Справа № 815/408/18
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/408/18
УХВАЛА

05 лютого 2018 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Аракелян М.М., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Поліцейського Лиманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області Васильєва Олександра Юрійовича, слідчого Лиманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області Дяк Олександра Васильовича, Лиманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1, в якому позивач просить суд визнати протиправними наступні дії та бездіяльність поліцейського Лиманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області Васильєва Олександра Юрійовича та слідчого Лиманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області Дяк Олександра Васильовича: сприяння водієві автомобіля «Mitsubishi Pajero Sport» ОСОБА_4 в завчасному покиненні місця пригоди до моменту оформлення схеми ДТП та в ухиленні від проведення обоє 'язкового медичного огляду на стан алкогольного сп 'яніння; ухилення від проведення необхідних слідчих дій на місці пригоди, а саме: складання протоколу огляду ДТП на місці події та проведення фото- та відео фіксації матеріалів, а також покиненняслідчим місця ДТП до закінчення огляду місця ДТП та складання схеми ДТП; ухилення від залучення спеціалістів для участі в проведенні огляду місця події; неналежне оформлення схеми ДТП, а саме - неправильне зазначення місця зіткнення транспортній засобів, невнесення до схеми наявної на місці події слідової інформації та інформації про предмети, що стосуються пригоди; внесення до схеми ДТП завідомо неправдивої інформації, а саме - недостовірних даних про понятих та про особу, що складала протокол. Зобов'язати Лиманський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області скласти схему, яка буде відтворювати реальні і правдиві відомості дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 19.01.2018 року на 42 км. авто дороги «Одеса-Южне» за участю автомобілів «GEELY FE-І», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, та «Mitsubishi Pajero Sport», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, а також протокол огляду місця події, відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 160, 408,171 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Як зазначено у п.3.2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами" від 09.09.2010 року № 19-рп/2010, головними критеріями судової спеціалізації визнається предмет спірних правовідносин і властива для його розгляду процедура.

Згідно з п.3.2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями 54 народних депутатів України та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Кримінального процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України (щодо принципу інстанційності в системі судів загальної юрисдикції) від 12.07.2011 року № 9-рп/2011 принцип спеціалізації полягає у створенні відповідних спеціалізованих судів для здійснення цивільного, кримінального, адміністративного, господарського судочинства.

Основними ознаками публічно-правових відносин є: обов'язкова участь у цих відносинах суб'єкта, який наділений публічно-владними повноваженнями; підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб'єкту владних повноважень (що проявляється у можливості суб'єкта владних повноважень вирішувати питання про права і обов'язки підпорядкованої особи); імперативність публічно-правових відносин; домінування публічно-правового інтересу у цих відносинах.

Обов'язковою ознакою позовної форми захисту права в адміністративному суді має бути наявність спору про публічне право, тобто спору про права і обов'язки в публічних правовідносинах.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це, не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень". Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи: 1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; 2) що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства; 3) про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом; 4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об'єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті. Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Судом встановлено, що предметом розгляду даної справи є визнання протиправною дій та бездіяльності відповідача щодо сприяння ОСОБА_4 в завчасному покиненні місця пригоди, ухилення від проведення необхідних слідчих дій на місці пригоди та щодо неналежного оформлення схеми ДТП з внесенням до неї недостовірних даних. Також, відповідно до позовних вимог, позивач просить суд зобов'язати Лиманський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області скласти схему, яка буде відтворювати реальні та правдиві відомості дорожньо-транспортної пригоди 19.01.2018 року та протокол огляду місця події, відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідно до розд. VIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: 1) схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський; 2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); 3) показання технічних приладів (у разі їх наявності); 4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); 5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Копія схеми та/або фотографії з місця ДТП надаються учасникам пригоди за їх письмовою заявою в підрозділі патрульної поліції, поліцейськими якого зазначене ДТП оформлено.

Таким чином, схема з місця ДТП не може бути окремим предметом оскарження, оскільки є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення та може слугувати доказом при оскарженні протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду № 14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Вирішуючи питання про відкриття провадження за даним адміністративним позовом, суд враховує, що спір фактично виник з приводу дій/бездіяльності працівників поліції під час оформлення матеріалів адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Оцінка цим обставинами, серед іншого, за чинним законодавством надається судом під час розгляду відповідної справи щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності. Оскарження ж дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності КАС України віднесено до місцевих загальних судів як адміністративних.

Як вбачається з адміністративного позову ОСОБА_1, 20.01.2018 року за даним фактом ДТП внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та розпочато проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000093.

На думку позивача, оскільки досудове розслідування розпочалось 20.01.2018 року, а оскаржувані дії та бездіяльність мали місце 19.01.2018 року дану справу слід розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Суд не погоджується з такою позиціє, оскільки відповідач, в даному випадку, виконував не владні управлінські функції, а посадові обов'язки (процесуальні функції) покладені на нього як на представника правоохоронного органу, а тому такі спори не належать до юрисдикції адміністративних судів.

З урахуванням того, що 20.01.2018 року за даним фактом ДТП розпочато проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000093, суд дійшов висновку, що дану справу слід розглядати у порядку кримінального судочинства з огляду на наступне.

Згідно з ч. ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Відповідно до ст. 38 КПК України органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство є слідчі підрозділи, зокрема органів Національної поліції.

При здійсненні огляду місця дорожньо-транспортної пригоди слідчий керується ст.ст. 104-107, 223, 237 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, питання щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування врегульовані положеннями Глави 26 Кримінального процесуального кодексу.

Частиною 1 ст. 303 КПК визначено перелік рішень, дій або бездіяльності слідчого або прокурора які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до положень ч.2 ст. 303 КПК визначено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Отже, оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури до суду здійснюється у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що на даний спір не поширюється юрисдикція адміністративного суду, що виключає розгляд цієї справи за правилами КАС України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі, оскільки справа не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів та підлягає розгляду у порядку кримінального судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст.170, ст. 241-243, ст.248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського Лиманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області Васильєва Олександра Юрійовича, слідчого Лиманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області Дяк Олександра Васильовича, Лиманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язати вчинити певні дії.

Роз'яснити позивачу, що справа підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства місцевим загальним судом у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.М. Аракелян