Справа № 638/19208/17
Суддя: Подус Г. С.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/19208/17

Провадження № 2-а/638/271/18

05.02.2018 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харків Подус Г.С., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Харків справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом в інтересах ОСОБА_1, в якому просив суд, визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у ненарахуванні і невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв'язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії нарахованої та не виплаченої на виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 05.02.2013 р. по справі №К/9991/42595/11 з 11.09.2008 р. протиправною та такою, що порушує права ОСОБА_1 як людини. Та просить суд, зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу з 01.09.2008 р. розрахував її розмір за методикою відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строку їх виплати»; подати протягом 15 днів з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 267 КАС України.

Представник відповідача 15.01.2018 року надіслала до суду відзив на адміністративний позов, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і об'єктивному розгляді, вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 05.02.2013 р. по №К/9991/42595/11: визнано за ОСОБА_1 право на перерахунок з 01.09.2008 р. раніше призначеної пенсії у зв'язку з прийняттям наказу Міноборони від 28.07.2008 р. №377; визнано незаконною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не проведення перерахунку раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 у зв'язку із прийняттям наказу Міноборони від 28.07.2008 р. №377; зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області у зв'язку з прийняттям наказу Міноборони від 28.07.2008 р. №377 здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 в розмірі, встановленому законодавством та виплатити недоотриману суму пенсії.

12.07.2013 р. Дзержинський районний суд м. Харкова видав виконавчий лист по справі №2-10349/10 про зобов'язання головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у зв'язку з прийняттям наказу Міноборони від 28.07.2008 р. №377 здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 в розмірі, встановленому законодавством та виплатити недоотриману суму пенсії.

Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області відкрив виконавче провадження №39122868.

На виконання зазначеного виконавчого листа ГУ ПФУ в Харківській області провело перерахунок пенсії позивачу. Сума недоплаченої пенсії за період з 01.09.2008 р. по 31.01.2013 р. складає 52366,2 грн. Але зазначена сума позивачу була виплачена тільки у грудні 2016 року.

ГУ ПФУ не нарахувало та не виплатило позивачу компенсацію втрати частини доходу у зв'язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії з 01.09.2008 р.

Частиною другою ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року, яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ від 19.10.2000 року та Порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України для реалізації згаданого Закону.

Відповідно до статей 1,2 вказаного Закону підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії).

При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення. Методика обчислення розміру компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати визначена у ст.3 Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

Таким чином ГУПФУ протиправно не нарахував та не виплатив позивачу компенсацію втрати частини доходів за порушення строків виплати частини основного розміру пенсії.

Суд враховує висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 18.11.2014 р. (справа № 21-518а14).

Згідно ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», основані на принципі юридичної визначеності. Як свідчить позиція Європейського Суду у справі Yvonne van Duym v. Home Office (Case 41/74 van Duym v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в цьому випадку це встановлення компенсації за порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Згідно ч.4 ст. 78 КАС України, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Факт, що головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не перерахувало розмір пенсії позивачу з 01.09.2008 р. по 31.03.2013, не здійснило належні нарахування та виплати суми перерахунку не підлягає доказуванню оскільки встановлений постановою Вищого адміністративного суду України від 05.02.2013 р. по №К/9991/42595/11, набрала законної сили.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, подано до суду відзив, в якому вказано, що відповідач ще у 2013 році зробив перерахунок пенсії, а донараховану суму пенсії у розмірі 52366,20 грн. позивач отримав у грудні 2016 року. Також 18.12.2017 року був здійснений розрахунок на доплату компенсації втрати частини доходів та виплачений у січні 2018 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Положеннями статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України визначено повноваження адміністративного суду щодо здійснення контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах з метою забезпечення їх повного, правильного і своєчасного виконання.

Вказана стаття передбачає дві процесуальні форми контролю адміністративного суду за виконанням судових рішень в адміністративних справах: судовий контроль за ініціативою суду, що ухвалив відповідне судове рішення, та судовий контроль за ініціативою осіб, які беруть участь у справі, чи інших заінтересованих осіб. У силу принципу офіційності суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, у тому ж кількісному і, якщо це можливо, персональному складі має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень на якого покладено певні обов'язки, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Кодекс адміністративного судочинства України передбачає загальні і спеціальні способи судового контролю.

Загальні способи контролю мають усі суди, незалежно від спеціалізації, і вони полягають у розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність державних виконавців. Загальний судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому ст. 382 КАС України.

Спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачені ст. 382 КАС, зокрема до них належать: зобов'язання суб'єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення; накладання штрафу за невиконання судового рішення; визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або на порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Разом з цим, слід зазначити, що вказаною статтею Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право, а не обов'язок суду, який ухвалив рішення в адміністративній справі, зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. В даному випадку, на час ухвалення рішення, відповідач ГУ ПФУ в Харківській області здійснив перерахунок пенсії у 2013 році, а донараховану суму пенсії у розмірі 52366,20 грн. ОСОБА_1 отримав у грудні 2016 року. А також відповідач 18.12.2017 року здійснено розрахунок на доплату компенсації втрати частини доходів та виплачено в січні 2018 року компенсацію.

Враховуючи вищевикладене, та той факт, що компенсацію втрати частини доходів позивачу була виплачена, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 246, 257, 263 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у не нарахуванні і не виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв'язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії нарахованої та не виплаченої на виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 05.02.2013 р. по справі № К/9991/42595/11 з 01.09.2008 р. протиправною та такою, що порушила права ОСОБА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 05.02.2018 року.

Суддя