Справа № 265/8256/17
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року справа № 265/8256/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 11 грудня 2017 року у справі № 265/8256/17 (головуючий І інстанції Вайновський А.М., постанова складена у повному обсязі 11 грудня 2017 року у м. Маріуполь Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 24.11.2017 року звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, в якому просив визнати протиправними дії поліцейського ОСОБА_2 щодо розгляду 10.11.2017 року справи відносно нього не за місцем зупинки транспортного засобу, за адресою: м. Маріуполь, вул. Гаванна, біля будинку 57 А, не за місцем знаходження місця знаходження органу за адресою: м. Маріуполь, вул. Макара Мазая, 16, а за іншою адресою; скасувати постанову серії ЕАА № 206090 поліцейського ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 1-2).

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 11 грудня 2017 року у справі № 265/8256/17 адміністративний позов задоволено.

Визнано неправомірними дії інспектора Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 щодо винесення постанови серії ЕАА № 206090 від 10 листопада 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425, 00 грн.

Постанову серії ЕАА № 206090, винесену інспектором Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 від 10 листопада 2017 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425, 00 скасувати (а.с. 15-18).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 22-26).

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідач був обмежений у праві подання доказів у справі, у зв'язку з чим справу було вирішено на підставі наданих лише позивачем матеріалів, без повного та всебічного дослідження обставин, з порушенням прав УПП в м. Маріуполі ДПП.

Апелянт посилається на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі № 25-рп/2015.

22 січня 2018 року позивачем на апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції надано відзив, в якому ОСОБА_1 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Постановою серії ЕАА № 206090, винесеною поліцейським сержантом поліції інспектором УПП у м. Маріуполь ОСОБА_2 від 10 листопада 2017 року о 13:11, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 122 ч. 2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 425, 00 грн.

За змістом постанови вбачається, що 10 листопада 2017 року о 12:51 ОСОБА_1, керуючи автомобілем ВАЗ 210990, д/н НОМЕР_1, в районі будинку № 57 А по вулиці Гаванній в м. Маріуполі не увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку, чим порушив вимоги п. 9.2 «а» ПДР України (а.с. 3).

Спірним у даній справі є правомірність винесення поліцейським сержантом поліції інспектором УПП у м. Маріуполь ОСОБА_2 постанови серії ЕАА № 206090, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення вимог п. 9.2 «а» Правил дорожнього руху України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно з вимогами п. 9.2 «а» Правил дорожнього руху України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За правилами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частини перша, друга, третя і п'ята статті 122, статті 124-1 - 126.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За правилами ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч. 5 ст. 258).

Згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Статтею 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Колегія суддів вказує на те, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, не підтверджується відеозаписом наданим відповідачем.

Об 11:07 хв. автомобіль ВАЗ 21099 д/з НОМЕР_1 почав рухатись за адресою м. Маріуполь, вул. Гаванна, 57 А, а об 11 год. 10 хв. його було зупинено.

З відеозапису взагалі не вбачається початку розгляду справи представником Національної поліції, а саме: представлення поліцейського, який розглядає цю справу, оголошення поліцейським, що розглядає справу, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснення особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки.

Разом з тим, в мотивувальній частині постанови суду першої інстанції зазначеним обставинам взагалі не приділено належної уваги.

Зі змісту оскаржуваної постанови місцем вчиненого позивачем адміністративного правопорушення визначено м. Маріуполь, вул. Гаванна, 57 А (час - 12 год. 51 хв.), що за територіальною належністю віднесено до Центрального району м. Маріуполя. При цьому, місцем розгляду справи визначено м. Маріуполь, вул. Пашковського, 51, що є місцезнаходженням КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя» і за територіальною належністю віднесено до Лівобережного району м. Маріуполя.

З висновку щодо результатів медичного обстеження № 561, наданого КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя» від 10.11.2017 року, розташованого в м. Маріуполі по вул. Пашковського, 51, позивач у період часу з 11:30 до 12:30 10.11.2017 року перебував у зазначеному медичному закладі, куди був направлений інспектором поліції ОСОБА_2 за підозрою у перебуванні під час керування транспортним засобом у стані сп'яніння.

Крім того, о 12 год. 45 хв. відносно позивача було розпочате складання іншого протоколу про адміністративне правопорушення за адресою м. Маріуполь, вул. Пашковського, 51 (а.с. 7).

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити

Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів критично сприймає доводи апелянта стосовно того, що він був обмежений у праві надання доказів у справі, оскільки матеріалами справи підтверджено, що останній був повідомлений про розгляд справи 11.12.2017 року о 10 год. 00 хв. ще 01.12.2017 року (а.с. 11).

З урахуванням вищевикладеного, відповідачем не доведено, що у діях позивача 10.11.2017 року був наявний склад адміністративного правопорушення, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню: дії поліцейського ОСОБА_2 щодо винесення постанови серії ЕАА № 206090 від 10 листопада 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425, 00 грн. є неправомірними, а постанова серії ЕАА № 206090, винесена інспектором Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 від 10 листопада 2017 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425, 00 підлягає підлягає скасуванню.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для зміни постанови суду першої інстанції згідно статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України

На підставі наведеного, керуючись статями 205, 271, 272, 286, 308, 311, 313, 315, ч. 2 ст. 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції - задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 11 грудня 2017 року у справі № 265/8256/17 - змінити в мотивувальній частині з підстав, вказаних в мотивувальній частині даної постанови.

Повне судове рішення складено 05 лютого 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Г.М. Міронова

Судді: Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко