Справа № 308/8883/17
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/11520/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Костіва М.В.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської обл. на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської обл. від 31.10.2017р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської обл. про визнання дій протиправними, зобов'язання провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та здійснити виплату заборгованості (суддя суду І інстанції: Бедьо В.І.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 10 год. 58 хв. 31.10.2017р. м.Ужгород; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не вказана),-

В С Т А Н О В И В:

11.09.2017р. позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправними дії відповідача Ужгородського об'єднаного управління /ОУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України Закарпатської обл. по відмові в призначенні та виплаті йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків заробітної плати із зарахуванням до стажу роботи судді періоду служби в Збройних Силах, половину строку навчання за денною формою у Вищий школі МБ Росії імені Ф.Е.Дзержинського та службу на посадах слідчого в СБ України в Закарпатській обл.; зобов'язати пенсійний орган зарахувати до його стажу роботи, який дає право на призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці, період служби в Збройних Силах, половину строку навчання за денною формою у Вищій школі МБ Росії імені Ф.Е.Дзержинського та службу на посадах слідчого в СБ України в Закарпатській обл., всього 08 років 07 місяці і 05 днів; зобов'язати відповідача нарахувати і виплачувати йому, починаючи з 10.11.2016р., щомісячне довічне грошове утримання судді у розмірі 90 відсотків заробітної плати на відповідній посаді судді Закарпатського окружного адміністративного суду, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання; зобов'язати Ужгородське ОУПФ України Закарпатської обл. нарахувати і виплатити йому недоплачену суму щомісячного довічного грошового утримання судді за період з 10.11.2016р., з урахуванням проведених виплат (а.с.2-4).

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської обл. від 31.10.2017р. заявлений позов задоволено (а.с.31-34).

Не погодившись із постановою суду, її оскаржив відповідач Ужгородське ОУПФ України Закарпатської обл., який, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.38-43).

В обгрунтування апеляційних вимог покликається на те, що діючим на даний момент Законом України «Про судоустрій і статус суддів», на підставі якого позивачу було призначено утримання, не передбачено зарахування при визначенні розміру відсотку від грошового забезпечення до стажу роботи будь-яких інших посад, ніж посада судді. Відповідно час строкової військової служби та інші періоди не можуть бути зараховані для збільшення відсотків нарахувань. Також здійснене судом зарахування стажу призводить до його безпідставного дублювання та подвоєння.

Окрім цього, позивачем пропущений строк звернення до суду, при цьому поважних причин такого пропуску ним не наведено.

У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як установленому судом першої інстанції, згідно постанови Верховної Ради України № 1600-VIII від 22.09.2016р. «Про звільнення суддів» позивач звільнений з посади судді у зв'язку з поданням заяви у відставку.

Наказом Закарпатського окружного адміністративного суду № 204/К від 09.11.2016р. «Про відрахування зі штату суду ОСОБА_2.» позивача відраховано зі штату суду з 09.11.2016р. у зв'язку з поданням заяви про відставку (а.с.8).

Позивач перебуває на обліку в Ужгородському ОУПФ України Закарпатської обл. як отримувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яке призначене згідно поданої заяви та представлених документів за нормами Закону України «Про судоустрій та статус суддів», починаючи з 10.11.2016р. (а.с.20).

Згідно протоколу відповідача № 1857 від 14.11.2016р. позивачу призначено грошове довічне утримання судді у відставці у розмірі 80 відсотків заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, із урахуванням стажу на посаді судді строком 19 років 11 місяців 13 днів (а.с.21).

Відповідно до записів в трудовій книжці та розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складеного Закарпатським окружним адміністративним судом (№ 1/04-22 від 10.11.2016р.), станом на 09.11.2016р. стаж роботи судді становить 29 років 00 місяців 05 днів, з яких:

проходження строкової військової служби у Збройних Силах - з 10.06.1985р. по 31.07.1987р., що складає 02 роки 01 місяць 21 день;

навчання у Вищій школі МБ Росії імені Ф.Е.Дзержинського - з 01.08.1987р. по 23.04.1992р., що складає 02 роки 04 місяці 11 днів (половина строку навчання);

служба в органах СБ України на посадах слідчого - з 30.04.1992р. по 25.11.1996р., що складає 04 роки 06 місяців 26 днів;

робота по посаді судді, голови та заступника суду - з 28.11.1996р. по 09.11.2016р., що складає 19 років 11 місяців 13 днів (а.с.9, 22).

Вирішуючи наведений спір, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і Законами України.

Відповідно до Конституції України діяльність суддів гарантується, зокрема, особливим порядком їх обрання або призначення, звільнення з посади; обмеженням прав суддів на виконання іншої оплачуваної роботи, крім викладацької, наукової та творчої; фінансуванням функціонування судів та діяльності суддів виключно за рахунок коштів Державного бюджету України (ст.ст.126-128, 130).

Отже, Основний Закон України не допускає обмеження чи скасування встановлених конституційних гарантій діяльності суддів.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» незалежність судді забезпечується, зокрема, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді, правом судді на відставку. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Тобто, гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних, про що також неодноразово було зазначено і Конституційним Судом України, зокрема, у рішеннях № 4-рп/2016 від 08.06.2016р., № 3-рп/2013 від 03.06.2013р., № 10-рп/2008 від 22.05.2008р., № 8-рп/2005 від 11.10.2005р.

Згідно ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України № 192-VIII від 12.02.2015р. «Про забезпечення права на справедливий суд», відповідно до рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016р.) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Аналогічні норми містить і Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р., який набрав чинності 30.09.2016р. Так, відповідно до абз.2 п.25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення цього Закону розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Окрім цього, щомісячне довічне грошове утримання судді є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних (законних) очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при почесному звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Питання обрахунку стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, врегульовані в наступний спосіб.

Відповідно до ч.1 ст.120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній на моменту виникнення спірних правовідносин) суддя, який має стаж роботи на досаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Разом з тим, згідно з п.11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28.03.2015р., судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Також Законом України № 1798-VIII від 21.12.2016р. «Про Вищу раду правосуддя» внесені зміни в Закон України «Про судоустрій і статус суддів», а саме пункт 34 доповнено абзацом четвертим такого змісту: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».

Водночас ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України № 4015-ХІІ від 24.02.1994р., було встановлено наступне: до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання помісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролеру за діяльністю суддів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих, за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Пунктом 3-1 постанови КМ України № 865 від 03.09.2005р. «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Виходячи з наведених норм, суд першої інстанції вірно зазначив про те, що стаж роботи позивача на посаді судді, до якого, зокрема, з урахуванням вимог вказаного законодавства, зараховується календарний період проходження строкової військової служби - 02 роки 01 місяць 21 день; половина строку навчання у вищому навчальному закладі на юридичному факультеті за денною формою навчання - 02 роки 04 місяці 11 днів; стаж роботи в органах СБ України на посадах слідчого - 04 роки 06 місяців26 днів, становить 29 років 00 місяців 05 днів, що, в свою чергу, дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди, оскільки за кожний повний рік на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, що відповідає положенням п.25 розділу XII Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого у разі, коли суддя йде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону і, що також передбачено ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016р.

При цьому, стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з'ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Поділ стажу та виокремлення з відповідного стажу роботи на посаді судді періоду навчання у вищому юридичному закладі, часу проходження військової служби та служби в органах СБ України, і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним та таким, що суперечить вказаному законодавству, яким передбачено визначення стажу роботи на посаді судді, у тому числі умови зарахування до вказаного стажу періоду проходження строкової військової служби та перебування на інших посадах, оскільки за умови наявності стажу роботи на посаді судді не менше 10 років до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання зараховується, зокрема, календарний період проходження строкової військової служби та служби в органах СБ України на посадах слідчого, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, і відповідний стаж є єдиним та визначається як стаж роботи на посаді судді.

Відповідачу були подані документи, подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, довідка про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання, відповідно до яких стаж роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання становить 29 років 00 місяців 05 днів.

Таким чином, за наведених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача повинен становити 90 відсотків суддівської винагороди судді.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Водночас, із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 не звертався до пенсійного органу із заявами щодо проведення перерахунку призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідач рішень з цього приводу не приймав, та відповідно позивач не оскаржував дії чи бездіяльність пенсійного органу.

Згідно ст.99 КАС України (в редакції, чинній на момент звернення до суду та розгляду справи судом І інстанції) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Аналогічна норма передбачена приписами ч.2 ст.122 КАС України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції).

Згідно з ч.4 ст.123 КАС України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції) якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Приймаючи до уваги дату звернення позивача до суду із розглядуваним позовом (11.09.2017р.), пропуск позивачем строку звернення до суду та відсутність доводів про поважність його пропуску, колегія суддів приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для поновлення спірного строку звернення суду із розглядуваним позовом, у зв'язку з чим позовні вимоги про зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 10.11.2016р. до 10.03.2017р. включно належить залишити без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про часткову обґрунтованість та підставність заявленого позову, через що останній підлягає до часткового задоволення, а саме належить визнати протиправною бездіяльність Ужгородського ОУПФ України Закарпатської обл., яка полягає у непроведенні призначення та виплаті ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із зарахуванням до стажу роботи, що дає право судді на одержання щомісячного довічного грошового утримання, календарного періоду проходження строкової військової служби, половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті вищого навчального закладу та часу роботи на посаді слідчого; зобов'язати відповідача зарахувати до стажу роботи позивача, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, наступні періоди: календарного періоду проходження строкової військової служби з 10.06.1985р. до 31.07.1987р. включно тривалістю 02 роки 01 місяць 21 день; половину строку навчання у Вищій школі МБ Росії імені Ф.Е.Дзержинського з 01.08.1987р. до 23.04.1992р. включно тривалістю 02 роки 04 місяці 11 днів; час роботи на посаді слідчого в органах Служби Безпеки України з 30.04.1992р. до 25.11.1996р. включно тривалістю 04 роки 06 місяців 26 днів; зобов'язати Ужгородське ОУПФ України Закарпатської обл. нарахувати та виплачувати призначене ОСОБА_2 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи з його розміру - 90 (дев'яносто) відсотків заробітку судді на відповідній посаді Закарпатського окружного адміністративного суду, без обмеження граничного розміру такого грошового утримання, починаючи з 11.03.2017р., а також провести виплату недоотриманих коштів у зв'язку з проведеним перерахунком, з урахуванням виплачених сум; позовні вимоги про зобов'язання провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 10.11.2016р. до 10.03.2017р. включно слід залишити без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду; решта позовних вимог задоволенню не підлягає.

Також в порядку ч.1 ст.139 КАС України підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Ужгородського ОУПФ України Закарпатської обл. судові витрати в розмірі 640 грн. сплаченого судового збору.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, яке полягає у незастосуванні закону, який підлягав застосуванню до розглядуваних правовідносин, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення заявленого позову із залишенням частини позовних вимог без розгляду, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст.139, 122, 123, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.310, п.п.2, 3 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської обл. задовольнити частково.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської обл. від 31.10.2017р. скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений ОСОБА_2 позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської обл., яка полягає у непроведенні призначення та виплаті ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із зарахуванням до стажу роботи, що дає право судді на одержання щомісячного довічного грошового утримання, календарного періоду проходження строкової військової служби, половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті вищого навчального закладу та часу роботи на посаді слідчого.

Зобов'язати Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської обл. зарахувати до стажу роботи ОСОБА_2, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, наступні періоди:

календарного періоду проходження строкової військової служби з 10.06.1985р. до 31.07.1987р. включно тривалістю 02 роки 01 місяць 21 день;

половину строку навчання у Вищій школі МБ Росії імені Ф.Е.Дзержинського з 01.08.1987р. до 23.04.1992р. включно тривалістю 02 роки 04 місяці 11 днів;

час роботи на посаді слідчого в органах Служби Безпеки України з 30.04.1992р. до 25.11.1996р. включно тривалістю 04 роки 06 місяців 26 днів.

Зобов'язати Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської обл. нарахувати та виплачувати призначене ОСОБА_2 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи з його розміру - 90 (дев'яносто) відсотків заробітку судді на відповідній посаді Закарпатського окружного адміністративного суду, без обмеження граничного розміру такого грошового утримання, починаючи з 11.03.2017р., а також провести виплату недоотриманих коштів у зв'язку з проведеним перерахунком, з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги про зобов'язання провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 10.11.2016р. до 10.03.2017р. включно - залишити без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської обл. (юридична адреса: 88017, м.Ужгород, вул.Загорська, 2; ) судові витрати в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. сплаченого судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
М. В. Костів
Дата складення повного судового рішення: 01.02.2018р.