Справа № 824/991/15-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2018 Київ К/9901/1183/18 824/991/15-а

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого Смоковича М. І.,
суддів: Данилевич Н. А., Стрелець Т. Г.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 824/991/15-а
за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонної загально-профільної медико-соціальної експертної комісії № 2 про визнання дій дискримінаційними, визнання нечинним і скасування рішення, стягнення моральної шкоди, зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду, прийняту 06 липня 2015 року у складі головуючого судді Спіжавки Г. Г. та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду, постановлену 29 вересня 2015 року у складі колегії суддів: головуючого Совгири Д. І., суддів: Білоуса О. В., Курка О. П.,

в с т а н о в и в :

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувсь до суду з адміністративним позовом до Міжрайонної загально-профільної медико-соціальної експертної комісії № 2 (далі МСЕК № 2), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:
визнати дискримінацію ОСОБА_1 з боку посадових осіб МСЕК №2;
визнати незаконним та скасувати рішення МСЕК № 2, довідку № 20 від 02 квітня 2015 року, довідку серії БВМ-2008 від 02 квітня 2015 року по медико-соціальній експертизі ОСОБА_1 за направленням Чернівецького МВК №33/83 від 10 березня 2015 року, направленням на МСЕК Чернівецького військового госпіталю НОМЕР_1 ;
зобов`язати МСЕК № 2 визнати ОСОБА_1 непрацездатним на день проведення його медико-соціальної експертизи та зробити виправлення в листку непрацездатності позивача серії АГГ № 825503 відповідно чинного законодавства про продовження строку тимчасової непрацездатності;
зобов`язати МСЕК № 2 надати позивачу належним чином завірені копії всіх матеріалів усіх медико-соціальних експертиз ОСОБА_1 в тому числі копії всіх документів, передбачених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 577 від 30 липня 2012 року, копії протоколів засідань всіх комісій, копії усіх рішень комісій, копії призначених реабілітаційних заходів по усіх рішеннях комісій;
зобов`язати МСЕК № 2 повторно провести медико-соціальну експертизу ОСОБА_1 для встановлення інвалідності та визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках за направленням Чернівецького військового госпіталю НОМЕР_1 та направленням ІНФОРМАЦІЯ_1 №33/83 від 10 березня 2015 року з виконанням комісією всіх покладених на неї законодавством обов`язків та надати дозвіл на відеозапис експертизи;
зобов`язати МСЕК № 2 залучити до документів медико-експертної справи ОСОБА_1 та розглянути за його участю при проведенні повторної медико-соціальної експертизи позивача документи його звернення до МСЕК № 2;
зобов`язати МСЕК № 2 при проведенні повторної медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 приймати рішення по встановленню йому групи інвалідності без зазначення строку повторного огляду, враховуючи стійкі, вираженої важкості порушення функцій його організму, значне обмеження життєдіяльності, значний ступінь втрати професійної працездатності по кожному з захворювань відповідно до Свідоцтва про хворобу ОСОБА_1 № 28 від 04 червня 2008 року, Свідоцтва про хворобу ОСОБА_1 № 329/2 від червня 2014 року, результатів медичного огляду позивача, затверджених ЛКК Чернівецького військового госпіталю від 19 березня 2015 року, іншої документації, що стосується його захворювань;
зобов`язати МСЕК № 2 при проведені повторної медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 при прийнятті рішення по встановленню ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках, встановити підсумковий сумарний відсоток стійкої втрати працездатності по результатам відсотків стійкої втрати працездатності по кожному захворюванню окремо ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про хворобу позивача № 28 від 04 червня 2008 року, Свідоцтва про хворобу № 329/2 від 05 червня 2014 р., результатів медичного огляду позивача, затверджених ЛКК Чернівецького військового госпіталю від 19 березня 2015 року, інших медичних документів, що стосуються захворювань позивача, виконати дії, передбачені наказом Міністерства охорони здоров`я України № 420 від 05 червня 2012 року та видати довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, затверджену наказом Міністерства охорони здоров`я України № 577 від 30 липня 2012 року, із зазначенням причинного зв`язку втрати працездатності;
зобов`язати МСЕК № 2 виконати в повному обсязі вимоги пунктів 2.11., 2.12. наказу Міністерства охорони здоров`я України № 420 від 05 червня 2012 року, скласти та видати індивідуальну програму реабілітації позивача у разі визнання його інвалідом або встановлення факту втрати ним професійної працездатності на повторній медико-соціальній експертизі у встановлені законодавством терміни;
стягнути з МСЕК № 2 на користь позивача грошові кошти у відшкодування завданої йому моральної та матеріальної шкоди на суму 59579,76 грн. та 21068,25 грн. відповідно, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю комісії.
Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що під час проходження військової служби в 2014 році позивачем отримано невиліковне захворювання, а саме неспецифічний виразковий коліт (далі НВК), у зв`язку з чим проходив лікування у військових медичних закладах при проходженні служби та після звільнення у цивільних медичних закладах.
Позивач вказує, що за весь період проходження військової служби в Збройних Силах України він набув невиліковних захворювань, які потребують постійного лікування та засвідчені відповідними свідоцтвами про хворобу, виданими військово-медичними закладами, документами медичного огляду ОСОБА_1 . Чернівецьким 376 військовим госпіталем, затвердженими ЛКК від 19 березня 2015 року, та іншими документами, що підтверджують факт отримання цих захворювань при проходженні служби та прогресування перебігу кількох з них, проте рішення про наявність чи відсутність інвалідності у ОСОБА_1 відповідачем прийнято не було.
Позивач стверджує, що 19 березня 2015 року він пройшов рекомендований обласною МСЕК медичний огляд у 376-му військовому госпіталі міста Чернівці, де всі захворювання відповідно до свідоцтв про хворобу підтверджено, а по деяким виявлено зазначене погіршення та прогресування перебігу. На підставі цього медичні документи по всім захворюванням були направлені військовим госпіталем на обласну МСЕК за скеруванням Чернівецького МВК № 33/83 від 10 березня 2015 року для медичного огляду та визначення відсотку втрати працездатності і групи інвалідності по захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби в періоди з 03 серпня 1992 року по 16 вересня 2008 року та з 19 березня 2014 року по 16 липня 2014 року.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не було визнано непрацездатним, позивач вважає, що документи, які стосуються стану його здоров`я, перебігу захворювань, ступеня втрати працездатності в повному обсязі розглянуті МСЕК № 2 не були, а рішення, що прийнято на підставі неповних, необ`єктивних, та необґрунтованих даних.
Позивач також наголошує на тому, що запис комісії, зроблений в листку непрацездатності ОСОБА_1 серії АГГ № 825503, засвідчений підписом голови МСЕК № 2 та печаткою МСЕК № 2, а отже зроблений всупереч вимогам Інструкції про порядок заповнення лиска непрацездатності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 532/274/136-ос/1406 від 03 листопада 2004 року, а тому підлягає скасуванню.
Вважаючи, що рішення МСЕК № 2 по експертизі прийняті з порушенням вимог законодавства, а видані довідки на підставі неправомірних рішень МСЕК №2 є незаконними та підлягають скасуванню, а позивач звернувсь до суду з вимогою визнати дії дискримінаційними, скасувати рішення та стягнути моральну шкоду.
Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду, постановлену 28 вересня 2015 року, в позові відмовлено.
Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів, що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
04 січня 2018 року касаційна скарга ОСОБА_1 надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах, яка ухвалою судді-доповідача від 09 січня 2018 року прийнята до провадження.
У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування касаційної скарги вказує на неврахування судами попередніх інстанцій процедури проведення медико-соціальної комісії, що призвело до неправомірного рішення про відмову в позові.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 у період з 03 серпня 1992 року по 16 вересня 2008 року та з 19 березня 2014 року по 16 липня 2014 року проходив військову службу у лавах Збройних Силах України.
23 липня 2014 року Чернівецьким ОВК було видано свідоцтво про хворобу № 329/2 від 05 червня 2014 року, в якому зафіксований діагноз неспицифічний виразковий коліт, середнього ступеня важкості, проктосигмоїдит, фаза нестійкої ремісії. Хронічний внутрішній геморой з рідкими загостреннями при успішному лікуванні, та вказано, що ОСОБА_1 обмежено придатний до військової служби.
11 грудня 2014 року на підставі направлення міської поліклініки №1 міста Чернівці та отриманих з МСЕК № 1 медико-експертної справи попереднього огляду від 03 листопада 2008 року позивач пройшов експертизу у МСЕК № 2 та за результатами огляду був встановлений діагноз: Неспецифічний виразковий коліт середньої ступені важкості, нестійка ремісія, хронічний гепатит, змішаної етіології малоактивний компенсований. Хронічний безкам`янний холецистит нестійка ремісія, хронічний панкреатит з помірною зовнішньо-секреторною недостатністю, нестійка ремісія. Остеохондроз шийно-грудного відділу хребта без статико-динамічних порушень.
Разом з цим, вказано на невідповідність поданого позивачем свідоцтва про хворобу № 329/2, виданого ВЛК терапевтичного профілю ВМКЦ західного регіону, міста Львів від 29 травня 2014 року попередньому свідоцтву № 28, який видано ВЛК військового госпіталю міста Чернівці від 29 травня 2008 року.
Таке рішення позивачем було оскаржено до обласної МСЕК, внаслідок чого 08 січня 2015 року позивач був оглянутий обласною комісією, якою підтверджено обґрунтованість та правильність рішення первинної МСЕК.
В зв`язку з перебуванням позивача на лікарняному, питання щодо встановлення групи інвалідності не розглядалось у зв`язку з завершенням лікування, а видача окремого висновку не передбачено.
Тому, позивача повідомлено, що після лікування в разі невстановлення групи інвалідності, МСЕК може розглянути питання по визначенню розмірів втрати працездатності, але для цього ОСОБА_1 необхідно направлення для проведення такої експертизи органу, який в подальшому буде здійснювати виплату страхового відшкодування.
Відповідно до свідоцтва про хворобу № 28 від 29 травня 2008 року з врахуванням ступеню функційних порушень в організмі позивачу було визначено 25 % втрати професійної працездатності.
Так, порівняльний аналіз хвороб, зазначених в свідоцтві про хворобу за 2008 рік та деяких хвороб зазначених у свідоцтві про хворобу № 329/2 від 29 травня 2014 року показав, що у першому випадку вони пов`язані з проходженням військової служби і по них уже визначались відсотки втрати працездатності, а у другому випадку вони не пов`язані з проходженням військової служби.
З метою уточнення зазначених відомостей матеріали медико-експертної справи позивача були скеровані на регіональну ВЛК.
З листа начальника ВЛК Західного регіону від 23 січня 2015 року № 51 вбачається, що для встановлення причинного зв`язку захворювань позивача, ВЛК було прийнято рішення направити ОСОБА_1 на повторний медичний огляд у ВМКУ ЗР м. Львів, проте на такий огляд позивач не з`явився.
02 квітня 2015 року позивач внаслідок завершення лікування був повторно оглянутий на МСЕК № 2.
За результатами такого огляду, відповідачем прийнято рішення про встановлення ОСОБА_1 25 % втрати працездатності без встановлення ознак інвалідності, про що позивачу надані відповідні документи.
Відмовляючи у позові, суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог та відсутність у діях відповідача ознак дискримінації прав ОСОБА_1 .
Таку позицію Чернівецького окружного адміністративного суду підтримав і Вінницький апеляційний адміністративний суд, який здійснив перегляд цієї справи.
Колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначені висновки судів попередніх інстанцій вважає вірними та такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального та процесуального права.
Процедура проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначена Положенням про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 (далі Положення про МСЕК № 1317).
Пунктом 3 Положення про МСЕК № 1317 встановлено, що медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
За змістом пункту 4 Положення Про МСЕК № 1317 Міністерство охорони здоров`я (далі МОЗ) утворює Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ, яку очолює головний лікар.
Приписами пункту 10 вказаного Положення обумовлено, що залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються комісії загального та спеціалізованого профілів. До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з наказом від 21 лютого 2012 року № 15 Про створення міжрайонної загальнопрофільної МСЕК № 2 та організацію її роботи в даному випадку входили три лікарі за спеціальностями: лікар-хірург 1,0 ст. ОСОБА_2 , лікар-невролог 1,0 ст. ОСОБА_3 , лікар-терапевт 1,0 ст. ОСОБА_4 , а також спеціаліст з реабілітації, а саме лікар-реабілітолог 0,5 ст., що виконує обов`язки лікара-терапевта ОСОБА_4 .
Щодо лікаря-психолога, як підтверджено наказом № 15, такої посади в штаті МСЕК № 2 не передбачено, а отже наведене свідчить про відсутність підстав вважати комісію неповноважною для ухвалення рішення, як стверджував позивач.
Відповідно до пункту 4 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317, комісія приймає документи осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за наявності у них стійкого чи необоротного характеру захворювання, а також у разі безперервної тимчасової непрацездатності не пізніше ніж через чотири місяці з дня її настання чи у зв`язку з одним і тим самим захворюванням протягом п`яти місяців з перервою за останніх 12 місяців, а у разі захворювання на туберкульоз протягом 10 місяців з дня настання непрацездатності.
В доводах касаційної скарги ОСОБА_1 стверджував, що відповідачем порушено вищевказану вимогу Положення та винесено на розгляд комісії період тимчасової непрацездатності тільки за останні 4 місяці, що обумовило прийняття необ`єктивного рішення.
Однак, матеріали справи, в тому числі сам акт огляду комісії свідчить про те, що на засіданні були переглянуті всі матеріали медико-експертної комісії ОСОБА_1 , які містять всі документи про стан його здоров`я з 2008 року.
За таких обставин, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо правомірності рішення МСЕК № 2 від 02 квітня 2015 року, виданих довідок № 20 від 02 квітня 2015 року та серії БВМ-2008 від 02 квітня 2015 року по медико-соціальній експертизі ОСОБА_1 за направленням Чернівецького МВК № 33.
Щодо вимоги про зобов`язання МСЕК № 2 надати позивачу належним чином завірені копії всіх матеріалів усіх медико-соціальних експертиз ОСОБА_1 в тому числі копії всіх документів, передбачених наказом МОЗ України № 577 від 30 липня 2012 року, копії протоколів засідань всіх комісій, копії усіх рішень комісій, копії призначених реабілітаційних заходів по усіх рішеннях комісій, слід зазначити, що за змістом пункту 3 Положення про МСЕК № 1317, відповідач проводить огляд документів для встановлення чи невстановлення певного факту за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я.
Водночас, Положенням про МСЕК № 1317 не передбачено обов`язку чи певного порядку видачі зазначених позивачем документів, а відповідальність за якість медичного обстеження, своєчасність та обґрунтованість направлення громадян на медико-соціальну експертизу згідно з пунктом 18 Положення про МСЕК № 1317, покладається на керівника лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я.
Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, підпунктом 4 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 липня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович
Судді Н. А. Данилевич
Т. Г. Стрелець