Справа № 357/13644/17
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Губської О.А.

суддів: Беспалова О.О., Парінова А.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві 4 батальйону 6 роти Рогоза Андрія Ігоровича на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві 4 батальйону 6 роти Рогоза Андрія Ігоровича про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві 4 батальйону 6 роти Рогоза Андрія Ігоровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 185338 від 14.10.2017 та закриття провадження по справі.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2017 року позов задоволено. Визнано незаконною та скасовано постанову серія ЕАА № 185338 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.3 ст.122 КУпАП.

На вказане судове рішення відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати названу постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, при цьому посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позиція апелянта обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про порушення відповідачем порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного адміністративного суду не надходив.

01.02.2018 позивачем подано клопотання про відкладення судового розгляду справи на іншу дату. Проте, вказане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності відноситься до категорії термінових адміністративних справ та відповідно до вимог ч.5 ст.286 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справи вказаної категорії у десятиденний строк.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання до суду також не з'явився, явки свого представника не забезпечив.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін по справі відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду - змінити в частині мотивування з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, 14.10.2017 поліцейським інспектором УПП в м. Києві 4 батальйону 6 роти Рогоза А.С. було складено постанову серії ЕАА № 185338, відповідно до якої ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за те, що він 14.10.2017, керуючи автомобілем по вул. Парковій в м. Києві, не надав перевагу в русі патрульному автомобілю, який рухався з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору, чим порушив п.3.2. ПДР України.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності регламентовано нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі ( ч.2 ст. 258 КУпАП).

Згідно ч.4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Остання, наразі, містить вимоги до змісту постанови про правопорушення.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

За таких обставин, доводи суду першої інстанції про необхідність складення протоколу є помилковими, та такі мотиви для задоволення позовних вимог не відповідають нормам матеріального права.

Щодо доведеності вини правопорушника, колегія суддів звертає увагу на наступне.

За змістом абзацу першого пункту 3.2 Правил дорожнього руху у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов'язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

У відповідності до ч. 3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом першої інстанції в ході розгляду справи була допитана в якості свідка пасажир, яка перебувала в автомобілі позивача - ОСОБА_5.

У судовому засіданні 19 грудня 2018 року свідок ОСОБА_5, пояснила, що 14.10.2017 вона перебувала в автомобілі під керуванням позивача, по дорозі їхав кортеж автомобілів без будь-яких світлових або звукових сигналів, цей кортеж супроводжували поліцейські автомобілі. Позивач скерував авто до правої частини дороги. Автомобіль позивача зупинили поліцейські, вказали на порушення, якого не було.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, відповідачем на підтвердження правомірності своїх дій щодо прийняття спірної постанови та застосування до позивача адміністративного стягнення не було надано до суду жодного доказу, отже вчинення позивачем адміністративного правопорушення, з огляду на яке відповідачем була складена постанова серії ЕАА № 185338 від 14 жовтня 2017 року про адміністративне правопорушення та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн., належним чином не доведено.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З матеріалів справи не вбачається, що позивачем було допущено порушення ПДР України, жодних доказів щодо саме обставин вчинення позивачем правопорушення, відповідачем суду не надано, тобто відповідачем не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності та не надано доказів правомірності свого рішення. У зв'язку з чим колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог щодо протиправності та необхідності скасування постанови від 14 жовтня 2017 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 за ч.3 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо буде встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення; у разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП на підставі постанови серії ЕАА № 185338 про адміністративне правопорушення від 14 жовтня 2017 року підлягає закриттю.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України (у редакції, чинній після 15.12.2017) за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, отже на момент апеляційного перегляду справи право суду на закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачено нормою КАС України.

Суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність закриття справи про адміністративне правопорушення, проте помилково не зазначив про це в резолютивній частині рішення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його зміни в частині мотивування та доповнення резолютивної частини рішення абзацом наступного змісту: «Закрити справу про адміністративне правопорушення».

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві , 4 батальйону 6 роти Рогоза Андрія Ігоровича на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві , 4 батальйону 6 роти Рогоза Андрія Ігоровича про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі -залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2017 року змінити в частині мотивування та доповнити резолютивну частину рішення абзацом наступного змісту:

«Закрити справу про адміністративне правопорушення».

В іншій частині рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повне судове рішення складено 01 лютого 2017 року