Справа № 175/1774/1
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"31" січня 2018 р. м. Дніпро справа № 175/1774/17
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції

на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2017 р. (суддя Ребров С.О., смт. Слобожанське) у справі № 175/1774/17

за позовом ОСОБА_1

до інспектора 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції капітана поліції Бабаєва Сеймура Ізмаїловича

про скасування постанови, -

встановив:

У травні 2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача з притягнення позивача до адміністративної відповідальності;

- скасувати постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 19 травня 2017 року серії ЕАА № 101172 за ч. 2 ст. 122 КУаАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2017 р. позов задоволено. Постанова мотивована тим, що відповідач не довів суду правомірність прийняття оскарженої постанови.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, скаржник оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. В апеляційній скарзі зазначає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови керувався Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001р. (надалі - ПДР), КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.

Відповідно до ст. 258 КУпАП ст. 33 КУпАП відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст.ст. 213, 222, 258 КУпАП Національна поліція України уповноважена

через своїх співробітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративний правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

В судове засідання представники учасників процесу не з'явилися, повідомлені належним чином, справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що постановою серії ЕАА № 101172 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, складеною інспектором патрульної поліції 2-ї роти 4-го батальйону капітаном поліції Бабаєвим С.І. 19 травня 2017 року, застосовано до позивача адміністративне стягнення - штраф в розмірі 425 грн. за адміністративне правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 122 кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в постанові серії ЕАА №101172, позивач керуючи транспортним засобом ВАЗ 2106, номерний знак НОМЕР_1, 19 травня 2017 року о 23 год. 05 хв. не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2 "б" ПДР.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову, оскільки відповідачем не подано суду доказів, які підтверджують склад правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Підпунктом 9.2 "б" ПДР передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Зі змісту норм ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП вбачається, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за ч. 2 ст. 122 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

У рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що належних та допустимих доказів, на підставі яких можливо достовірно встановити порушення позивачем п. 9.2 "б" ПДР відповідач суду не надав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, скаржник не довів суду правомірність прийняття відповідачем постанови серії ЕАА № 176074 від 30.09.2017 року, тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову позивача.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправними дії відповідача з притягнення позивача до адміністративної відповідальності колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення правил дорожнього руху (частини 1, 2 і 3 статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Також відповідно до п. 4 розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015р. №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч.ч. 1, 2, 3 ст. 122 КУпАП, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 2 розділу III зазначеної інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.ч. 1, 2, 3 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Проте, суд першої інстанції помилково посилається на ст. 276 КУпАП і рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року в справі №5-рп/2015, оскільки в цю норму після прийняття зазначеного рішення Конституційного Суду України були внесені відповідні зміни.

Крім того, суд не надав оцінку доводам позивача, на які він посилається в своєму позові, як на підставу визнання протиправними дій відповідача з притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Це, зокрема, порушення ПДР відповідачем, його образливу поведінку та порушення ним порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення. Але, такі доводи позивача нічим не підтверджені.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Отже, на підставі наведених правових норм колегія суддів доходить висновку, що вчинення відповідачем дій з притягнення позивача до адміністративної відповідальності належало до повноважень відповідача, тому позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що постанову суду від 20 листопада 2017 р. слід скасувати в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправними дії відповідача з притягнення позивача до адміністративної відповідальності та відмовити у задоволенні позову в цій частині. В іншій частині постанову суду від 20 листопада 2017 р. слід залишити без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2017 р. у справі № 175/1774/17 скасувати в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправними дій службової особи Бабаєва Сеймура Ізмаїловича, інспектора 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Дніпрі, капітана поліції, з притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в частині позовних вимог про визнання протиправними дій службової особи Бабаєва Сеймура Ізмаїловича, інспектора 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції у м. Дніпрі, капітана поліції, з притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко