Справа № 554/7141/17
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Савченко А.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 р. Справа № 554/7141/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: Бершова Г.Є.,

суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 23.10.2017, м. Полтава, повний текст складено 27.10.17 по справі № 554/7141/17

за позовом ОСОБА_2

до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, третя особа: Державна податкова інспекція у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправними дій,зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2) звернулася до Октябрського районного суду м. Полтава з адміністративним позовом до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, третя особа: Державна податкова інспекція у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 14 липня 2017 року № 47 щодо відмови в переведенні ОСОБА_2 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу"; зобов'язати Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області перевести ОСОБА_2 з 1 червня 2017 року на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням стажу державної служби згідно довідки Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області від 31 травня 2017 року № 7667/П/16-0І-04-44 та довідок від 15 червня 2017 року про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 336/16-01-05-59 та нараховані і виплачені премії № 337/16-01-05-59; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області ().

Постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 23 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 47 від 14 липня 2017 року про відмову у переведенні ОСОБА_2 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Зобов'язано Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області перевести ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1 червня 2017 року на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням стажу державної служби, згідно довідки Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області № 7667/П/16-01-04-44 від 31 травня 2017 року та довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 15 червня 2017 року № 336/16-01-05-59 та нараховані і виплачені премії № 337/16-01-05-59.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач вказує, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. А тому, оскільки у позивача відсутній необхідний стаж державного службовця, то відповідачем правомірно відмовлено у задоволенні її заяви про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Позивачка надала відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обгрунтованість та законність рішення суду, що повністю відповідає нормам матеріального та процесуального права, просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 в період з 1996 по 2017 рік працювала в Державній податковій інспекції у м. Полтаві на різних посадах, в тому числі з 13 березня 1996 по 20 червня 2013 року на посадах старшого інспектора, заступника начальника відділу, заступника начальника управління та начальника управління та 03.02.1997 їй було присвоєно спеціальні звання "інспектор", "радник" податкової служби.

Позивачка була звільнена з посади начальника управляння податків і зборів з юридичних осіб ДПІ у м. Полтаві 31 травня 2017 року у зв'язку із скороченням чисельності та штату державних службовців на підставі п. п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу".

ОСОБА_2 перебуває на обліку в Полтавському ОУПФУ Полтавської області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 13).

Позивач звернулася до Полтавському ОУПФУ Полтавської області із заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію державного службовця у порядку, визначеному Законом України "Про державну службу".

Рішенням Полтавського ОУПФУ Полтавської області від 14.07.2017 № 47 позивачу відмовлено у переході пенсії за віком на пенсію державного службовця, оскільки це не передбачено чинним законодавством (а.с. 14).

Відмовляючи ОСОБА_2 в переведенні на пенсію за віком, передбачену Законом України "Про державну службу", відповідач посилається на те, що в період роботи з 13 березня 1996 по 20 червня 2013 року позивачка працювала в Державній податковій інспекції у м Полтаві на посадах старшого інспектора, заступника начальника відділу, заступника начальника управління і начальника управління та їй було присвоєно спеціальні звання "інспектор", "радник" податкової служби, що не відносяться до посад державної служби.

Позивачка, не погоджуючись із вказаними діями відповідача, звернулася до суду із вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно за Закону № 889.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи таке.

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 (далі - Закон № 889-VIII).

Згідно Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII втратив чинність Закон України "Про державну службу" № 3723-ХІІ (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами, далі - Закон № 3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII.

Пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII 12 передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Виходячи з системного аналізу вищевказаних положень Закону № 889-VIII та ст. 37 Закону № 3723-ХІІ можна зробити висновок, що із набранням чинності Закону № 889-VIII державні службовці втратили право на призначення спеціальних пенсії та отримали право на призначення пенсій на загальних підставах, тобто відповідно до положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Разом із тим, законодавцем передбачено виключення для тих осіб, які станом на 01.05.2016 (день набрання чинності Законом № 889-VIII) займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, або які мають не менш як 20 років стажу на таких посадах. Для такої категорії осіб збережено право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок (страхові внески).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка станом на 01.05.2016 займала посаду державної служби та була звільнена з посади начальника управління податків і зборів з юридичних осіб ДПІ у м. Полтаві 31 травня 2017 року.

Таким чином, для правильного вирішення спору у вказаній справі необхідно встановити чи відносяться посади, які займала позивачка з 13 березня 1996 року по 20 червня 2013 року, до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, робота на яких зараховується до стажу державної служби, що дає право на призначення пенсії на умовах ст. 37 Закону України "Про державну службу" та чи становить вказаний стаж більше двадцяти років станом на 01.05.2016 - день набрання чинності Законом № 889-VIII .

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що період роботи позивачки з 21 червня 2013 року по 31 травня 2017 року відповідач зараховує до стажу державної служби та між сторонами відсутній спір за цей період.

Положення пункту 6 Порядку визначає, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII.

У відповідності до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Згідно абзаців 1-3 пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 (вказана постанова втратила чинність, але підлягає застосуванню до спірних правовідносин) до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв'язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Разом з тим, розпорядженням Кабінету Міністрів України № 503-р від 12.09.1997, яке втратило чинність 22 липня 2016 року, визначено, що згідно до статті 25 Закону України "Про державну службу", посади працівників державних податкових інспекцій у районах, містах, районах у містах, які не мають спеціальних звань віднесено, до таких категорій посад державних службовців згідно із Переліком.

Статтею 344 Податкового кодексу України чітко встановлено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Таким чином, в силу вимог статті 344 Податкового кодексу України, що не суперечить ст. 25 Закону № 3723-ХІІ, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу".

Вищевикладена правова позиція узгоджується із ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.03.2014 у справі № К/9991/78414/12 та постановою Верховного Суду України від 22.10.2013 у справі № 21-340а13, де суд вказав на те, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу".

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, в період з 1996 року по 2017 рік позивачка працювала в Державній податковій інспекції у м. Полтаві на різних посадах, в тому числі з 13 березня 1996 року по 20 червня 2013 року на посадах старшого інспектора, заступника начальника відділу, заступника начальника управління та начальника управління.

13 березня 1996 року вона прийняла Присягу державного службовця згідно Закону України "Про державну службу". 03 лютого 1997 року ОСОБА_2 присвоєно спеціальне звання - інспектор податкової служби ІІ рангу.

Колегія суддів зазначає, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже, перебувають на державній службі та є державними службовцями. Із наведеним узгоджується те, що позивачці у 1997 році присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби ІІ рангу, вона відповідно до статті 17 Закону № 3723-XII прийняла Присягу державного службовця, а тому спірний період має зараховуватися до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".

Посилання апелянта на розпорядження КМУ № 503-р від 12.09.1997 року як на підставу для відмови у зарахуванні до стажу державної служби періоду служби у податкових органах посадових осіб, які мають спеціальне звання, колегія суддів вважає помилковими, оскільки зазначений акт виданий для врегулювання правового статусу працівників цих органів, що не мають спеціальних звань, та не змінює правового статусу посадових осіб податкових органів, які такі звання мають.

Враховуючи встановлені обставини справи та нормативно-правове обгрунтування спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що станом на 01.05.2016 позивачка мала стаж державної служби більше ніж 20 років (згідно даних трудової книжки), а тому має право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, колегія суддів, виходячи з системного аналізу норм, якими регулюється процедура призначення пенсії та перехід з одного виду пенсії на інший, погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 243, 250, 311 , 315, 316 , 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 23.10.2017 по справі № 554/7141/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Г.Є. Бершов
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов