Справа № 826/8405/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/8405/17

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 лютого 2018 року № 826/8405/17

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у місті Києві (далі – позивач) звернулося до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Тест» (далі – відповідач) про застосування арешту коштів на рахунках платника податків.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач вчиняє дії по недопуску посадових осіб позивача до проведення позапланової перевірки. Відповідно до норм діючого законодавства ініційовано даний позов, в якому позивач просить суд накласти арешт на кошти на рахунках відповідача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.08.2017 року позовну заяву залишено без руху.

На виконання вимог зазначеної ухвали 11.08.2017 року представником позивача надано оригінал платіжного доручення про сплату судового збору.

17.08.2017 року ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження у справі та призначено на 26.10.2017 року.

26.10.2017 року розгляд справи відкладено на 25.01.2018 року.

У судовому засіданні 25.01.2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, надав письмові пояснення, в яких зазначено, що суд розглядаючи подання податкового органу про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту відмовив податковому органу з причини відсутності законних підстав. Рішення суду набрало законної сили, а тому з огляду, що арешт рахунків платника податків можливо здійснити в межах застосованого адміністративного арешту, обґрунтованість якого не підтверджена, то в задоволенні даного позову слід відмовити.

У відповідному судовому засіданні протокольної ухвалою суд змінив порядок розгляду справи, ухваливши про перехід до подальшого завершення розгляду даної адміністративної справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) осіб.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 20, 77,82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, зі змінами, з метою здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів, а також на підставі плану-графіку проведення документальних перевірок суб'єктів господарювання на ІІ квартал 2017 року керівником Головного управління ДФС у м. Києві прийнято рішення про проведення планової документальної виїзної перевірки ТОВ «Євро-Тест», яке оформлене наказом №5123 від 15.06.2017 року.

На підставі направлення на перевірку 27.06.2017 року №735/26-15-14-02-03, №734/26-15-14-02-03, №736/26-15-14-02-03, №1439/26-15-14-06-04 працівниками Головного управління ДФС у м. Києві здійснено виїзд на позапланову документальну виїзну перевірку ТОВ «Євро-Тест», проте відповідач повідомив про недопуск до перевірки, мотивуючи тим, що наказ №5123 від 15.06.2017 року складено з порушенням вимог Податкового кодексу України, у зв’язку з чим працівниками Головного управління ДФС у м. Києві було складено акт недопуску до проведення перевірки від 27.06.2017 року, з яким ознайомлено представника підприємства.

Відповідно до ч. 3 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року №236, основними завданнями органів державної фіскальної служби, зокрема, реалізація державної податкової політики та політики у сфері державної митної справи, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, здійснення в межах повноважень, передбачених законом, контролю за надходженням до бюджетів та державних цільових фондів податків і зборів, митних та інших платежів, державної політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, державної політики з адміністрування єдиного внеску, а також боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, державної політики у сфері контролю за своєчасністю здійснення розрахунків в іноземній валюті в установлений законом строк, дотриманням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів

У свою чергу, Податковим кодексом України визначено особливий порядок накладення адміністративного арешту на кошти на рахунку платника податків.

Згідно із п. 94.4. ст. 94 Податкового кодексу України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду (пп. 94.6.2 п. 94.6. ст. 94 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 7.3 зазначеного Порядку, для застосування арешту коштів на рахунку платника податків орган державної податкової служби подає до суду позовну заяву у порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Таким чином, реалізація права податкового органу на застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків може здійснюватися виключно шляхом безпосереднього звернення до адміністративного суду з позовом про накладення арешту на кошти на рахунку платника податків в день прийняття відповідного рішення про накладення арешту на майно платника податку.

Відповідно до п. 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Арешт коштів на рахунку платника податків є різновидом адміністративного арешту, який застосовуються виключно на підставі рішення суду (на відміну від адміністративного арешту іншого майна, який здійснюється за рішенням керівника податкового органу).

Так, згідно із п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин, зокрема, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу;

В силу п. 94.6 ст. 94 Податкового кодексу України Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

Як вже зазначалось, у зв'язку з недопуском працівників ГУ ДФС у м. Києві до проведення перевірки керівником ГУ ДФС у м. Києві 29 червня 2017 року начальником Головного управління ДФС у м. Києві було прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків ТОВ "Євро-Тест".

В силу п. 94.10 ст. 94 Податкового кодексу України Арешт на майно може бути накладено рішенням керівника органу державної податкової служби (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом..

Відтак, з аналізу вищевикладених норм, суд дійшов висновку, що арешт коштів законодавець чітко пов'язує із обставинами, визначеними ст. 94 Податкового кодексу України, що виникли між платником податків та податковим органом, а тому за відсутності обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків унеможливлює позивача з цих підстав просити суд застосувати арешт коштів на рахунку платника податків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач не довів обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та не надав необхідні докази, в підтвердження своїх позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

2. Судові витрати в сумі 1600,00 грн (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок) присудити на користь Держави з зарахуванням на рахунки спеціального фонду Державного бюджету в порядку, передбаченому Законом України «Про судовий збір».

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда