Справа № 202/7919/17
Суддя: Волошин Є. В.
Дата ухвалення: 2018-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/7919/17
Провадження № 6-а/202/1/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2018 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Волошина Є.В.

за участю секретаря Шишляннікова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання по адміністративній справі № 2а-1910/2010 за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії щодо особи, яка має статус «дитина війни»,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання по адміністративній справі № 2а-1910/2010 за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії щодо особи, яка має статус «дитина війни, в якій просила суд поновити пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа по справі № 2а-1910/2010.

Заявник у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вивчивши матеріали заяви, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів заяви, постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково.

На даний час постанова суду по цивільній справі № 2а-1910/10 не виконана.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Конституційний суд України зазначає, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Конституційний суд України в абзаці одинадцятому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини рішення від 11.03.2011 року № 2-рп/2011, посилаючись на позицію Європейського суду з прав людини, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

Крім того, обов'язкове виконання рішення суду покладається також Конвенцією про захист прав та свобод людини, яка ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" від 17.07.1997 р. Отже, її положення є обов'язковими для виконання Україною.

Ст. 6 вказаної Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено право на справедливий суд, однак дане право було б ізольованим, якщо допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали чинності. Тлумачення ч. 1 ст. 6 вказаної Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 КАС України закон, який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду (Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року).

Рішення суду, яке набуло законної сили, повинно бути виконане. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права.

Відмова суду в поновленні строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа призведе до того, що вказане судове рішення не буде виконане, що суперечить основним принципам національного законодавства України та практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 КАС України стягувачам, які пропустили строк для предявлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до виконання до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Щодо поновлення процесуальних строків національними судами Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" від 21.02.1975 року п. 36), не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі "Герін проти Франції" від 29.07.1998 року п. 37).

Так, відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у ч. 1 цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає причини пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання поважними, тому заява ОСОБА_1 є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, ст. ст. 22, 24 ЗУ "Про виконавче провадження", п.п. 18.4 п. 1 Розділу VII Перехідних положень, ст. ст. 3, 6, 14, 248, 376 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк для предявлення виконавчого листа № 2а-1910/2010 за адміністративною позовною заявою ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії щодо особи, яка має статус «дитина війни».

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Є.В. Волошин