Справа № 607/2084/17
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 рокуЛьвів№876/283/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Костіва М.В.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

за участю представника відповідача Коваленко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 листопада 2017 року у справі №607/2084/17, винесену головуючим суддею Дзюбич В.Л. о 10:50 год. у м. Тернополі, за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови заступника начальника - начальника відділу Управління західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області ОСОБА_3, яка винесена у справі про адміністративне правопорушення №13-05-0003/2017 від 07.02.2017 року.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 листопада 2017 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків обставинам справи, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню. Зокрема доводи апелянта зводяться до того, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам ч. 3 ст. 163 КАС України, оскільки у мотивувальній частині постанови суд продублював повністю текст оскаржуваної постанови та не навів обставини, встановлені судом із посиланням на докази, не навів мотивів неврахуванням доказів позивача, а також мотиви з яких виходив суд при ухваленні рішення та положення закону, яким керувався. Крім цього, що стосується оскаржуваної постанови, то суть доводів апелянта зводиться до того, що у постанові не вказано конкретно, які саме порушення законодавства з фінансових питань допустив позивач; в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення та кримінального правопорушення, так як висновки відповідача про завищення вартості асфальтобетону з вини позивача не відповідають дійсності, оскільки вартість асфальтобетону та чорного щебеню згідно погоджених калькуляцій не перевищує акцептованої тендерної пропозиції. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. Постановою заступника начальника відділу Управління західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області ОСОБА_3 №13-05-0003/2017 від 07 лютого 2017 року по справі про адміністративне правопорушення відносно начальника технічного відділу ДП «Тернопільський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» ОСОБА_2 встановлено, що ОСОБА_2 допустив приймання актів виконаних робіт на замовлення Служби автомобільних доріг в Тернопільській області та інших установ та організацій, що фінансуються з місцевих бюджетів із завищеними цінами на виготовлення асфальтобетону та чорного щебеню, по причині недостовірних даних щодо норм списання стисненого газу на виготовлення вказаної продукції. В кінцевому підсумку це призвело до здорожчання вартості асфальтобетону та чорного щебеню, що використовується на ремонтні роботи. Внаслідок чого завищення вартості виконаних робіт, по причині завищення вартості асфальтобетону, склало 971137,40 грн., що відображено в акті ревізії від 14.12.2016 року №05-22/97.

Постанова винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення №13-05-0048/2017 від 20 січня 2017 року, відповідно до якого начальником відділу контролю у галузі промисловості, інфраструктури та ЖКГ управління західного офісу Держаудитслужби ОСОБА_4 встановлено, що ведення бухгалтерського обліку здійснюється з порушеннями, а саме, ОСОБА_2 допустив приймання актів виконаних робіт на замовлення Служби автомобільних доріг в Тернопільській області та інших установ та організацій, що фінансуються з місцевих бюджетів із завищеними цінами на виготовлення асфальтобетону та чорного щебеню, по причині недостовірних даних щодо норм списання стисненого газу на виготовлення вказаної продукції. В кінцевому підсумку це призвело до здорожчання вартості асфальтобетону та чорного щебеню, що використовується на ремонтні роботи. Внаслідок чого завищення вартості виконаних робіт, по причині завищення вартості асфальтобетону, склало 971137,40 грн. Порушення станом на 14.12.2017 року не усунуто.

Суд першої інстанції в позові відмовив з тих підстав, що приймаючи рішення про направлення матеріалів до правоохоронних органів в зв'язку з наявністю в діях ОСОБА_2 ознак злочину, відповідач діяв у межах наданих йому законом повноважень.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 253 Кодексу України про адміністративне правопорушення, якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

Згідно з частиною 2 ст. 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення, постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що суд не вправі перебирати на себе повноваження інших державних органів щодо прийняття рішень, які належать до їх компетенції.

При розгляді справи в порядку адміністративного судочинства, адміністративний суд не може підміняти правоохоронні органи, приймаючи замість них рішення до закінчення ними перевірки у кримінальному провадженні або давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції правоохоронних органів, зокрема вирішувати питання про наявність чи відсутність ознак кримінального правопорушення та призначення у зв'язку із цим будь - яких судових експертиз.

Відповідно до процесуального закону суд дає правову оцінку обставинам під час розгляду та вирішення конкретної справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, дійшовши висновку, що в порушеннях, з приводу яких складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 є ознаки кримінального правопорушення, відповідач мав законне право передати матеріали правоохоронним органам для перевірки та за законом також був зобов'язаний вжити заходів щодо перевірки наявності підстав притягнення позивача до більш суворої відповідальності.

Що стосується доводів апелянта про те, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам КАС України щодо викладення мотивувальної частини постанови, то такі є безпідставними з урахуванням наведених вище підстав відмови у задоволенні позовних вимог, та окрім цього, відповідно до ч. 2 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 листопада 2017 року у справі №607/2084/17 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
М. В. Костів