Справа № 826/8065/17
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8065/17 Суддя (судді) першої інстанції: Літвінова А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Ключковича В.Ю., Беспалов О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Васіної І.О.,

представника відповідача - Бігдан А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційні скарги ОСОБА_2 та Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині неналежного розгляду звернень ОСОБА_2 від 31.03.2017 та від 11.04.2017, включаючи порушення встановлених строків їх розгляду;

зобов'язати відповідача належним чином розглянути звернення ОСОБА_2 від 31.03.2017 та від 11.04.2017, надавши повну та обгрунтовану відповідь по суті порушених у даних зверненнях питань.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача в частині несвоєчасного надання відповіді на скаргу ОСОБА_2 від 11.04.2017. Визнано протиправною бездіяльність відповідача в частині неналежного розгляду звернень ОСОБА_2 від 31.03.2017 та від 11.04.2017 та зобов'язано відповідача належним чином розглянути звернення ОСОБА_2 від 31.03.2017 та від 11.04.2017, надавши повну та обґрунтовану відповідь по суті порушених у даних зверненнях питань. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивачем та відповідачем подано апеляційні скарги.

Позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та розподілу судових витрат, з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та винести нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги повністю. Свої доводи обґрунтовує тим, що судом першої інстанції невірно визначено дату отримання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скарги позивача від 31.03.2017 та дату надання відповіді відповідачем на його скарги. Крім того, на думку позивача, судом першої інстанції невірно розраховано розмір судових витрат, які необхідно йому присудити на підставі прийнятого рішення.

Відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, в зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи. Свої доводи обґрунтовує тим, що відповідачем не було порушено порядку та строків розгляду звернень позивача, визначених Законом України «Про звернення громадян».

До Київського апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2, зареєстрований 04.01.2017 за вх. №375, у якому він зазначає, що відповідачем не було доведено та не підтверджено належними доказами, що Департамент державної виконавчої служби діяв у повній відповідності до вимог чинного законодавства України, а його лист від 18.05.2017 є результатом об'єктивного, повного та своєчасного розгляду скарг позивача від 31.03.2017 та 11.04.2017, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби відсутні.

У судовому засіданні 01 лютого 2018 року представники відповідача апеляційну скаргу підтримали, проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечували. Разом з тим, позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та підтримав свою апеляційну скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 31.03.2017 ОСОБА_2 подав скаргу на ім'я директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просив:

1) ініціювати проведення службового розслідування наведених їм фактів неналежного виконання в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Ярушевською І.І. своїх посадових обов'язків;

2) повідомити:

- на якій підставі в години, призначені для проведення посадовими особами Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України особистого прийому громадян, проводяться наради за участі керівників структурних підрозділів Департаменту державної виконавчої служби;

- причини відмови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Біловола В.О. здійснювати заходи примусового виконання рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2016 в адміністративній справі №826/2273/15 (на підставі якого видано виконавчий документ) та направлені на закінчення виконавчого провадження №50663091.

В подальшому, 11.04.2017 позивач подав ще одну скаргу на ім'я директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. В даній скарзі ОСОБА_2 просив винести постанову, якою визнати неповною та необ'єктивною перевірку виконавчого провадження №50663091, проведену начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Ярушевською І.І., встановивши факти бездіяльності головного державного виконавця Біловола В.О., яка полягає у невжитті всіх достатніх, а головне своєчасних, заходів для виконання рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2016 року у адміністративній справі №826/2273/15; повідомити точну дату передачі виконавчого провадження №50663091 головному державному виконавцю Нідченку Д.Є.

Міністерство юстиції України листом від 03.05.2017 №М-9646/201/4 повідомило позивача про те, що Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України проводиться перевірка викладених у зверненні від 31.03.2017 фактів, а тому остаточна відповідь буде надана додатково.

Листом Міністерства юстиції України від 18.05.2017 №М-9646/20.5, №-11038/20.5 ОСОБА_2 надано відповідь щодо результатів розгляду звернень від 31.03.2017 та від 11.04.2017.

Позивач вважаючи, що відповідь на його звернення від 31.03.2017 та від 11.04.2017 надана несвоєчасно та неповно, звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що, Міністерством юстиції України порушено місячний строк розгляду скарги ОСОБА_2 від 11.04.2017 та надана відповідь на поставлені в ній питання лише частково, та не надано відповіді на жодне з поставлених питань в скарзі позивача від 31.03.2017.

У задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача в частині несвоєчасного надання відповіді на скаргу ОСОБА_2 від 31.03.2017 суд відмовив та зазначив, що остаточна відповідь на вказану скаргу позивача надана відповідачем у строки, визначені статтею 20 Закону України «Про звернення громадян».

Колегія суддів апеляційної інстанції, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, зазначає наступне.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон України «Про звернення громадян» регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення (далі - Закон).

Згідно ст. 1 Закону громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

В силу ст. 3 Закону, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Статтею 18 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Згідно ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, їх працівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечити поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

Пунктом 1 Указу Президента України "Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування" від 07 лютого 2008 року №109/2008 постановлено Кабінету Міністрів України, міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським, районним державним адміністраціям та органам місцевого самоврядування вжити невідкладних заходів щодо забезпечення реалізації конституційних прав громадян на письмове звернення та особистий прийом, обов'язкове одержання обґрунтованої відповіді, неухильного виконання норм Закону України "Про звернення громадян", упорядкування роботи зі зверненнями громадян, зокрема, щодо: недопущення надання неоднозначних, необґрунтованих або неповних відповідей за зверненнями громадян, із порушенням строків, установлених законодавством, безпідставної передачі розгляду звернень іншим органам; викоренення практики визнання заяв чи скарг необґрунтованими без роз'яснення заявникам порядку оскарження прийнятих за ними рішень; створення умов для участі заявників у перевірці поданих ними заяв чи скарг, надання можливості знайомитися з матеріалами перевірок відповідних звернень; з'ясування причин, що породжують повторні звернення громадян, систематичного аналізу випадків безпідставної відмови в задоволенні законних вимог заявників, проявів упередженості, халатності та формалізму при розгляді звернень; вжиття заходів для поновлення прав і свобод громадян, порушених унаслідок недодержання вимог законодавства про звернення громадян, притягнення винних осіб у встановленому порядку до відповідальності, в тому числі до дисциплінарної відповідальності за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків щодо розгляду звернень громадян.

Рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на нормах чинного законодавства. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов'язана забезпечити своєчасне і правильне виконання прийнятого рішення, а в разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів до поновлення порушених прав громадян.

Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі поставлені в них питання, вжиті необхідні заходи і заявникам дані вичерпні відповіді.

Частиною першою статті 20 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби в частині несвоєчасного надання відповіді на скаргу ОСОБА_2 від 31.03.2017, суд першої інстанції виходив з того, що вказану скаргу позивача відповідачем отримано 05.04.2017 та листом Міністерства юстиції України від 03.05.2017 №М-9646/201/4, тобто в межах місяця після її отримання, повідомлено позивача, що порушені у даній скарзі питання потребують додаткового вивчення, а тому остаточна відповідь буде надана додатково, тобто продовжено місячний термін розгляду скарги. Надалі, суд першої інстанції зазначає, що відповідь про результати розгляду скарги ОСОБА_2 від 31.03.2017 була надана листом Міністерства юстиції України від 18.05.2017 №М-9646/20.5, тобто через 45 днів, як це передбачено статтею 20 Закону України «Про звернення громадян».

Однак, погодитись з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може, з огляду на наступне.

Як вбачається з відмітки на рекомендованому повідомленнях про вручення поштового відправлення (а.с.10), скаргу позивача від 31.03.2017 відповідачем отримано 03.04.2017, а не 05.04.2017, як помилково визначено судом першої інстанції.

Безпідставними є посилання відповідача в апеляційній скарзі на відстеження пересилання поштового відправлення за штрихкодованим ідентифікатором №083, відповідно до якого, як зазначено ним, останнє вручено адресату 05.04.2017.

Колегія суддів зазначає, що вказаний штрихкодований ідентифікатор вказує на дату повернення рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення на адресу ОСОБА_2 в смт. Чабани, а не вручення скарги директору Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Так, на зворотному повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення оператор поштового зв'язку робить дві наліпки з штрихкодованими ідентифікаторами: у лівому верхньому куті - тотожний самому рекомендованому поштовому відправленню та у нижньому правому куті - яким реєструється саме зворотне повідомлення, оскільки воно також вважається рекомендованим поштовим відправленням.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції невірно визначено дату отримання відповідачем скарги позивача від 31.03.2017.

Стосовно скарги ОСОБА_2 від 11.04.2017, то як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідно до відмітки на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, вона отримана відповідачем 13.04.2017 (а.с.12, на звороті).

При цьому, доводи відповідача в апеляційній скарзі про отримання вказаної скарги ОСОБА_2 18.04.2017 жодними доказами не підтверджено, та не спростовано її отримання 13.04.2017.

З матеріалів справи вбачається, що відповідь про результати розгляду скарг ОСОБА_2 від 31.03.2017 та 11.04.2017 була надана листом Міністерства юстиції України від 18.05.2017 №М-9646/20.5, №-11038/20.5.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, 18.05.2017 не є датою надання відповіді на скарги позивача, як помилково вважає суд першої інстанції, а є лише днем реєстрації листа відповідача №М-9646/20.5, №-11038/20.5.

Як вбачається з матеріалів справи, вказаний лист від 18.05.2017 №М-9646/20.5 був направлений позивачу лише 06.06.2017, відповідно до відбитку поштового штемпеля на конверті (а.с.15). Вказане представниками відповідача ні під час розгляду справи у суді першої інстанції, ні під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції спростовано не було.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку визначальною є дата саме направлення відповіді на скаргу позивача, а не дата її реєстрації у відповідному органі, тобто датою надання відповіді на скаргу є дата направлення вказаної відповіді заявнику.

Стосовно доводів представників відповідача під час апеляційного розгляду справи, що Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України своєчасно надано відповідь на скарги ОСОБА_2, а направлення вказаної відповіді здійснювалося іншим структурним підрозділом Міністерства, в зв'язку з чим вина відповідача в затримці надіслання відповіді відсутня, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять інформації стосовно дати передачі вказаної відповіді до цього структурного підрозділу для відправки. Не змогли надати вказаної інформації і представники відповідача під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а тому вказані доводи є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

З огляду на викладене строк розгляду скарги ОСОБА_2 від 31.03.2017 склав 64 дні, а скарги від 11.04.2017 - 53 дні.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідь на скарги позивача від 31.03.2017 та від 11.04.2017 надана відповідачем з пропуском строку, передбаченого ст. 20 Закону України «Про звернення громадян».

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідь не містить повних відповідей на питання, порушені позивачем у скаргах від 31.03.2017 та від 11.04.2017.

Отже, вимоги позивача про визнання протиправними дій Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби в частині несвоєчасного надання відповіді на скаргу ОСОБА_2 від 31.03.2017 підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні цих вимог - скасуванню.

Щодо доводів відповідача про невідповідність скарг ОСОБА_2 вимогам ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів зазначає про їх безпідставність, оскільки скарга позивача від 31.03.2017 була подана в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян».

Стосовно скарги від 11.04.2017, колегією суддів не встановлено її невідповідності вимогам вимогам ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Не доведено вказаної невідповідності і представниками відповідача під час апеляційного розгляду скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Матеріалами справи підтверджується понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2688 (дві тисячі шістсот вісімдесят вісім ) грн. 00 коп.

Враховуючи, що адміністративний позов є обґрунтованим, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з Міністерства юстиції України. за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в розмірі 2688 (дві тисячі шістсот вісімдесят вісім ) грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На думку колегії суддів, оскаржуване рішення прийняте судом першої інстанції за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи та за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження, а тому його апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС, Київський апеляційний адміністративний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2017 року - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2017 року - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2017 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби в частині несвоєчасного надання відповіді на скаргу ОСОБА_2 від 31.03.2017 та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги в цій частині - задовольнити.

Визнати протиправними дії Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби в частині несвоєчасного надання відповіді на скаргу ОСОБА_2 від 31.03.2017.

У решті постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Стягнути з Міністерства юстиції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в розмірі 2688 (дві тисячі шістсот вісімдесят вісім ) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяВ.Ю. Ключкович

СуддяО.О. Беспалов

Повне судове рішення складено 05.02.2018