Справа № 1414/1652/2012
Суддя: Чернявська Я. А.
Дата ухвалення: 2017-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 1414/1652/2012
Провадження № 6-а/488/34/17 р.
УХВАЛА

Іменем України

15.12.2017 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі :

головуючої по справі судді - Чернявської Я.А.,

при секретарі - Кулаві А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду подання Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про зміну способу виконання рішення суду по справі № 1414/1657/2012,-

ВСТАНОВИВ:

05.12.2017 року Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просить змінити спосіб виконання рішення суду за виконавчим листом № 1414/1657/2012 виданого 15.03.2017 року Корабельним районним судом міста ОСОБА_1.

Дане подання обґрунтоване тим, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (надалі Відділ) перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 1414/1657/2012 виданого 15.03.2017 року Корабельним районним судом міста ОСОБА_1 про Зобовязати УПФУ в Корабельному районі м. Миколаєва здійснити нарахування та забезпечити виплату ОСОБА_3 підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року в редакції дійсний до 31.12.2007 року починаючи з 09 липня 2007 року і до 31.12.2007 року з урахуванням раніше проведених виплат за вказаний період.

Ухвалою Корабельного районного суду міста ОСОБА_1 від 16.08.2017 року замінено сторону виконавчого провадження боржника на Інгульське обєднання управління ПФУ міста Миколаєва Миколаївської області.

Керуючись вимогами ст. 17,19,25 Закону України Про виконавче провадження 13.09.2017 державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вищезазначеного виконавчого документу, копії якої направлені сторонам виконавчого провадження.

Боржником по справі виконано рішення в частині здійснення нарахування та не виконано в частині виплати нарахованої суми, в зв'язку з припиненням державного бюджетного фінансування на проведення виплат.

З 01.01.2013 набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», відповідно до ст. З якого виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Таким чином, за нормами вказаного Закону, судове рішення у відповідних спорах може бути виконано лише при зазначенні судом про стягнення з державного органу конкретної суми грошових коштів. Водночас судові рішення у справах, пов'язаних із соціальними виплатами, які мають зобов'язальний характер щодо проведення таких виплат, не належать до зазначених у згаданій статті видів рішень, які дають можливість органу Державної казначейської служби України списати кошти на користь стягувача. Дані обставини унеможливлюють виконання рішень зобов'язального характеру без зміни його способу.

Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечувати реальне відновлення порушеного права.

Разом з тим, за нормами Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду виключно про стягнення певної суми грошових коштів, боржником за яким є державний орган.

Виходячи з положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та приписів Порядку затвердженого на виконання цього Закону постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, органи Казначейства на теперішній час не мають повноважень для зобов'язання іншого органу вчинити певні дії та можливості прийняти до виконання виконавчий документ без зазначення про стягнення з державного органу конкретної суми коштів.

Заявник вважає, що відсутність фінансових ресурсів у боржника є та обставина, яка ускладнює виконання судового рішення та робить його неможливим, а тому є необхідність змінити спосіб виконання судового рішення із зобов'язання на стягнення вказаних коштів.

У судове засідання сторони не зявилися, але їх не явка не перешкоджає судовому розгляду справи, що відповідає ч.2 ст. 263 КАС України. Суд визнав за можливе розглянути зазначене питання за їх відсутності.

Вивчивши матеріали зазначеної вище заяви, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 КАС встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленим. Тобто зі змісту вказаної норми випливає, що суд за наявності обгрунтованих підстав та належних доказів, може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, або ж відмовити по даному питанню, не змінюючи при цьому його змісту.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 263 КАС України передбачена зміна чи встановлення порядку чи способу виконання рішення, яке було ухвалено судом у справі, а саме резолютивної частини постанови, яка містить висновки суду по суті позовних вимог.

Отже, суд здійснюючи зміну порядку чи способу виконання рішення, не змінює змісту резолютивної частини та не змінює спосіб захисту порушеного права, обраний судом при вирішенні справи.

Крім того, за приписом ч. 2 ст. 263 КАС України, суд при розгляді питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення може змінити спосіб та порядок виконання рішення лише у виняткових випадках.

Суд вважає, що викладені у заяві обставини не обґрунтовують доцільність і необхідність встановлення способу та порядку виконання рішення суду, оскільки заявник фактично просить винести нове рішення про стягнення з відповідача зазначеної суми.

Таким чином, заява щодо зміни способу та порядку виконання судового рішення не підлягає задоволенню, оскільки в разі задоволення її вимог фактично буде змінено по суті зміст резолютивної частини постанови суду, що в свою чергу є порушенням норм процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. 263 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про зміну способу виконання рішення суду по справі № 1414/1657/2012 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання до Одеського адміністративного апеляційного суду через Корабельний районний суд міста ОСОБА_1 протягом пяти днів з моменту її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Я. А. Чернявська