Справа № 804/5110/17
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2018-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 січня 2018 рокусправа № 804/5110/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Божко Л.А.

судді: Дурасової Ю.В. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 р.(суддя Коренева А.О., повний текст складено 23.10.2017 р.) по справі Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

10.08.2017 р. Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, що в подальшому уточнював, до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування рішення, де, посилаючись на те, що відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку фінансово - господарської діяльності позивача за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2016 р., під час чого виявлені порушення податкового та іншого законодавства, в зв'язку з чим складено акт № 3352/04-36-13,03. від 03.04.2017 р. та 25.05.2017 р. прийнято: податкові повідомлення - рішення № про визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 18058,26 грн та штрафні (фінансові) санкції в сумі 9273,61 грн, а всього 27 331,87 грн, і № про визначення грошового зобов'язання з військового збору в сумі 1600,28 грн та штрафні (фінансові) санкції в сумі 400,07 грн, а всього 2000,35 грн; вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф- в сумі 23 288,80 грн та рішення № про застосування штрафних санкцій в сумі 3680,26 грн за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску. Оскільки з такими результатами перевірки не погоджується, просить суд скасувати податкові повідомлення - рішення № про визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 18058,26 грн та штрафні (фінансові) санкції в сумі 9273,61 грн, а всього 27 331,87 грн, і № про визначення грошового зобов'язання з військового збору в сумі 1600,28 грн та штрафні (фінансові) санкції в сумі 400,07 грн, а всього 2000,35 грн; вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- в сумі 23 288,80 грн, рішення № про застосування штрафних санкцій в сумі 3680,26 грн за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 р. позов задоволено, скасовано вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф- в сумі 23 288,80 грн, рішення № про застосування штрафних санкцій в сумі 3680,26 грн, податкові повідомлення - рішення № та № .

Не погодившись з постановою суду відповідач подав апеляційну скаргу, де просив Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 р. скасувати, прийняти нову постанову, де відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання апеляційної інстанції особи, які приймають участь у справі, до суду не з'явилися. Про дату слухання справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини по справі, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, в зв'язку з наступним.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, на підставі наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 16.02.2017р. №825 відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.01.2015р. по 31.12.2016р. За результатами перевірки складено акт від 03 квітня 2017 року № 3352/04-36-13-03., де виявлено порушення, що з врахуванням заперечень позивача викладені в такій редакції: п.п. 177.1, 177.2, 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, внаслідок чого визначено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в загальній сумі 18 058,26 грн, у тому числі 2015рік «-» 488,96 грн., за 2016 рік.-18 547,22 грн.; абз. 1 п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов'язкове державне соціальне страхування», внаслідок чого підлягає донарахуванню ЄСВ на загальну суму 23288,80 грн., у тому числі за 2015рік - 15313,80 грн., за рік 2016 - 7975,00 грн.; пп. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, п. 163.1 ст. 163, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, внаслідок чого визначено суму податкових зобов'язань з військового збору на загальну суму 1600,28 тому числі: за 2015р. - 54,68 грн., за 2016р. - 1 545,60 грн.

За результатами перевірки 25.05.2017 р. відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення: № про визнання грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 18058,26 грн. застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 9273,61 грн; № про визначення грошового зобов'язання з військового збору в сумі 1600,28 грн та штрафні (фінансові) санкції в сумі 400,07 грн, вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- в сумі 23288,80 грн та рішення № про застосування штрафних санкцій сумі 3680,26 грн. за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Судом встановлено, що основним видом діяльності позивача є: «Оптова торгівля напоями» та «Вантажний автомобільний транспорт».

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюється статтею 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. 2755-VI (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 177.1 ст. 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеним: пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно п. 177.2 ст.177 ПК України об'єктом оподаткування є оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом ( у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами пов'язаними з господарською діяльністю фізичної особи-підприємця.

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів: товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії: будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати в оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані веденням господарської діяльності, які не зазначені в п.п. 177.4.1-177.4.3 пункту 177.4, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Крім того, згідно Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016р. № 1797-VI11 пп. 177.4.3 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України викладений у зазначеній редакції: до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: 177.4.3. суми податків, зборів, які пов'язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов'язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця».

Статтею 14 ПК України передбачено, що «пп. 14.1.147 п. 14.1 плата за землю - це обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності».

Відповідно акту перевірки позивач є власником нерухомого майна (нежитлової будівлі загальною площею 941,6 кв.м., розташованої за адресою: м. Нікополь, вул. Казанцева, 56), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 4983004 від 17.06.2013р. (а.с 67), де розміщуються складські та офісне приміщення, і там же він здійснює господарську діяльність.

Згідно експлікації внутрішньої площі до плану нежитлової будівлі літ. А2 по вул. Казанцева, 56 в м. Нікополі, площа першого поверху дорівнює 630,8 кв.м.

Враховуючи наявність права власності на 3/4 частини вказаної будівлі, у платника податків виник обов'язок сплачувати земельний податок за 473,1 кв. м. земельної ділянки (630,8 х 3/4).

Згідно Податкових декларацій з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік та 2016 роки, подані позивачем до Нікопольської ОДПІ, платником податків задекларовано до сплати річні суми земельного податку відповідно в розмірах 3702,78 грн та 15905,53 грн, що підтверджується платіжними дорученнями на суми 3645,07 грн та 14924,30 грн., де зазначено суми до колонки 7 «Інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг» додатку Ф4 «Розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою» до Податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2015 та 2016 роки.

Тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності віднесення позивачем до складу витрат сум сплаченого земельного податку в розмірі 3645,07 грн. за 2015 рік та 14924,30 грн. за 2016 рік, оскільки вказані витрати пов'язані з веденням ОСОБА_1 господарської діяльності, що підтверджується матеріалами справи.

Крім того, судом встановлено, що за результатами перевірки фахівцями відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Нікополі внесено Подання № 97/12 від 13.12.2012 р. про порушення законодавства про охорону праці та соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, де в п. 13 вказано на незабезпечення обліку по видачі працівникам спеціального одягу, спеціального взуття та інших засобів індивідуального захисту, що призвело до порушення вимог Положення про порядок забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального захисту, в зв'язку з чим позивач у 2016 році придбав спецодяг на суму 13025,84 грн.

З матеріалів справи слідує, що 29 листопада 2016 року позивачем укладено договір з ТОВ «Компанія «Катруся» на придбання спецодягу та оплачено рахунок № 476 у розмірі 15631,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 2605,17 грн.). Виконання договору підтверджено платіжними дорученнями, видатковою накладною.

Відповідно до пп. 177.4.4 п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в п.п. 177.4.1-177.4.3 пункту 177.4, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

А відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний забезпечити за свій рахунок придбання, комплектування, видачу утримання засобів індивідуального захисту відповідно до нормативно-правових акти охорони праці та колективного договору.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що платник податків мав законні підстави для віднесення у 2016 році до складу витрат вартості придбаного спецодягу в сумі 13025,84 грн., оскільки вартість придбаних товарів (послуг) прямо пов'язана з провадженням господарської діяльності позивача, і їх віднесення до складу витрат не заборонено законом.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, а під первинним документом розуміється документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно акту перевірки, до перевірки надано первинні документи, що підтверджують взаємовідносини з ФОП ОСОБА_2 по виконанню договору від 01.06.2016р. № 234-2016, у тому числі акти виконаних робіт від 15.06.2016р., 06.07.2016р.. 07.09.2016р., що не заперечується самим контролюючим органом.

Предметом вищезазначеного договору є надання послуг направлених на збільшення обсягу реалізації продукції, виробленої позивачем, в зв'язку з чим суд вважає, що витрати за укладеним договором пов'язані з веденням господарської діяльності.

На підставі вищевикладеного суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 315 ч.1 п.1, 316 ч.1 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 р. - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 29.01.2018 р.

Головуючий суддя: Л.А. Божко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.М. Лукманова