Справа № 804/4921/17
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2018-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 січня 2018 рокусправа № 804/4921/17
головуючий суддя І інстанції - Голобутовський Р.З.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Іванова С.М.

судді: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року у справі № 804/4921/17 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління ДФC у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася з позовом до Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі відповідач), у якому просила визнати протиправним та скасувати акт Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, а саме: рішення про застосування фінансових санкцій від 23.11.2016 №000022/04-10-40-.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про застосування фінансових санкцій від 23.11.2016 р. №000022/04-10-40-.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Західно-Донбаська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що позивачем порушено приписи ст. 11 Закону № 481. При цьому наголошено на тому, що Закон № 481 не повязує відповідальність субєкта господарювання з тим, хто саме здійснив порушення цього Закону.

Учасники судового процесу в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без участі останніх та без фіксування судового розгляду технічними засобами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована в Західно-Донбаській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та є платником податків, зборів та обовязкових платежів.

Західно-Донбаською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, на підставі наказу Про проведення фактичної перевірки ОСОБА_1В. від 10.11.2016 р. за №526 та направлень на перевірку від 11.11.2016 р. №237 та від 11.11.2016 р. №238 проведено перевірку обєкту: кафе, розташованого за адресою: м. Першотравеньк, вул.Октябрьська, 12а, що належить субєкту господарювання ФОП ОСОБА_1, за результатами якої складено акт від 18.11.2016 р. за № 95/04-10-40-.

У зазначеному акті контролюючим органом зроблено висновок щодо порушення ст. 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР та ст. 11 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР, а саме: реалізація алкогольних напоїв коньяк Шустов без марок акцизного збору встановленого зразка.

23.07.2016 р. Західно-Донбаською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області винесено рішення № 000022/04-10-40- про застосування фінансової санкції у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн., згідно з абзацом 15 ст.17 ЗУ Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів від 19 грудня 1995 року N 481/95-ВР.

Також, оскільки рішення від 23.07.2016 р. № 000022/04-10-40- позивачем у встановленому законом порядку станом на 27.12.2016 оскаржено не було, контролюючим органом у відповідності до норм ст.59 ПК України сформовано податкову вимогу форми Ф від 27.12.2016 р. за №62346-04 на загальну суму 17000,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним актом перевірки від 18.11.2016 р. за № 95/04-10-40- та винесеним на підставі даного акта рішення про застосування штрафних санкцій від 23.11.2016 р. за № 000022/04-10-40-260941674, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження факту реалізації позивачем алкогольного напою коньяк «Шустов» без марок акцизного збору встановленого зразка. При цьому зауважено, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено обовязок наклеювання акцизної марки після реалізації частини напою. Крім того, встановлено наявність порушень з боку відповідача під час проведення перевірки. В той же час, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в частині скасування акту перевірки не підлягають задоволенню, оскільки останній не є рішенням субєкта владних повноважень та не зумовлює виникнення будь-яких прав і обовязків для позивача.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Так, згідно з частиною 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що визначають основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, врегульовані Законом України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Згідно частини 4 статті 11 вказаного Закону алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до статті 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за порушення норм цього Закону посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством, а саме: у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 № 854 затверджено «Правила роздрібної торгівлі алкогольними напоями» (далі - Правила № 854).

Відповідно до пункту 1 Правил № 854 ці Правила визначають основні вимоги до роздрібної торгівлі горілкою і лікеро-горілчаними виробами, вином виноградним та плодово-ягідним, коньяком, шампанським, вином ігристим (далі - алкогольні напої) і спрямовані на забезпечення прав споживачів щодо належної якості товару і рівня торговельного обслуговування.

Згідно з пунктом 2 Правил № 854 роздрібна торгівля алкогольними напоями - діяльність з продажу алкогольних напоїв безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах ресторанного господарства.

Ці правила поширюються на всіх суб'єктів господарювання на території України незалежно від форм власності, які зареєстровані в установленому порядку і мають ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, отриманий згідно з вимогами законодавства (пункт 3 Правил № 854).

Відповідно до абзацу 1 пункту 15 Правил № 854 не дозволяється продаж алкогольних напоїв у пляшках (іншій тарі) без етикеток або чіткого маркування, з наявними ознаками бою (тріщини, сколювання шийки, пошкодження закорковування тощо), у негерметично закоркованих пляшках, з наявністю сторонніх і завислих частинок або каламуті, осаду (якщо це не передбачено нормативним документом, обов'язковим до виконання), строк придатності яких минув.

Відповідно до підпункту 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - це наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Приписами пункту 226.1 статті 226 Податкового кодексу України передбачено, що у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що технологія маркування алкогольних напоїв марками акцизного податку має передбачати розривання марки під час відкупорювання (розкривання) товару.

Це означає, що під час відкупорювання (розкривання) товару марка акцизного податку автоматично псується.

В силу пункту 226.9 статті 226 Податкового кодексу України вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

З аналізу наведених норм вбачається, що зберігання та реалізація алкогольних напоїв за наявності марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці або на іншій тарі згідно із законодавством розповсюджується на невідкорковані напої, а на продаж повної (всієї) пляшки або іншої тари з алкогольним напоєм. Натомість, у разі реалізації у закладах алкогольних напоїв на розлив чинним законодавством не вимагається наявності марки акцизного податку на такій пляшці або іншій тарі.

Закон не покладає на платників податку обов'язку зберігати розірвані марки акцизного податку після відкупорювання (розкривання) товару, адже відкривання відповідної пляшки або іншої тари для реалізації алкогольних напоїв на розлив виключає збереження марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці або на іншій тарі.

Судом першої інстанції встановлено, що підставою для застосування штрафних санкцій шляхом винесення спірного рішення слугувала реалізація ФОП ОСОБА_1 неповної пляшки алкогольного напою коньяк Шустов без марок акцизного збору встановленого зразка.

Під час розгляду справи судом першої інстанції вірно встановлено, що висновки податкового органу відносно того, що позивач зберігав алкогольний напій без марки акцизного податку, стосуються напою, який був відкупореним (розкритим) і знаходився в реалізації на розлив.

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження факту зберігання позивачем алкогольних напоїв без марок акцизного податку контролюючий орган суду не надав, зокрема фотофіксації відповідного порушення. Більш того, акт перевірки від 18.11.2016 р. за № 95/04-10-40-, на підставі якого відповідачем прийнято оскаржуване рішення, не відображає детального опису виявленого порушення, а саме не вказано, за яких обставин відбувалася реалізація алкогольного напою коньяк Шустов без марок акцизного збору встановленого зразка. Проте позивачем зазначено, що реалізована пляшка була не повною, адже певна кількість напою була раніше реалізована. Також суд першої інстанції вірно звернув увагу, що жодним нормативним актом не передбачено обов'язок наклеювати акцизну марку після реалізації частини напою.

З огляду на пояснення позивача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що для зібрання належних доказів, відповідачу було необхідно перевірити залишки алкогольних напоїв на наявність акцизних марок.

Окрім того, у відповідності до пункту 86.5 статті 86 Податкового кодексу України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що перевірка відповідачем здійснена 14 листопада 2016 року, в той час, як акт перевірки складено 18 листопада 2016 року, що свідчить про наявність процедурних порушень при проведенні повірки та складенню відповідного акту.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідачем не надано, як до суду першої, так і апеляційної інстанцій належних та беззаперечних доказів вини позивача, рішення від 23.07.2016 року № 000022/04-10-40- про застосування фінансових санкцій було винесено відповідачем протиправно та вірно було скасовано судом першої інстанції.

Також, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача щодо скасування акта перевірки, який не є рішенням субєкта владних повноважень, та не зумовлює виникнення будь-яких прав і обовязків для позивача, а виступає лише носієм доказової інформації про виявленні контролюючим органом порушення вимог законодавства.

В той же час, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зауважити, що суд першої інстанції, фактично задовольняючи частково позовні вимоги ФОП ОСОБА_1, не зазначив в резолютивній частині оскаржуваної постанови про відмову в задоволенні решти позовних вимог, що є підставою для зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції та доповнення резолютивної частини рішення відповідним абзацом.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України визначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його та (або) резолютивної частини.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає зміні з доповненням її резолютивної частини абзацом наступного змісту: «В задоволенні решти позову відмовити». В решті постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ч. 2 ст.315, ч.4 ст.317, ст.ст.322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Західно-Донбаської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року у справі № 804/4921/17 змінити, доповнивши її резолютивну частину абзацом наступного змісту:

«В задоволенні решти позову відмовити».

В решті постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року у справі № 804/4921/17 залишити без змін

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі у відповідності до приписів ст. ст. 328,329 КАС України.

Повний текст постанови складено 18 січня 2018 року.

Головуючий суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко