Справа № 488/1525/17
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2018 р.м.ОдесаСправа № 488/1525/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Лазарева Г.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурія О.В.,

- Краченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Корабельного районного суду м.Миколаєва від 01 грудня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора 2 роти 4 батальйону УПП в м.Миколаєві лейтенанта поліції Король Вячеслава Анатолійовича, Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А :

25 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Корабельного районного суду м.Миколаєва з позовом, в якому просив скасувати постанову БР №446712 від 17.04.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яка винесена інспектором 2 роти 4 батальйону УПП м.Миколаєва (далі - УПП) Король Вячеславом Анатолійовичем, як незаконну та закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю складу правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначав, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності. Так, позивачу не було надано часу та можливостей необхідних для підготовки свого захисту, а саме оскаржувана постанова винесена відразу на місці зупинки транспортного засобу, чим порушено ч.3 ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Відповідач заперечував проти позову та в обгрунтування своєї правової позиції надав суду першої інстанції копію пояснень позивача від 17.04.2017 року, відібраних під час складання оскаржуваної постанови, та диск з записом нагрудного відео реєстратора, на якому зафіксовані обставини вчинення правопорушення.

Постановою Корабельного районного суду м.Миколаєва від 01 грудня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначену постанову скасувати та прийняту нову, якою задовольнити його позовні вимоги. Зокрема, апелянт зазначив, що пояснення він мав змогу надати вже після складення оскаржуваної постанови. Розгляд адміністративної справи на місці зупинки транспортного засобу порушує ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що жодного доказу скоєння ним адміністративного правопорушення не існує.

В зв'язку із неявкою сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно п.2 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 17 квітня 2017 року інспектором УПП Король В.А. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення БР № 446712, якою притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст.122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляду штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп.

Зазначеною постановою встановлено, що 17.04.2017 року, керуючи автомобілем Hyndai Accent, державний номер НОМЕР_1, в м.Миколаєві по пр.Богоявленському, позивач не подав сигнал світлового покажчика повороту відповідного напрямку, чим порушив пп. б п.9.2 ПДР України та за що передбачена відповідальність відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вина позивача у скоєнні адміністративного правопорушення доведена відповідачем.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до пп. б п. 9.2 ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частина 2 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, в т.ч. за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, у вигляді штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З відеозапису з нагрудного реєстратора, долученого до матеріалів справи, вбачається, що позивач увімкнув сигнал світлового покажчика лівого повороту при виїзді з крайньої правої смуги до середньої, однак при здійсненні розвороту світловий покажчик був вимкнений.

Судова колегія враховує, що позивачем не заперечується той факт, що не спрацював зовнішній покажчик повороту, але він пояснює ці обставини технічною несправністю покажчика.

Судова колегія розцінює таку позицію позивача, як спробу уникнути відповідальності, оскільки з відеозапису вбачається, що сигнал світлового покажчика лівого повороту працював при виїзді з крайньої правої смуги до середньої, тому мав бути включений і при здійсненні розвороту.

Доводи апелянта, що жодного обвинувачення йому не висувалось та про обвинувачення його у конкретному правопорушенні він дізнався після отримання копії постанови у справі про адміністративне правопорушення, права йому не роз'яснювались, що позбавило його можливості отримати правову допомогу також не відповідають дійсності, оскільки вказані обставини також спростовуються відеозаписом, наданим відповідачем до справи.

Крім того, надання ОСОБА_2 особистих письмових пояснень підтверджують, як факт усвідомлення останнім обвинувачення його у вчиненні конкретного правопорушення, так і факт дотримання відповідачем положень п.2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, відповідно до яких особа, що притягається до відповідальності може подати пояснення чи зауваження.

Посилання апелянта на неправомірне складання постанови про адмінправопорушення на місці його вчинення, що позбавило його часу для підготовки свого захисту та є порушенням ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, спростовується положеннями ч.4 ст.258 КУпАП, яка передбачає складання постанови у справі про адміністративне правопорушення, віднесеного до компетенції Нацполіції, та у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі, на місці вчинення правопорушення, відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, судова колегія приходить до висновку, що відповідач, приймаючи постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, мав для цього достатні підстави, діяв у межах наданих повноважень та на підставі закону.

Той факт, що за часом письмові пояснення ОСОБА_2 надані пізніше, ніж складена постанова, не підтверджують її незаконність.

Судова колегія враховує пояснення відповідача про те, що від правопорушника відбирались не лише письмові пояснення, а й усні, які за змістом не відрізнялись, тому ані права позивача, ані процедура притягнення до відповідальності, не були порушені.

Як вбачається з відеозапису, долученого до справи, ОСОБА_2 та його дружиною письмові пояснення почали складатися одночасно із складанням постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, однак постанова патрульним поліцейським була складена раніше.

Оцінюючи викладене, судова колегія вважає, що суд 1-ї інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду 1-ї інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.286,308,310,315,316,321,322,325 КАС України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Корабельного районного суду м.Миколаєва від 01 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Постанова складена та підписана колегією суддів 31 січня 2018 року

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко