Справа № 759/11862/17
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Бужак Н.П., Пилипенко О.Є.,

секретаря Андрієнко Н.А.,

за участю:

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: Капши І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, Інспектора роти №10 батальйону №3 Управління патрульної поліції ум. Києві Департаменту патрульної поліції Чечельницької І.В. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 23 листопада 2017 року, -

У с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, інспектора роти №10 батальйону №3 Управління патрульної поліції ум. Києві Департаменту патрульної поліції Чечельницької І.В., у якому просив скасувати постанову серії АР 445967 від 23 липня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування вимог позовної заяви позивач посилається на те, що під час винесення оскаржуваної постанови інспектором будь-якої підготовки до розгляду справи проведене не було, як і не було оголошено посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не були роз'яснені права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та не вирішені її клопотання, не були досліджені докази та заслухані особи, які беруть участь у справі, такими діями інспектор порушила вимоги ст. ст. 278,279 КУпАП.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 23 листопада 2017 року позов задоволено.

Рішення суду умотивовано тим, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є безпідставною та такою, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач - Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що інспектором роти №10 батальйону №3 Управління патрульної поліції ум. Києві Департаменту патрульної поліції Чечельницькою І.В. 23 липня 2017 р. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР №445967.

У вказаній постанові зазначено, що 23.07.2017 р. позивач, керуючи транспортним засобом - автомобілем «Мерседес» д/н НОМЕР_1 на перехресті пр.Перемоги та вул.В.Кудрявська в м.Києві, не виконав вимогу п.4.2 ПДР, здійснив рух прямо, за що інспектором роти №10 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції Чечельницькою І.В. 23 липня 2017 р. на позивача накладено штраф в розмірі 255 грн. за порушення вимог ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Уважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся у суд із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» основним повноваженням патрульної поліції є, серед іншого, виявлення та припинення адміністративних правопорушень, а також регулювання дорожнього руху та контроль за дотриманням Правил дорожнього руху.

Згідно із ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 4 розділу Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Із змісту ст. 247 КУпАП убачається, що обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 268 КпАП України, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Разом із тим, як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано відповідачем, під час розгляду справи інспектором не виконано вимоги зазначеної статті, а також інспектором не оголошено посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази та не заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України (у редакції, чинній на чач прийняття оскаржуваної постанови) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, усупереч наведеному, відповідачем не надано жодного доказу, який би підтверджував вчинення позивачем адміністративного правопорушення (пояснення свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо).

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що в судовому засіданні суду першої інстанції було допитано свідка вказаного порушення -Чечельницьку І.В., яка підтвердила, що позивач порушив правила дорожнього руху, позаяк в матеріалах справи відсутні дані, щодо попередження Чечельницької І.В. про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів. Окрім того, ураховуючи, що саме її дії по складенню постанови оскаржує позивач, наданні нею пояснення не можуть бути розцінені судом як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 34, 243, 272, 286, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 23 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя Н.П. Бужак
суддяО.Є. Пилипенко
(Повний текст постанови складений 05 лютого 2018 року.)