Справа № 802/1594/016-а
Суддя: Саприкіна Ірина Валентинівна
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

07 лютого 2018 року

м. Київ

Справа № 802/1594/016-а

Провадження № 11-47зва18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

Головуючого судді Князєва В.С.,

судді-доповідача Саприкіної І.В.,

суддів: Антонюк Н.О., Бакуліної С.В., Британчука В.В., Гудими Д.А., Данішевської В.І., Золотнікова О.С., Кібенко О.Р., Лобойка Л.М., Лященко Н.П., Прокопенка О.Б., Рогач Л.І., Ситнік О.М., Ткачука О.С., Уркевича В.Ю., Яновської О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Бондар О.А.,

за участю заявника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2016 року (суддя Альчук М.П.), ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року (у складі суддів Сушка О.О., Смілянця Е.С., Заліманського І.Г.) та ухвали Вищого адміністративного суду України від 24 жовтня 2017 року (у складі суддів Пасічник С.С., Мойсюка М.І., Швеця В.В.) у справі № 802/1594/016-а за адміністративним позовом ОСОБА_3 до департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії з підстави, визначеної п. 3 ч. 5 ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України),

ВСТАНОВИЛА:

05 січня 2018 року на розгляд Великої Палати Верховного Суду за розпорядженням керівника апарату Верховного Суду України від 28 грудня 2017 року № 402/0/19-17 «Щодо передачі заяв про перегляд судових рішень до Великої Палати Верховного Суду» на підставі підп. 3, 7 п.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) передано заяву ОСОБА_3 про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Згідно з підп. 3 п. 1 розд. VII «Перехідні положення» КАС України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах з підстави встановлення міжнародною установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні відповідної справи судом, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Верховного Суду для їх розгляду за правилами перегляду судових рішень за виключними обставинами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

10 листопада 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду України з проханням переглянути і скасувати ухвалу Вищого адміністративного суду України від 24 жовтня 2017 року з направленням справи на новий розгляд, посилаючись при цьому на рішення Європейського суду з прав людини (далі - Суд) у справі «ОСОБА_3 та інші проти України» від 17 липня 2014 року як на підставу такого перегляду.

Ратифікація Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) покладає на Україну обов'язок неухильного додержання зобов'язань за цим міжнародно-правовим документом, що вимагає від держави необхідності організувати свою систему таким чином, щоб забезпечити реальне гарантування передбаченого Конвенцією права на судовий захист, створити рівні умови доступу до правосуддя.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Справедливість судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати можливість висловити свої аргументи під час публічного слухання справи.

Однією з передумов забезпечення доступу до суду є також наявність в особи права на судовий захист. Це право визначене ст. 8 та ч. 1 ст. 55 Конституції України.

Крім того, в подальшому таке право деталізується в процесуальному законодавстві, а саме в ст. 5 КАСУкраїни. Воно забезпечує можливість особи відстоювати свої права в будь-якій життєвій ситуації, зокрема пов'язаній з незаконними діями (бездіяльністю) органів державної влади.

Тобто право на доступ до правосуддя випливає з принципу міжнародного права, який забороняє відмову у правосудді та є одним з найважливіших елементів права на судовий захист.

Ухвалою ВеликоїПалати Верховного Суду від 10 січня 2018 року відкрито провадження за виключними обставинами за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 24 жовтня 2017 року у справі за його позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

28 січня 2018 року ОСОБА_3 надіслав до ВеликоїПалати Верховного Суду заяву з уточненими вимогами, де додатково просив переглянути та скасувати ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року в адміністративній справі № 802/1594/016-а і направити її на новий розгляд до суду першої інстанції.

Як підставу для скасування оскаржуваних рішень заявник зазначає неврахування судами висновків Суду у справі «ОСОБА_3 та інші проти України» від 17 липня 2014 року, а також вказує на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинахвідповідно до п.1 ч. 1 ст. 237 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року).

Розглянувши в судовому засіданні заяву ОСОБА_3 та уточнення до неї, заслухавши пояснення заявника, Велика Палата Верховного Суду встановила обставини, які унеможливлюють розгляд його заяви за виключними обставинами в порядку п. 3 ч. 5 ст. 361 КАС України з огляду на таке.

Згідно з п. 3 ч. 5 ст. 361 КАС України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) підставою для перегляду судових рішень у зв'язку з виключними обставинами є встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні цієї справи судом.

Проте, рішення Суду у справі «ОСОБА_3 та інші проти України» від 17 липня 2014 року не є рішенням міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, яким встановлено порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні судом адміністративної справи № 802/1594/016-а.

Предметом розгляду Судом були рішення цивільних справ, а саме: рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2004 року; рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28 березня 2006 року.; рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 16 жовтня 2006 року; рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 06 квітня 2007 року; рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 27 листопада 2006 року.

У судовому засіданні ОСОБА_3 визнав наявність цих обставин і зазначив, що предметом розгляду Суду були зовсім інші справи, відмінні від тих, щодо перегляду яких він ставить питання в своїй заяві від 10 листопада 2017 року і уточненнях до неї від 28 січня 2018 року.

Також заявник пояснив, що не звертався до Суду після вичерпання всіх засобів національного захисту у справі № 802/1594/016-а, в якій постановлено ухвалу, про перегляд якої за виключними обставинами він просить.

З огляду на це Велика Палата Верховного Суду, здійснюючи перегляд судового рішення лише за обставинами, встановленими Судом у справі «ОСОБА_3 та інші проти України» від 17 липня 2014 року вважає, що рішення, про перегляд якого просить заявник, не може бути предметом перегляду.

Таким чином, обставина, за якою відкрито провадження, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

Підсумовуючи викладене, ВеликаПалата Верховного Суду дійшла висновку про необхідність закриття провадження за заявою ОСОБА_3 про перегляд судових рішень за виключними обставинами.

Стосовно вимог заявника про перегляд судового рішення з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, у порядку п. 1 ч. 1 ст. 237 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) ВеликаПалата Верховного Суду України зазначає таке.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 237 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) скарга про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана лише з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Згідно з підп.1 п.1 розд. VII «Перехідні положення» КАС України (у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною 2 ст. 37 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що у складі Верховного Суду діють:

1) Велика Палата Верховного Суду;

2) Касаційний адміністративний суд;

3) Касаційний господарський суд;

4) Касаційний кримінальний суд;

5) Касаційний цивільний суд.

До повноважень Великої Палати Верховного Суду не належить перегляд судових рішень з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Отже, скарги про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах у порядку п. 1 ч. 1 ст. 237 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) у контексті підп. 1 п.1 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу підлягають передачі на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Суд у своїй практиці неодноразово наголошував, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. Ця фраза поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (справа «Сокуренко і Стригун проти України» ). Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питанням, що належить до юрисдикції певних категорій судів (…)» (справа «Занд проти Австрії»).

За таких обставин скарга (в даному випадку заява) про перегляд рішення суду касаційної інстанції на підставі п.1 ч. 1 ст. 237 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) підлягає передачі до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для розгляду в порядку, встановленому законом.

Ураховуючи викладене та керуючись ст. 238, 248, 361, 363, 368, 369, підп. 1 п. 1 розд. VII «Перехідні положення» КАС України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА :

Провадження Великої Палати Верховного Суду за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2016 року, ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року та ухвали Вищого адміністративного суду України від 24 жовтня 2017 року за виключними обставинами, розпочате у справі за його позовом до департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, - закрити.

Заяву ОСОБА_3 в частині перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 24 жовтня 2017 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах передати на розгляд в порядку п. 1 ч. 1 ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: В.С. Князєв

Суддя-доповідач: І.В.Саприкіна

Судді:

Н.О. Антонюк Н.П. Лященко

С.В.Бакуліна О.Б. Прокопенко

В.В.Британчук Л.І. Рогач

Д.А. Гудима О.М. Ситнік

В.І. Данішевська О.С. Ткачук

О.С. Золотніков В.Ю. Уркевич

О.Р.Кібенко О.Г. Яновська

Л.М.Лобойко

Повний текст ухвали суду складено 12 лютого 2018 року.