Справа № 813/3026/17
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року №813/3026/17

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Палюк М.М., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за

позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОВК ТРЕЙД», представник ОСОБА_1В
до Головного управління ДФС у Львівській області, представник ОСОБА_2
про скасування податкового-повідомлення рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОВК Трейд» звернулось до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області № НОМЕР_1 від 17.05.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки акту перевірки не відповідають фактичним обставинам справи. 01.12.2015 року між позивачем та ТОВ «Інвест Паверфул» підписано договір № 01/011215 про проведення рекламної компанії на спеціальних конструкціях. Здійснення спірних господарських операцій підтверджується належними чином оформленими первинними документами, а також спірні операції спричинили реальні зміни майнового стану позивача. Позивач не може нести відповідальність за дії своїх контрагентів.

Також позивач зазначає, що на його думку не відповідність номенклатури товару придбаних та реалізованих не є доказом нереальності господарських операцій.

Висновки відповідача викладені в акті перевірки ґрунтуються виключно на припущеннях.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав повністю, надав суду додаткові докази та пояснення, просив позов задоволити повністю.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, що перевіркою позивача встановлено порушення вимог п. 198.1., п. 198.2., п.198.3., п.198.6. ст. 198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на 100 000 грн.

Відповідно до баз даних ДФС контролюючим органом встановлено, що стан платника ТОВ «Інвест Паверфул» 3 «прийнято рішення про припинення, розпочато ліквідаційну процедуру), номер рішення про припинення 4006174.

На момент написання акту стан платника 16- припинено (ліквідовано, закрито).Остання податкова декларація з ПДВ була подана до контролюючого органу за березень 2016 року.

Під час аналізу Єдиного реєстру податкових накладних контролюючим органом було встановлено, що ТОВ «Інвест Паверфул» придбавало: цигарки в асортименті, CD програвач, авокадо, акумулятори електричні для живлення електроапаратури та електроприладів, акумулятори свинцеві, що використовуються для запуску поршневих двигунів, акумулятори свинцево-кислотні гелеві для джерел безперебійного живлення, акумуляторні батареї свинцеві та реалізовувало: електромонтажні роботи, ремонт відео реєстратора, ремонт охоронних сповіщувачів, збірку вуличних камер в кожух, розмотку сейсмічних кіс на профілях, конденсатор, резистор, діод, лінзу для світлодіодів, мікросхему, клемний блок, індикатор, з'єднувальний елемент, стабілітрон, реле, тримач батарейки, світлодіод, розетку та вилка на кабель, реконструкцію комплексу будівель та споруд з добудовою та розширенням для розміщення торгівельних закладів.

Згідно з Єдиним державним реєстром судових рішень Соломянським районним судом м. Києва 24.05.2016 у справі №760/5928/16-к винесено вирок за ч.1 та ч.2 ст.205-1 Кримінального кодексу України за фактами фіктивної реєстрації ТОВ «Інвест Паверфул».

Обвинувачена особа в судовому засіданні свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала, повністю підтвердила зазначені в обвинувальному акті обставини, і пояснила, що знайомі її знайомих приблизно у серпні 2015 року запропонували їй за винагороду підписати документи для реєстрації підприємств спочатку ТОВ «НІКОН ГРУП», а потім ТОВ «Інвест Паверфул», на що вона погодилась. В документах, наданих на підпис вона була зазначена як директор, але ніякого наміру здійснювати господарську діяльність не мала.

Водночас, постановою Сихівського районного суду м.Львова від 16.06.2017 року в справі №464/3031/17, яка набрала законної сили, визнано винним директора ТОВ «ОВК Трейд» ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163 КУпАП, оскільки, судом встановлено порушенні ведення податкового обліку, а саме: заниження податку на прибуток згідно акта перевірки від 04.05.2018 №520/13-01-14-06/37162064.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечила повністю, надала суду додаткові докази та пояснення, просили в задоволені позову відмовити повністю.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що розгляд справи неодноразово відкладався в тому числі і для подання сторонами додаткових доказів, судом відмовлено в задоволенні клопотання позивача про призначення почеркознавчої експертизи.

Судом встановлені наступні обставини:

04.05.2017 року відповідачем проведено позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимого податкового законодавства по взаємовідносинах із ТОВ «Інвест Паверфул». За результатами вказаної перевірки складено акт № 520/13-01-14-06/37162064.

17.05.2017 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким згідно п.п. 54.3.2. п. 54.3. ст. 54, п. 123.1. ст. 123 ПК України на підставі акта від 04.05.2017 року за 520/13-01-14-06/37162064 встановлено порушення п. 198.1., п. 198.2., п. 198.3. п. 198.6. ст. 198 ПК України, у звязку з чим позивачу збільшено суду грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість: за грошовими зобовязаннями 100000,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями 25000,00 грн.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає, що спірне рішення відповідача щодо збільшення позивачу суми грошового зобовязання податку на додану вартість є протиправними та підлягає скасуванню, оскільки вказані обставини, та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Докази надані позивачем, копії: договору про надання послуг № 01/011215 на проведення рекламної компанії на спеціальних конструкціях, актів надання послуг, актів здачі прийняття робіт, податкових накладних, платіжних доручень, судом не враховуються, оскільки підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Щодо договору, копія якого є у справі, суд зазначає про відсутність у ньому змісту та обсягу господарських операції, одиниць виміру господарських операцій. Реклама це - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Предметом договору є лише, що виконавець за дорученням замовника проводить рекламні компанії на спеціальних конструкціях у повній відповідності з контрольними макетами рекламного сюжету.

Проте не предмет реклами, ні місце такої сторонами у згаданому договорі не узгоджувалось.

Будь-який договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Досягнення згоди з істотних умов договору жодним чином не обмежує волі сторін в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Безпредметні на думку суду договори з недолугими зобовязаннями сторін, які мають удавані наслідки лише для самих сторін таких договорів, жодним чином не підтверджують реальність здійснення господарських операцій, оскільки такі підписуються сторонами з метою одержання податкової вигоди та не мають правових наслідків для платника податків, і за своєю суттю не узгоджуються із конституційним принципом, відповідно до якого кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Факт декларування позивачем вказаних правовідносин сторонами по справі не заперечується, однак саме лише декларування без здійснення господарських операцій не може бути підставою для зменшення податкових зобовязань та формування податкового кредиту.

Епізодичні первині документи, як підтвердження здійснення позивачем господарських операцій судом також не враховуються, так як реальність господарської операції має бути підтверджена певними доказами (документами) послідовність та порядок складання яких визначено законодавством. Лише за наявності всіх необхідних для певної господарської операції документів, алгоритм яких визначений законом та погоджений сторонами, судом може бути надана оцінка їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу зокрема, а також достатність і взаємний зв'язок їх у сукупності щодо реальності господарської операції.

Судом враховуються аргументи наведені відповідачем в частині, що під час аналізу Єдиного реєстру податкових накладних контролюючим органом було встановлено, що ТОВ «Інвест Паверфул» придбавало: цигарки в асортименті, CD програвач, авокадо, акумулятори електричні для живлення електроапаратури та електроприладів, акумулятори свинцеві, що використовуються для запуску поршневих двигунів, акумулятори свинцево-кислотні гелеві для джерел безперебійного живлення, акумуляторні батареї свинцеві та реалізовувало: електромонтажні роботи, ремонт відео реєстратора, ремонт охоронних сповіщувачів, збірку вуличних камер в кожух, розмотку сейсмічних кіс на профілях, конденсатор, резистор, діод, лінзу для світлодіодів, мікросхему, клемний блок, індикатор, з'єднувальний елемент, стабілітрон, реле, тримач батарейки, світлодіод, розетку та вилка на кабель, реконструкцію комплексу будівель та споруд з добудовою та розширенням для розміщення торгівельних закладів.

Згідно вироку Соломянського районного суду м. Києва від 24.05.2016 у справі №760/5928/16-к, який набрав законної сили, керівника ТОВ «Інвест Паверфул» визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч.2 ст. 205-1 Кримінального кодексу України і призначено покарання за ч.1 ст. 205-1 КК України у виді обмеження волі строком на один рік, за ч.2 ст.205-1 КК України у виді обмеження волі строком на три роки.

Згідно тексту згаданого вироку, обвинувачена особа в судовому засіданні свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала, повністю підтвердила зазначені в обвинувальному акті обставини, і пояснила, що знайомі її знайомих приблизно у серпні 2015 року запропонували їй за винагороду підписати документи для реєстрації підприємств спочатку ТОВ «НІКОН ГРУП», а потім ТОВ «Інвест Паверфул», на що вона погодилась. В документах, наданих на підпис вона була зазначена як директор, але ніякого наміру здійснювати господарську діяльність не мала.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 16.06.2017 року в справі №464/3031/17, яка набрала законної сили, визнано винним директора ТОВ «ОВК Трейд» ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163 КУпАП, оскільки, судом встановлено порушенні ведення податкового обліку, а саме: заниження податку на прибуток згідно акта перевірки від 04.05.2018 №520/13-01-14-06/37162064.

Відповідно всі первинні документи контрагента позивача - ТОВ «Інвест Паверфул» є неналежними, оскільки вони підписані особою, який значився як керівник товаритсва, проте фактично ніякого відношення до вказаного підприємства не має, фінансово-господарською діяльністю не займається, адміністративно - розпорядчі функції керівника підприємства не виконує, що встановлено в межах вищевказаної кримінальної справи.

Статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Вказана позиція суду повністю узгоджується із позицією ВС викладеною у постанові від 16.01.2018 року у справі К/9901/1478/18.

З цих же підстав судом не враховуються аргументи позивача щодо протиправності визначення позивачу грошового зобовязання спірним рішенням відповідача. Відповідно позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Норми права, які застосував суд, наступні:

Пункт п. 198.1. ст. 198 ПК України (в редакції чинній на час спірних правовідносин), до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2. ст. 198 цього ж Кодексу, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Пунктом 198.3. ст. 198 цього ж Кодексу, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6. ст. 198 цього ж Кодексу, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше:

ніж через 365 календарних днів з дати складення податкової накладної;

для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку;

для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Згідно ст. 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ст. 297 КАС України, Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду складено в повному обсязі 01.02.2018 року.

Суддя Гавдик З.В.