Справа № 591/4159/17
Суддя: Клименко А. Я.
Дата ухвалення: 2018-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/4159/17
Провадження № 2-а/591/35/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити дії -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що він з 01.02.2014 року перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області як пенсіонер та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Починаючи з лютого 2014 року пенсія йому нараховувалася в розмірі 80% від таких складових грошового забезпечення як: посадовий оклад, оклад за військове звання та процентної надбавки за вислугу років. На підставі постанови Зарічного районного суду м. Суми від 08.02.2017 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області було здійснено перерахунок його пенсії та враховані суми допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, однак, водночас, зменшено розмір пенсії та нарахування проведено виходячи з 70% його грошового забезпечення, замість належних 80%. Вважає, що такі дії відповідача при здійснення перерахунку пенсії є неправомірними, а тому просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо перерахунку під час виконання постанови Зарічного районного суду м. Суми від 08.02.2017 року його пенсії за вислугу років, виходячи з максимального розміру пенсії 70% за період з 01.11.2016 року, а також зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок його пенсії за вислугу років за постановою Зарічного районного суду м. Суми у справі №591/6241/16-а від 08.02.2017 року з урахуванням 80% грошового забезпечення та здійснити виплату суми недоплаченої частини розміру пенсії з 01.11.2016 року.

Сторони у судове засідання не з»явилися. Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримує, просить розглядати справу без його участі.

Відповідачем надано заперечення, відповідно до яких у задоволенні позову ОСОБА_1 просять відмовити у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що з 01.02.2014 року позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області як пенсіонер та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Починаючи з лютого 2014 року пенсія позивачу нараховувалась в розмірі 80% від таких складових грошового забезпечення, як: посадовий оклад, оклад за військове звання та процентної надбавки за вислугу років, разом з цим, не були враховані такі складові грошового забезпечення, як допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань.

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, однак йому було відмовлено, що стало підставою для подачі позову до суду.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 08.02.2017 року (справа №591/6241/16-а, провадження №2-а/591/104/17), яка була залишена в силі ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2017 року, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо обчислення і виплати ОСОБА_1 пенсії з грошового забезпечення без урахування допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань визнано протиправними та зобов»язано останніх врахувати при обчислені пенсії грошове забезпечення згідно з грошовим атестатом від 24.03.2014 року №6 та довідок про щомісячні додаткові види грошового забезпечення від 03.02.2014 року № 3780; довідки виданої головою ліквідаційної комісії Сумського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області від 04.10.2016 року № 175 врахувавши, в тому числі, і допомогу на оздоровлення, матеріальну допомог) для вирішення соціально-побутових питань, а також здійснити виплату мені суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.11.2016 року.

В процесі примусового виконання вказаного рішення суду на адресу державного виконавця від Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області надійшов лист №7044/03.2-04-03 від 10.07.2017 року, в якому управління повідомило, що у квітні 2017 року ними на виконання постанови Зарічного районного суду м.Суми від 08.02.2017 року у справі №591/6241/16-а було проведено перерахунок розміру моєї пенсії з 01.11.2016 року.

Проте, з доданого до даного листа перерахунку вбачається, що під час обчислення ОСОБА_1 пенсії на підставі постанови Зарічного районного суду м.Суми від 08.02.2017 року відповідачем враховано суми допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, але, водночас, зменшено розмір пенсії та нарахування проведено виходячи з 70% грошового забезпечення, замість належних 80%.

Такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 є неправомірними, виходячи з наступного.

Умови та порядок пенсійного забезпечення особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України визначається згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ).

На час призначення ОСОБА_1 пенсії у лютому 2014 року, ст. 13 Закону №2262-ХІІ діяла в редакції Закону від 01.07.2013 та передбачала, що:

1) особам офіцерського складу, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше: за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення; за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

2) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 звільнився з органів внутрішніх справ у зв»язку з відставкою за віком та на момент звільнення мав вислугу 33 роки, то відповідно до вказаної норми Закону №2262-ХІІ на день призначення пенсії він мав право на максимальну пенсію у розмірі 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення і саме такий розмір застосовував відповідач до здійснення мені перерахунку згідно постанови Зарічного районного суду м. Суми від 08.02.2017 року.

Вже після призначення ОСОБА_1 пенсії відбулись зміни у законодавстві, згідно яких п.23 Розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VІІ (далі - Закон №1166-VІІ) у ст.13 Закону №2262-ХІІ було внесено зміни: зменшено максимальний розмір пенсії з 80% на 70%. Відповідач, як зазначалось вище, у квітні 2017 року провів перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі постанови Зарічного районного суду м. Суми від 08.02.2017 року, використавши норму, що набрала чинності з 01.04.2014 року.

В той же час, відповідачем не враховано, що згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом»якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України а законами України.

Крім того, слід зазначити, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України. її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року N 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для житія і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

За таких обставин, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а внесені Законом №1166- VII зміни до частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 % грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Такої позиції дотримувався і Верховний Суд України в своїй постанові від 10.12.2013 року.

Тому, дії відповідача щодо проведення перерахунку пенсії з 01.11.2016 згідно постанови Зарічного районного суду м.Суми від 08.02.2017 року, виходячи із розміру 70 % суми грошового забезпечення, є неправомірними.

Відповідач повинен був здійснити перерахунок з урахуванням ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції що діяла на час призначення пенсії та залишити ОСОБА_1 максимальний розмір пенсії 80% гровового забезпечення.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб»єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, необхідно стягнути з державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 640 грн. сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-7, 72-79, 90, 139, 229, 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо перерахунку під час виконання постанови Зарічного районного суду м. Суми від 08.02.2017 року пенсії за вислугу років ОСОБА_1, виходячи з максимального розміру пенсії 70% за період з 01.11.2016 року.

Зобов»язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 за постановою Зарічного районного суду м.Суми у справі №і591/6241/16-а від 08.02.2017 року з урахуванням 80% грошового забезпечення та здійснити виплату ОСОБА_1 суми недоплаченої частини розміру пенсії з 01.11.2016 року.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 640 грн. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ст. 295 КАС України подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ КЛИМЕНКО А.Я.