Справа № 361/3475/17
Суддя: Сердинський В. С.
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 361/3475/17
Провадження № 2-а/361/19/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2018 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Латенко Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бровари справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

установив:

В червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що він перебуває на обліку в ОСОБА_2 обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області та отримує пенсію на пільгових умовах по списку №2 згідно пункту б ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ.

Після призначення пільгової пенсії позивач продовжував працювати. Позивачеві виповнилося 60 років він звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах 17.03.2017 р. відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати, що передує року звернення.

Листом від 03.04.2017 р. №271/ В-01 відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком на загальних підставах відповідно до ст.26 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати, що передує року звернення, мотивуючи свою відмову тим, що позивач отримує пенсію за віком (робота за списком 2) розмір якої обчислено згідно ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком призначена на пільгових умовах при досягненні 55 років згідно пункту б статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати протиправними дії ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови в призначенні пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV ОСОБА_1, зобов'язати ОСОБА_3 обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від

09.07.2003 №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати

працівників у галузі економіки України за три роки, що передують року звернення, тобто за 2014-2016 роки, починаючи з 17.03.2017 р.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області ОСОБА_5 позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. Також ОСОБА_2 обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської до суду направлено письмові заперечення на позов, в яких зазначено, що позивач, перебуваючи на обліку в управлінні та отримуючи пенсію за віком, продовжував працювати.

Відповідно до ч.4 ст.42 Закону № 1058, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. Позивач кожні 2 роки користувався правом на перерахунок пенсії як працюючий пенсіонер.

Особи, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, в питаннях пенсійного забезпечення мають пільгу, яка виражається у зниженні пенсійного віку, проте, вид пенсії, що їм призначається - це пенсія за віком, яка згідно вищенаведених положень законодавства призначається, перераховуються та виплачується у відповідності з положеннями Закону № 1058.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону № 1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

В розумінні ч.3 ст.45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходиться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно положень ст. 9 Закону № 1058, за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ, може бути призначена ще й пенсія за вислугу років.

Отже, законодавством передбачено лише 4 види пенсій.

Позивачу 03.01.2008 р. вже призначена пенсія за віком. Той факт, що пенсію було призначено зі зменшенням пенсійного віку не свідчить, що це інший вид пенсії, ніж пенсія за віком.

Враховуючи викладене Управління не порушувало прав, свобод та інтересів позивача, а діяло лише на підставі норм діючого законодавства України.

Посилаючись на викладене, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 03.01.2008 р. перебуває на обліку в ОСОБА_2 обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області та отримує пенсію на пільгових умовах по списку №2 згідно пункту б ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ.

Після призначення пільгової пенсії позивач продовжував працювати. Позивачеві виповнилося 60 років він звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах 17.03.2017 р. відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати, що передує року звернення (а.с.8,9,10).

Листом від 03.04.2017 р. №271/ В-01 відповідач ОСОБА_3 обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області відмовив позивачу ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на загальних підставах відповідно до ст.26 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати, що передує року звернення, мотивуючи свою відмову тим, що позивач отримує пенсію за віком (робота за списком 2) розмір якої обчислено згідно ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком призначена на пільгових умовах при досягненні 55 років згідно пункту б статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.11).

Згідно з частиною першою ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Ст. 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті інших або нових законів, або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 10 Закону № 1058, особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

Тобто Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено пенсію за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та врегулювано переведення між цими видами пенсії. Законодавцем визначено чіткий перелік видів пенсії, що призначаються за ЗУ №1058.

Отримуючи пенсію, по списку №2, призначену згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 М1788-ХІІ, позивач ОСОБА_1 набув права на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в звязку з цим, досягши пенсійного віку - звернувся з заявою до відповідача про призначення йому пенсії за іншим Законом.

Відповідно до ч.3 ст.2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України № 1058-ІV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Пільгова пенсія зі зниженням пенсійного віку це спеціальна пенсія для конкретно визначеного кола осіб, а загально визначена пенсія для усіх категорій осіб - пенсія за віком.

Враховуючи той факт, що позивач ОСОБА_1 жодним із видів загально передбаченої пенсії не користувався раніше, то право на пенсію за віком виникло у позивача вперше. В даному випадку перехід на інший вид пенсії не відбувається, і тим більше не можна вважати, що позивач на даний час отримує пенсію за віком на загальних підставах.

Згідно з ч.1 ст.27 Закону України № 1058-ІV, розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп * Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону України № 1058-ІV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + КзЗ + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону України № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем застосовано показник середньої заробітної платні у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для розрахунку пенсії за 2007 рік.

Посилання управління Пенсійного фонду на норму ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є незаконним, оскільки в даному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного закону.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-ІV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії мас бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак у випадку із заявою позивача ОСОБА_1 мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, позивачу ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788- XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV він звернувся вперше.

Крім того, після призначення пенсії на пільгових умовах позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-ІV, при призначенні пенсії за віком, застосовується показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Подібна правова позиція була також висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалах від 26 травня 2015 року № К/800/2756/14, від 03 червня 2015 року № К/800/15619/15 та Верховним Судом України у постанові від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14.

Тобто, при призначенні пенсії за віком, відсутнє переведення з одного виду пенсії на інший, а має місце призначення іншої пенсії по іншому закону.

Отже, ОСОБА_3 обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області неправомірно було відмовлено позивачу ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на загальних підставах відповідно до ст. 26, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування».

Відповідно до частини другої статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

В постанові ВАСУ від 20.01.2010 р. №К-3 7795/09 зазначено наступне, що відповідно до статті 87 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставни, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 2, 6, 77, 78, 90, 242, 243, 244, 245, 246, 257-263 КАС України, п. 10 ч. 1 Розділу VІІ Перехідних положень КАС України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017 р., суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови в призначенні пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-ІV ОСОБА_1.

Зобов'язати ОСОБА_3 обєднане управління Пенсійного фонду України Київської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три роки, що передують року звернення, тобто за 2014-2016 роки, починаючи з 17 березня 2017 року.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. С. Сердинський