Справа № 826/8771/16
Суддя: Власенкова О.О.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 лютого 2018 року № 826/8771/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Власенкової О.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова Компанія

"Вектор Плюс" (далі також - позивач)

до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ

Головного територіального управління юстиції у місті Києві

юстиції (далі також - відповідач)

третя особа ОСОБА_2

про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, в якому просить звільнити з-під арешту іпотечне майно, а саме квартиру під номером АДРЕСА_1, на яке накладено арешт на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського від 14.03.2012 № 541/3 про накладення арешту на нерухоме майно.

Як встановлено судом, станом на час розгляду справи правильним найменуванням відповідача є Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що при накладенні арешту державний виконавець не перевірив наявності у Державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна інформації щодо встановлення іпотеки на квартиру АДРЕСА_1, і не повідомив іпотекодержателя про накладення арешту та про його право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту.

Позивач має бажання скористатись правом щодо задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, однак позбавлений можливості реалізувати це право внаслідок існування арешту, накладеного оскаржуваною постановою державного виконавця на згадану квартиру.

Відповідач письмових заперечень до суду не подав. Незважаючи на неодноразову вимогу суду, матеріали виконавчого провадження, у якому державним виконавцем винесено оскаржувану постанову, суду не надав. Листом від 29.11.2017 повідомив суд про те, що на підставі номеру та дати постанови державного виконавця, що міститься в позовних матеріалах, ідентифікувати виконавче провадження немає можливості.

Третя особа також жодних пояснень щодо позову не надала.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.04.2004 ОСОБА_2 (далі - позичальник) уклала з АКБ "ТАС-Комерцбанк" (далі - кредитор) кредитний договір №139/л, за умовами якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, а позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

В забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором між вищевказаними сторонами укладено іпотечний договір від 23.04.2004, за умовами якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Одночасно з укладенням іпотечного договору 23.04.2004 до Державного реєстру Іпотек внесено обтяження іпотекою вказаної квартири, що підтверджується інформаційною довідкою від 25.05.2016 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна.

28.11.2012 ПАТ "Сведбанк", яке є правонаступником АКБ "ТАС-Комерцбанк", відступило ТОВ "Факторингова Компанія "Вектор Плюс" відповідно до договору факторингу №15 та договору відступлення права вимоги свої права вимоги за зобов'язаннями позичальника за вищевказаним кредитним договором.

Договір про відступлення права за іпотечними договорами зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О., про що зроблено реєстровий запис від 28.11.2012 № 6970.

Згідно з доводами позивача 25.05.2016 при зверненні до нотаріуса йому стало відомо, що на майно ОСОБА_2, в тому числі те, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором від 23.04.2004, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві від 14.03.2012 № 541/3 накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

З Інформаційної довідки від 25.05.2016 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, зокрема вбачається, що 14.03.2012 відповідно до постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві від 14.03.2012 № 541/3 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. накладено обтяження - арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2.

Ухвалою суду від 01.11.2017 та згідно із судовим запитом від 05.12.2017 суд витребував від відповідача матеріали виконавчого провадження, у якому винесено оскаржувану постанову. Однак станом на час винесення судом рішення у цій справі відповідач ні копію оскаржуваної постанови, ні копію матеріалів виконавчого провадження суду не надав, що позбавило суд можливості встановити всі обставини винесення зазначеної постанови.

Згідно з доводами позивача, який не учасником виконавчого провадження, копія цієї постанови державним виконавцем йому не надсилалася, про накладення арешту на усе майно ОСОБА_2, в тому числі й на вищевказану квартиру, також не повідомлялося.

Разом з тим прийняття державним виконавцем указаної постанови підтверджується вищевказаною довідкою від 25.05.2016 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна.

Доцільно зауважити, що Порядком роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 №2274/5, визначено, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню.

Беручи до уваги викладене та лист відповідача від 29.11.2017 щодо повідомлення суду про неможливість ідентифікувати та знайти матеріали виконавчого провадження, у якому винесено вищевказану постанову державного виконавця про арешт майна, суд дійшов висновку, що виконавче провадження в межах яких накладено арешт на вищевказане майно є завершеним та знищеним в установленому порядку.

Вирішуючи цей спір, суд виходить із такого.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Статтею 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 40 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Норму аналогічного змісту містив Закон України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999, який втратив чинність у зв'язку з набранням чинності Законом № 1404-VIII від 02.06.2016.

Так, відповідно до статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Таким чином, державний виконавець, закінчуючи виконавче провадження, в межах якого винесено постанову від 14.03.2012 № 541/3 про накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_2, зобов'язаний був зняти такий арешт та направити відповідну постанову органу який наклав арешт.

Оскільки станом на цей час указаний арешт не знято, суд вважає, що вимога позивача про зняття арешту з предмету іпотеки, а саме квартири під номером АДРЕСА_1, є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Ураховуючи задоволення судом позовних вимог, на користь позивача відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України присуджуються понесені ним судові витрати.

При зверненні до суду з цим позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 1 378,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 01.06.2016 №4886.

Керуючись статтями 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Зняти арешт з квартири номер АДРЕСА_1, арешт на яку накладено постановою державного виконавця від 14.03.2012№541/3.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ "Факторингова Компанія "Вектор Плюс" сплачений судовий збір у розмірі 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене у порядку та строки, встановлені статтями 293, 295-296 з урахуванням пункту 15.5 цього Кодексу.

Суддя О.О. Власенкова