Справа № 803/1407/17
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/11778/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Запотічний І.І.

судді Сапіга В.П.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 06.11.2017 року у справі № 803/1407/17 (головуючий суддя Мачульський В.В., постанову оголошено 14.41год., м. Луцьк) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Голови Ліквідаційної комісії управління МВС України у Волинській області про визнання протиправною відмови, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (позивач) звернувся з позовом до Голови ліквідаційної комісії Управління МВС України у Волинській області (відповідач) про визнання протиправною відмови щодо нарахування та виплати недорахованого грошового утримання у вигляді доплати від належної суми пенсії в розмірі 25%, за період з 01 серпня 1998 року по день звільнення зі служби 06 листопада 1998 року та зобов'язання донарахувати та виплатити таку доплату.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне. ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ України та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Під час проходження служби в органах внутрішніх справ України щомісячно отримував грошове забезпечення, в тому числі доплату від належної суми пенсії в розмірі 25%, встановленої йому наказом начальника УМВС України у Волинській області № 91 о/с від 19 вересня 1997 року. Вказана доплата виплачувалась щомісячно разом із грошовим утриманням з жовтня 1997 року по липень 1998 року включно. В період з 01 серпня 1998 року по день його звільнення зі служби (06 листопада 1998 року) позивача було переведено на вищестоящу посаду при УМВС України у Волинській області, зокрема на посаду ст. інспектора відділу дільничних інспекторів міліції управління адміністративної служби міліції УМВС України у Волинській області. В період перебування на вищезгаданій посаді ОСОБА_1 отримував заробітну плату, однак, на думку останнього, відповідач у серпні, вересні, жовтні та листопаді 1998 року виплачував її у меншому розмірі, без урахування в заробітній платі 25% доплати від належної суми пенсії, яка була встановлена наказом УМВС України у Волинській області № 91 о/с від 19 вересня 1997 року. У зв'язку з цим позивач звернувся 31 травня 2017 року із заявою до відповідача про виплату недорахованої заробітної плати за період з 01 серпня 1998 року по 06 листопада 1998 року, у вигляді доплати від належної суми пенсії в розмірі 25%, на що у відповідь отримав відмову. Позивач вважає відмову відповідача необґрунтованою та незаконною, такою, що порушує його право на соціальний захист.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 06.11.2017 року у справі № 803/1407/17 в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою задовольнити його адміністративний позов у повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована, фактично, доводами позовної заяви.

Згідно частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до частини 2 статті 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного адміністративного суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржену постанову залишити без змін, виходячи з наступних мотивів та міркувань.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про міліцію» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) правовою основою діяльності міліції є: Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України, постанови Верховної Ради України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України, Загальна декларація прав людини, міжнародні правові норми, ратифіковані у встановленому порядку.

Згідно витягу з наказу УМВС України у Волинській області від 06 листопада 1998 року № 143 о/с капітана міліції ОСОБА_1, старшого інспектора відділу дільничних інспекторів міліції управління адміністративної служби міліції УМВС України у Волинській області, 06 листопада 1998 року звільнено із органів внутрішніх справ України у запас Збройних Сил України за п.64 «а» (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Позивач звертався із заявою від 31 травня 2017 року до відповідача, у якій просив виплатити заборгованість зі заробітної плати, а саме, нарахувати та виплатити суми доплати від належної суми пенсії в розмірі 25% за період з 01 серпня 1998 року по день звільнення зі служби - 06 листопада 1998 року.

У відповіді на заяву голова ліквідаційної комісії листом від 21 червня 2017 року № 7/251 повідомив ОСОБА_1 про те, що під час служби в органах внутрішніх справ позивач отримував грошове забезпечення, а не заробітну плату, тому вимоги Кодексу законів про працю України на останнього не поширювались.

Відмовляючи у задоволені адміністративного позову суд першої інстанції виходив з безпідставності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступного.

Відповідно до наказу № 91 о/с від 19 вересня 1997 року ОСОБА_1 встановлена щомісячна доплата з суми пенсії в розмірі 25% з 01 жовтня 1997 року. Дана доплата позивачу виплачувалась в розмірі 25% з суми пенсії, що підтверджується листом Волинського училища професійної підготовки працівників міліції УМВС України у Волинській області № 812 від 13 липня 2017 року з додатком до довідки по грошовому утриманню.

Наказом № 91 о/с від 17 липня 1998 року ОСОБА_1 переведено на посаду старшого інспектора відділу дільничних інспекторів міліції управління адміністративної служби міліції з 29 липня 1998 року, на якій він перебував до дня звільнення зі служби та за якою призначена пенсія. Доплата від суми пенсії в розмірі 25 % наказами начальника УМВС позивачу не встановлювалась, про що позивачу було відомо.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентується Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (Положення), затвердженим Кабінетом міністрів України.

Як передбачено частиною першою статті 19 Закону України «Про міліцію» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

З метою впорядкування грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ Указом Президента України від 4 жовтня 1996 року № 926/96 «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» (Указ Президента України № 926/96) затверджено схеми посадових окладів, окладів за спеціальними званнями осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та оклади грошового утримання курсантів навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України згідно з додатками.

Відповідно до пункту 3 Указу Президента України № 926/96 (чинного на день виходу позивача на пенсію) надано право керівникам внутрішніх справ у межах асигнувань, що виділяються на утримання цих органів установлювати особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їхньою згодою та в інтересах справи на службі, - щомісячну доплату в розмірі від 25 до 50 відсотків суми пенсії, яка б могла бути їм нарахована.

Згідно з підпунктом «б» пункту 3 Указу № 926/96 з метою впорядкування грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надано право керівникам органів внутрішніх справ, у межах асигнувань, що виділяються на утримання цих органів, преміювати осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи в межах фонду преміювання, створеного у розмірі чотиримісячного фонду грошового забезпечення, без обмеження індивідуальних премій максимальними розмірами.

Відтак, законодавцем (на час виникнення спірних правовідносин) встановлено право, а не обов'язок керівника органів внутрішніх справ установлювати щомісячну доплату в розмірі від 25 до 50 відсотків суми пенсії та у межах асигнувань, що виділяються на утримання цих органів.

За змістом правової норми щодо встановлення особам рядового і начальницького складу, які мають право на пенсію за вислугу років згідно з чинним законодавством і залишені за їхньою згодою в інтересах справи на службі, щомісячна доплата у розмірі від 25 до 50 відсотків від суми пенсії, яка могла бути їм нарахована, не може бути включена до складу грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ для обчислення розміру пенсії, оскільки ця доплата по своїй суті вже є частиною пенсії, обчисленою відповідно до положень статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», яка могла виплачуватися зазначеним особам при умові залишення їх на службі та при наявності асигнувань, виділених на утримання цих органів (Ухвала Вищого адміністративного суду України № К-15190/08 від 28.09.2011).

Для з'ясування всіх обставин спору судом першої інстанції було витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію Положення про умови та порядок грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженого наказом МВС України № 854 від 09 грудня 1997 року.

Відповідно до довідки № 6/448 від 06 листопада 2017 року, виданої членом ліквідаційної комісії УМВС, в архівному секторі ВРТЗІ ГУ НП у Волинській області, на зберіганні відсутній наказ МВС України № 854 від 09 грудня 1997 року «Про затвердження Положення про умови та порядок грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ». Згідно акту Про вилучення для знищення документів, не внесених до національного архівного фонду № 6/10 від 10 травня 2016 року, який погоджено протоколом засідання ліквідаційної ЕК МВС України у Волинській області № 6/22 від 10 травня 2016 року та протоколом засідання ЕПК ГДА МВС України № 2 від 05 липня 2016 року його знищено.

Правильність усіх встановлених ОСОБА_1 на день звільнення зі служби виплат, підтверджується його особистим підписом в грошовому атестаті.

Щомісячна доплата в розмірі від 25 % до 50 % суми пенсії, яка б могла бути нарахована позивачеві, запроваджена підпунктом «а» п. 3 Указу Президента України № 926/96, не відноситься до додаткових видів грошового забезпечення, що включаються при обчисленні пенсії.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст.243, 246, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 06.11.2017 року у справі № 803/1407/17 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
В. П. Сапіга
Повне судове рішення складено 06 лютого 2018 року