Справа № 161/16137/17
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2018-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/12547/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.

за участю секретаря судового засідання Торкот Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Волинський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2017 року ухвалену о 12 годин 57 хвилин 21 секунда в справі № 161/16137/17 за адміністративним позовом Дочірнього підприємства «Волинський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про скасування постанови про стягнення виконавчого збору та постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В :

ДП «Волинський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» звернулося з позовом до Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про скасування постанови про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Луцького міськрайонного суду позов ОСОБА_1 було задоволено частково, поновлено його на посаді начальника філії «Луцька ДЕД», рішення в цій частині та сплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у сумі 5145, 82 грн було допущено до негайного виконання. ОСОБА_1 звернувся з виконавчим листом до Першого відділу ДВС у м. Луцьк. 13.09.2017 року відповідачем було винесено постанову №54636917 про стягнення виконавчого збору на загальну суму 13314,58 грн та постанову №54636917 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 200 грн.

Відповідачем було нараховано виконавчий збір в сумі 13314,58 грн, а саме: за примусове виконання рішення немайнового характеру (поновлення на роботі) виконавчий збір в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи, що становить 12800,00 грн, а також у розмірі 10% суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць 5145,85 грн, що становить 514,58 грн.

До моменту прибуття державного виконавця, підприємством було винесено наказ про відновлення ОСОБА_1 на посаді начальника філії «Луцька ДЕД», тобто рішення було виконано до внесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2017 року в задоволені позовних вимог відмовлено. Суд виходив з того, що згідно ст.ст. 26, 27, 39 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний винести постанову про стягнення виконавчого збору, зокрема, якщо у разі закінчення виконавчого провадження, з підстав п.п. 1,2,4,6,9 (крім випадку, передбаченого ч. 9 ст. 27 Закону), 11,14 і 15 ч. 1 ст. 39 Закону, не було стягнуто з боржника виконавчий збір.

Питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до вказаного Закону підлягають примусовому виконанню, врегульовані Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затв. наказом МЮУ від 02.04.2012 року № 512/5.

Відтак, відповідачем дотримано вказаних правових норм.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, стороною позивача подано апеляційну скаргу, де вказується на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким позовні вимоги задоволити.

В обґрунтування апеляційної скарги покликання маються на те, що згідно ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами ДВС.

Згідно п. 9 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконане до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, що й має місце в досліджуваних правовідносинах, то виконавчий збір не стягується.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, оцінивши докази у справі в їх сукупності, колегія суддів апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з огляду на наступні обставини.

Судом встановлено, що 05.09.2017 року головним державним виконавцем першого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Сотнік К.А. відкрито виконавче провадження ВП №54636917 з виконання виконавчого листа №161/2929/17 виданого 05.09.2017 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника філії «Луцької ДЕД» ДП «Волинський облавтодор» з 04.04.2017 року та стягнення з ДП «Волинський облавтодор» ВАТ «ДАК» Автомобільні дороги України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 5145,82грн.

Матеріалами справи підтверджено, що 13.09.2017 року державним виконавцем було винесено постанову про стягнення виконавчого збору з боржника ДП «Волинський облавтодор» ВАТ «ДАК» Автомобільні дороги України в розмірі 13314,58 грн (а.с.4) та стягнення витрат виконавчого провадження в сумі 200 грн (а.с.5).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Частиною першою статті 181 КАС (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 30 червня і 1 грудня 2015 року (№№ 21-278а15, 21-3404а15 відповідно).

Подібне передбачено ст. 74 ч.1 ЗУ «Про виконавче провадження» вiд 02.06.2016 року № 1404-VIII, а саме, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ч.1 ст.319 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно п.1 ч.1 ст.238 суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на зазначене, колегія суддів скасовує постанову суду першої інстанції, як прийняту з порушенням норм процесуального права та закриває провадження по справі, позаяк спірні правовідносини підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства та судом, який видав виконавчий лист.

Керуючись ст. ст.238, 242, 243, 312, 313, 317, 319, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Волинський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» задоволити частково.

Скасувати постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2017 року у справі № 161/16137/17 та провадження у справі закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 30.01.2018 року.