Справа № 468/1747/17-а
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

01 лютого 2018 р. справа № 468/1747/17-а
м. Миколаїв

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Мороз А. О., ознайомився з

адміністративним позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1,56101

до відповідачів:1. Херсонського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області, вул. Маяковського, 10, м. Херсон, 73000 2. слідчого СВ Херсонського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області О.Г. Видина, вул. Маяковського, 10, м. Херсон, 73000

про:визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до Херсонського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області, слідчого СВ Херсонського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області Вилина О.Г. з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) слідчого СВ Херсонського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області О.Г. Видина.

- зобов'язати Херсонський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області визначити відповідні органи, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суд, про що винести постанову про відшкодування на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди заподіяної внаслідок незаконних дій органів дізнання, досудового слідства, прокуратури.

Предметом оскарження є дії слідчого щодо не винесення постанови про відшкодування позивачу матеріальної шкоди заподіяної внаслідок незаконних дій органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Судом встановлено, що позивач звертався в порядку цивільного судочинства з позовом про стягнення на його користь шкоди, заподіяної внаслідок незаконних дій органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 23.06.2017 р. було задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто на його користь відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконних дій органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду в сумі 163200 грн. моральної шкоди, 5000 грн. в рахунок відшкодування сум, сплачених у зв'язку з поданням юридичної допомоги та 1395 грн. в рахунок відшкодування сум витрат на транспортні послуги.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 13.09.2017 р. вищезазначене рішення суду першої інстанції в частині відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок незаконних дій органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду скасоване та провадження у справі в цій частині закрито. При цьому, в мотивувальній частині ухвали Апеляційного суду Миколаївської області зазначено, що Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та Положенням застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», затвердженого наказом Мінюсту України від 4 березня 1996 року № 6/5, Генеральної прокуратури України від 4 березня 1996 року № 3 та Мінфіну України від 4 березня 1996 року № 41, визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, при цьому встановлення розміру грошових доходів, втрачених громадянами внаслідок незаконних дій зазначених органів, віднесено до компетенції цих органів, а не суду.

19.09.2017 р. позивач звернувся із заявою про відшкодування йому матеріальної шкоди, завданої незаконними діями досудового слідства до Херсонської місцевої прокуратури, на яку Херсонською місцевою прокуратурою повідомлено позивача, що за отриманням відповідної постанови про відшкодування завданої шкоди необхідно звернутись до органу досудового розслідування Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області.

20.10.2017 р. позивач звернувся із заявою про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства до відділу поліції ГУНП в Херсонській області.

Листом №36/Г-772 від 31.0.2017 р. позивача повідомлено, що відшкодування моральної шкоди вирішується судом відповідно до чинного законодавства і розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Тобто, з даного листа вбачається, що відділ поліції ГУНП в Херсонській області надав відповідь щодо відшкодування моральної шкоди, хоча позивач просив вирішити питання щодо матеріальної шкоди.

20.11.2017 р. позивач звернувся зі скаргою на дії слідчого Видина О.Г. щодо не винесення постанови про відшкодування матеріальної шкоди до Херсонської місцевої прокуратури та просив зобов'язати орган, який проводив слідчі дії винести постанови про відшкодування позивачу матеріальної шкоди.

Вищезазначену скаргу Херсонська місцева прокуратура направила до відділу поліції ГУНП в Херсонській області листом №96-142-13 від 27.11.2017 р.

Листом №36/13864 від 06.12.2017 р. позивачу слідчим СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області Видин О.Г. надано відповідь, що питання відшкодування матеріальної шкоди та питання законності дій органів досудового розслідування вирішується виключно судом згідно чинного законодавства.

При цьому, Апеляційним судом Миколаївської області в своїй ухвалі від 13.09.2017 р. вже було зазначено, що вирішення питання щодо відшкодування позивачу витрат на правову допомогу та витрат на проїзд відноситься до компетенції органу досудового розслідування. Тобто, винесення постанови про відшкодування та визначення розміру цього відшкодування є обов'язком органу досудового розслідування, який проводив досудове розслідування.

Позивач вважає вищезазначені дії слідчого Видина О.Г. протиправними, у зв'язку з чим і звернувся з позовом до адміністративного суду.

На думку суду, позов ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

З наведених норм слідує, що адміністративним судам підсудні справи, які відповідають сукупності наступних критеріїв:

- стороною спору повинен виступати суб'єкт владних повноважень;

- суб'єкт владних повноважень повинен здійснювати по відношенню до іншої сторони владні управлінські функції, надавати адміністративні послуги або порушити права у виборчому процесі.

В даному випадку спір не відповідає жодному з цих критеріїв. Статус слідчого визначається кримінально-процесуальним законодавством і він не є суб'єктом владних повноважень у розумінні КАС України. Крім того, слідчий не здійснює владні управлінські функції - ним здійснюється процесуальна діяльність, яка не належить до сфери управління, а тому перегляд рішень, прийнятих слідчим в порядку кримінально-процесуального законодавства, не може здійснюватись в іншому виді судочинства, в даному випадку адміністративного. Аналогічна правова позиція викладена у спільному листі Вищого адміністративного суду України і Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 березня 2011 р. № 334/8/13-11 і від 11 березня 2011 р. № 259/0/4-11 відповідно. Зокрема в листі наголошується на тому, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів дізнання, досудового слідства чи прокуратури повинно відбувати за правилами Кримінально-процесуального кодексу України (далі - КПК України), а не КАС України.

Слід врахувати, що і в рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, частини третьої статті 110, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України та конституційним поданням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо офіційного тлумачення положень статей 97, 110, 234, 236 Кримінально-процесуального кодексу України, статей 3, 4, 17 Кодексу адміністративного судочинства України в аспекті статті 55 Конституції України (справа про оскарження бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо заяв про злочини), справа № 1-29/2011 від 14 грудня 2011 р. № 19-рп/2011, також зазначено, що КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів, а тому оцінка рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів кримінального провадження не належить до компетенції адміністративного суду.

Таким чином, правовідносини, які виникли між позивачем та органом досудового слідства склались ще під час досудового розслідування, а відшкодування шкоди є наслідком неправомірних дій, вчинених під час досудового розслідування і порядок оскарження дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування передбачений Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають окремому розгляду в порядку адміністративного судочинства, але позивач має право звернутись до суду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України та оскаржити процесуальні дії слідчого щодо відмови у прийнятті відповідної постанови.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 170, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у адміністративній справі.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження у адміністративній справі надіслати позивачу разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ст. 256 КАС України.

4. Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень КАС України.

Суддя А. О. Мороз