Справа № 391/681/17
Суддя: Мумига І. М.
Дата ухвалення: 2018-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/681/17
Провадження № 2-а/391/1/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.01.2018р. селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області:

головуюча суддя Мумига І.М.

за участю секретаря Єтенко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Компаніївка Кіровоградської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора ВБДР УПП в місті Кропивницький ДПП ОСОБА_2 про визнання дій працівника поліції незаконними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Компаніївського районного суду Кіровоградської області з позовом до старшого інспектора ВБДР УПП в місті Кропивницький ДПП ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії АР № 513116 від 10.10.2017 року, якою його було визнано винним за ч.3 ст. 121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за керування транспортним засобом, який не пройшов обов'язковий технічний контроль. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що керований ним транспортний засіб не відноситься до категорії, яка підлягає обов'язковому технічному огляду. З цих підстав, ОСОБА_1 вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, а тому просить її скасувати.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, однак подав до суду заяву від 19.01.2018 року про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмові заперечення, згідно яких вважає оскаржувану постанову законною, а тому просить в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, в звязку з чим позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені слідуючи факти та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 513116 від 10.10. 2017 року, ОСОБА_1 10 жовтня 2017 року о 08 год. 50 хв., автодороги Олександрівка-Кіровоград-Миколаїв, керував транспортним засобом «PEUGEOT PARTNER» номерний знак НОМЕР_1, який не пройшов обов'язковий технічний контроль, чим порушив вимоги п. 31.3 (б) ПДР України.

Вказаною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 121 КУпАП.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно п. 31.3 (б) ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до ч.3 ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Статтею 35 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов'язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов'язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тон, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України";

Обов'язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Періодичність проходження обов'язкового технічного контролю становить:

-для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

-для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;

-для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

На кожний транспортний засіб, що пройшов обов'язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб'єкт проведення обов'язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов'язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Тобто, з огляду на норми, передбачені ч. ч. 1, 2 та 7 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» обов'язковому технічному контролю підлягають зокрема вантажні автомобілі вантажопідйомністю до 3,5 тон із строком експлуатації більше двох років.

Згідно даних електронного обліку «НАІС», транспортний засіб «PEUGEOT PARTNER» номерний знак НОМЕР_1, є вантажним автомобілем 2007 року випуску.

Як вбачається з поліса № АК/2572464 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (який діє на території України) від 13.03.2017 року транспортний засіб «PEUGEOT PARTNER» номерний знак НОМЕР_1 в п. 8 зазначеного полісу, вказано, що транспортний засіб не підлягає обовязковому технічному контролю (ОТК).

Крім, цього в запереченнях, поданих відповідачем зазначено, що позивач отримує прибуток здійснюючи на вищезазначеному авто перевезення, про що свідчить картка платника податків (копія), яка була долучена до матеріалів справи та цей документ підтверджує отримання прибутку від експлуатації транспортного засобу позивача.

Вивчивши подані позивачем докази, а саме картки платника податків виданої на імя ОСОБА_1 з датою реєстрації у Державному реєстрі 23.04.1997 року, суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 63 Податкового кодексу України даний документ не є доказом отримання позивачем прибутку здійснюючи на вищевказаному авто перевезення, оскільки такий документ є елементом Державного реєстру фізичних осіб України (ДРФО), який надається фізичним особам-платникам податків та інших обов'язкових платежів та зберігається за ними протягом усього їхнього життя, не залежно від виду своєї діяльності.

Крім цього, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «PEUGEOT PARTNER» номерний знак НОМЕР_1, а саме в графі D.3 та F1 тип автомобіля вказано, що вищезазначений транспортний засіб є спеціалізований вантажний фургон малотонажний-В, вагою 1655 кг, а отже як вказано в статті 35 Закону України «Про дорожній рух» вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тон, тобто, саме це означає, що автомобіль позивача не підпадає під проходження обовязкового контролю.

Відповідно до частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законодавством встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 КАС України передбачено, що місцевим судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 ст. 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного спливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім постанови по справі про адміністративне правопорушення інших додаткових доказів, свідчень або інших відомостей до постанови, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1, відповідачем зібрано не було, постанова таких доказів не містить, також, дані які б спростовували свідчення позивача та підтверджували правомірність винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідачем в судове засідання надано не було, у зв'язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Разом з цим, визнання дій суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності незаконними, а постанови протиправною, виходить за межі повноважень суду в розрізі вимог ст. 286 КАС України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог адміністративного позову частково лише в частині скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 10.10.2017 року, про накладення штрафу на позивача, за правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись Правилами дорожнього руху України, ч.3 ст.122 КУпАП, ст.ст. 90, 241-246, 250, 255, 286, 295 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого інспектора ВБДР УПП в місті Кропивницький ДПП ОСОБА_2 про визнання дій працівника поліції незаконними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого інспектора ВБДР УПП в місті Кропивницький ДПП ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення від 10.10.2017 року, серії АР № 513116 відносно ОСОБА_1 за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП.

В задоволенні решти позовних вимог про визнання дій незаконними, визнання постанови протиправною відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі проголошення судом вступної та резолютивної частин рішення апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 29.01.2018 року.

Суддя І.М. Мумига