відеозапис з нагрудного відеореєстратора патрульного поліцейського, адже вище у тексті вказує про використання при зйомці відеореєстратора персонального мобільного.

З проглянутого судом відеозапису видно, що технічний прилад, який знімав відео, був закріплений в салоні автомобілю, а не на форменому одязі патрульного поліцейського, що є грубим і очевидним порушенням вимог ст.40 ЗУ «Про Національну поліцію».

З огляду на все вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення вимог позивача щодо скасування постанови серії БР № 868742 від 30.12.2017 року як незаконної.

Заявлені вимоги позивача про закриття провадження у справі також підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що набрала чинності 15.12.2017р.), за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Отже, законодавцем прямо у статті 286 КАС України передбачено, що таке повноваження суду за наслідками розгляду справи вже не є порушенням дискреційних повноважень суб'єкта владних повноважень в особі органів Національної поліції України, про яке зазначає представник відповідача, посилаючись на позицію Вищого адміністративного суду України у постанові від 12.03.2015р. у справі № К/9991/28251/11.

За відсутності законним способом одержаних, тобто допустимих, а також достатніх доказів скоєння правопорушення саме позивачем, суд вважає необхідним закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутності доведеності наявного в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Між тим, позовні вимоги про зобов'язання відповідача видалити з відповідної бази даних запису про здійснення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не підлягають задоволенню як необґрунтовані. При цьому суд враховує, що належним і достатнім способом захисту порушеного права позивача суд в цьому випадку вважає визнання дій відповідача протиправними та скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення. Вимоги щодо видалення запису з відповідної бази даних є зайвими і не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122 ч.1, ст.222, 251, 258, 268, 279, 280, 283, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, ст.ст.74, 76, 77 ч.2, 241-251, 255, 271, 272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Поліцейського роти №2 Управління патрульної поліції у містах Краматорську та Слов'янську Департаменту патрульної поліції рядового поліції Железнякова Віктора Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії БР №868742 від 30 грудня 2017 року, винесену поліцейським роти №2 Управління патрульної поліції у містах Краматорську та Слов'янську Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Железняковим Віктором Володимировичем, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Добропільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Головуючий: суддя В.В. Хандурін

12.02.2018