Справа № 533/1143/17
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 р. Справа № 533/1143/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чалого І.С.

суддів: Ральченка І.М. , П'янової Я.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції на постанову Козельщинського районного суду Полтавської області від 27.10.2017 (суддя Лизенко А.В., сел. Козельщина Полтавської області, повний текст складено 29.10.17) по справі № 533/1143/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Козельщинського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просив суд скасувати як необгрунтовану постанову серії АР № 440927 від 07.07.2017, яка складена представником Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції про застосування штрафу у розмірі 850 грн.

Постановою Козельщинського районного суду Полтавської області від 27.10.2017 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову серії АР №440927 від 07.07.2017 року, винесену поліцейським роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції капралом поліції Галицьким М.В. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 425 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги з посиланням на ч. 2 ст.258, ст. 222, ч.1 ст.255 КУпАП, розділ І, ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, стверджує про відсутність необхідності складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача на місці вчинення правопорушення. Також апелянт зазначив, що ним дотримано процедуру притягнення позивача до відповідальності відповідно до вимог КУпАП.

У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) , не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, учасниками справи не оспорюється та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 07.07.2017 року поліцейським роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції капралом поліції Галицьким М.В. винесено постанову серії АР №440927 від 07.07.2017 року, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн (а.с.18).

Згідно вказаної постанови позивач, керуючи транспортним засобом FORD TRANSIT, номерний знак НОМЕР_1, здійснив рух на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушив вимоги п.п. "е" п.8.7.3. ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того що суб'єктом владних повноважень не доведено факт вчинення позивачем правопорушення та неправомірно розглянуто справу на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Колегія суддів частково погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджено, що позивача оскаржуваною постановою притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП).

Частиною другою ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника,

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 8.7.3.е Правил дорожнього руху червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Заперечуючи проти встановлених відповідачем обставин щодо скоєння ним адміністративного правопорушення, позивач вказує, що не порушував п. 8.7.3.е Правил дорожнього руху, оскільки здійснював рух на зелений сигнал світловору.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не з'ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, не подано до суду доказів, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, які б дозволили вказати на достовірність, що позивачем порушено Правила дорожнього руху України, а тому спростувати пояснення позивача немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, оскільки наявні у справі докази, зокрема постанова у справі про адміністративне правопорушення, не дають підстав для висновку про скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Для повного та всебічного розгляду справи на запит суду апеляційної інстанції про надання диску з фіксацією адміністративного правопорушення, скоєного позивачем, відповідачем було повідомлено про відсутність відеозапису про фіксацію адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що обов'язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що саме ним не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем порушення п. 8.7.3.е Правил дорожнього руху та ч. 2 ст.122 КУпАП України, а тому притягнення позивача до відповідальності є безпідставним.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Разом із тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині того, що відповідачем порушено процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності та одразу розглянуто справу на місті скоєння адміністративного правопорушення з огляду на таке.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" від 14.07.2015 № 596-VIII, який був прийнятий після винесення рішення Конституційним Судом України 26.05.2015 по справі № 5-рп/2015, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція), яка є спеціальним підзаконним нормативно-правовим актом, що визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п.п.1, 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, відповідачем правомірно відповідно до Інструкції № 1395 справу розглянуто у порядку скороченого провадження за місцем вчинення правопорушення, але враховуючи встановлені судовим розглядом обставини, що свідчать про відсутність (недоведеність) факту скоєння адміністративного правопорушення позивачем, колегія суддів погоджується із загальним висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваної постанови.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 245, 246, 250, 286, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Постанову Козельщинського районного суду Полтавської області від 27.10.2017 по справі № 533/1143/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко Я.В. П'янова