Справа № 816/2358/17
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року м. ПолтаваСправа № 816/2358/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Головка А.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Крутько О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області про визнання протиправною бездіяльності, -

В С Т А Н О В И В:

19 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправною бездіяльності щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 від 22.10.2017; визнання протиправною бездіяльності щодо не надання відповіді на звернення ОСОБА_1 від 22.10.2017; визнання протиправною бездіяльності щодо не вжиття належних заходів реагування по зверненню ОСОБА_1 від 22.10.2017; зобов"язання розглянути звернення ОСОБА_1 від 22.10.2017 з урахуванням обставин встановлених судом.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідачем не розглянуто по суті його звернення від 22.10.2017 та не надано відповідь щодо усіх порушених у зверненні питань, чим порушено права позивача.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.01.2018 відкрито провадження у справі за даним позовом. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Правом подання відзиву на позов відповідач не скористався, про наявність поважних причин пропуску строку для подання відзиву суд не повідомив.

Згідно з частиною другою статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За приписами частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Позивач 22.10.2017 через Урядовий контакт-центр звернувся із заявою, адресованою начальнику Полтавського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області, у якій посилався на затягування посадовими особами Відділу строків досудового розслідування кримінального провадження №0001109 від 08.08.2015 та невжиття дієвих і достатніх заходів досудового розслідування /а.с. 12-14/.

Дане звернення за реєстраційним номером ФИ-7424962 передано для розгляду до слідчого управління Головного управління Національної поліції в Полтавської області.

Листом від 31.10.2017 начальником слідчого управління Головного управління Національної поліції в Полтавської області повідомлено гр. ОСОБА_2, про те, що хід досудового розслідування вказаного кримінального провадження заслухано на оперативній нараді при керівництві СУГУНП та поставлено на контроль, а також роз'яснено порядок оскарження рішень, дій та/або бездіяльності слідчого /а.с.15/.

Посилаючись на те, що звернення від 22.10.2017 не розглянуто по суті та не надано відповіді щодо порушених у зверненні питань, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам та відповідним доводам позивача, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України від 02.10.1996 №393/96-ВР "Про звернення громадян".

Частиною першою статті 1 названого Закону визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом статті 3 вказаного Закону, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Суд зауважує, що звернення позивача від 22.10.2017 відповідає вимогам статті 5 Закону України "Про звернення громадян", а відтак, в силу положень частини першої статті 7 названого Закону мало бути розглянуто по суті особою, якій його адресовано.

Питання розгляду заяв (клопотань) врегульовано статтею 15 Закону України "Про звернення громадян", відповідно до частини першої якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Частиною третьою статті 15 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Суд звертає увагу на те, що звернення позивача від 22.10.2017 хоча і подано через Урядовий контакт-центр, однак адресоване начальнику Полтавського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області та стосувалось організації досудового розслідування у кримінальному провадженні посадовими особами слідчого відділу Полтавського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області.

У зв'язку з цим, суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 7 Закону України "Про звернення громадян" якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

За приписами частини четвертої статті 7 Закону України "Про звернення громадян" забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Однак, звернення позивача від 22.10.2017 стосувалось роботи структурного підрозділу та посадових осіб такого підрозділу (слідчого відділу) Полтавського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області, а тому мало бути розглянуте, особою, якій його адресовано, а саме - начальником Полтавського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області.

Відповідно до пункту 5.2 Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 10.10.2004 №1177, щодо кожного звернення не пізніше ніж у п'ятиденний термін повинно бути прийняте одне з таких рішень: прийняти до свого провадження; передати на вирішення до підпорядкованого чи іншого апарату МВС, закладу, установи, підприємства, що належать до сфери управління МВС; надіслати за належністю до іншого органу виконавчої влади, якщо питання, порушені у зверненні, не входять до компетенції апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, про що одночасно повідомити автора; залишити без розгляду за наявності підстав, визначених у статті 8 Закону України "Про звернення громадян".

Таким чином, звернення позивача від 22.10.2017 після його надходження мало бути надіслане для розгляду до Полтавського районного відділу поліції та розглянуте по суті з наданням відповіді на кожне поставлене запитання.

Лист слідчого управління Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 31.10.2017 не є відповіддю на звернення позивача від 22.10.2017, оскільки такий лист адресовано іншій особі - ОСОБА_2

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною третьою статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

А відповідно до частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідач відзив на позов разом з доказами на спростування доводів позивача, у строк, визначений в ухвалі суду від 05.01.2018, не надав, причин неможливості надання відзиву та доказів суду не повідомив.

За таких обставин, суд констатує, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність своїх дій та бездіяльності, а відповідна поведінка відповідача розцінюється судом як визнання позову.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги відсутність доказів розгляду по суті відповідачем звернення позивача від 22.10.2017, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 щодо допущення відповідачем оспорюваної бездіяльності в частині не розгляду звернення та не надання відповіді на нього.

Вирішуючи питання про ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд враховує, що за нормами Конституції України, як нормами прямої дії, якими визначено зміст прав та свобод, особа має можливість вимагати від держави в особі органів публічної адміністрації належної організації та безпосереднього виконання кореспондуючих обов'язків.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Тому належним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку буде визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 від 22.10.2017 та зобов'язання відповідача розглянути звернення.

У задоволенні позову в іншій частині належить відмовити, оскільки вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не надання відповіді на звернення та не вжиття заходів реагування за відповідним зверненням є тотожними вимозі про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 від 22.10.2017.

Отже, позов належить задовольнити частково.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 36014) до Полтавського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області (вул. Олени Пчілки, 19 а, м. Полтава, 36002) про визнання протиправною бездіяльності задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Полтавського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області щодо не розгляду звернення ОСОБА_1 від 22.10.2017.

Зобов'язати Полтавський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області розглянути звернення ОСОБА_1 від 22.10.2017.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05 лютого 2018 року.

Суддя ОСОБА_3