Справа № 821/54/18
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/54/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Варняка С.О.,

при секретарі: Кальченко-Булановій М.С.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства "ІМ. ФРУНЗЕ" до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 06.12.2017 року,

встановив:

Звернувшись до суду, позивач посилається на те, що 26 грудня 2017 року ПАТ "Ім. Фрунзе" отримало від ГУ ДФС у Херсонській області податкове повідомлення-рішення від 06.12.2017 р. № НОМЕР_1, яким на підставі акту № 12/21-22-12-05/00413593 від 21.11.2017 р. застосовано штрафні санкції (нараховано пеню) та збільшено суму грошового зобовязання за платежем орендна плата з юридичних осіб на суму 2981650 грн. 90 коп.

Вважає податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню із наступних підстав.

Відповідач безпідставно дійшов висновку, що нормативна грошова оцінка садів, виноградників, пасовищ, господарських дворів, господарських шляхів, лісів, полезахисних смуг, чагарників, відкритих земель, пісків, валів становить саме 80846016,93 грн.

Відповідачем не були використані дані державного земельного кадастру, тобто у нього була відсутня в повному обсязі інформація, необхідна для обчислення і справляння плати за землю, що не узгоджується з приписами ст. 288 Податкового кодексу України.

Замість того, щоб отримати офіційні відомості Державного земельного кадастру, відповідач застосував інформацію відділу в Олешківському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 13.10.2017 р. № 32-21-0.34-440/102-17 про загальну площу орендованих земель та їх нормативну грошову оцінку по ПАТ "Ім. Фрунзе" станом на 01.01.2015р.

Але дана інформація не містить нормативно грошову оцінку окремих земельних ділянок з визначенням конкретної площі ріллі, садів, виноградників, пасовищ, господарських дворів, господарських шляхів, лісів, полезахисних смуг, чагарників, відкритих земель, пісків, валів, а лише відображено загальну кількість орендованої площі - 2692,5 га, загальну нормативно-грошову оцінку загальної площі орендованої земельної ділянки станом на 01.01.2015 р. з коефіцієнтом 1,756.

Позивач орендує землі загальної площею 2692,5 га, з яких рілля складає лише 134 га. Більша частина земельної ділянки взагалі не пристосована до виробництва зернових культур (пасовища, господарські двори, господарські шляхи, ліси, полезахисні смуги, чагарники, відкриті землі, піски, вали) та не можуть мати розмір нормативно-грошової оцінки на рівні розміру нормативно-грошової оцінки ріллі.

Відповідач при винесенні податкового повідомлення-рішення не здійснив обґрунтованого розрахунку розміру визначеного позивачу податкового зобов'язання з фактичним та нормативним його обґрунтуванням.

Відповідач при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не мотивував свою позицію документами, які б свідчили про затвердження нормативної грошової оцінки конкретних земельних ділянок, орендованих позивачем, а також документами, що підтверджували б факт здійснення нормативно-грошової оцінки конкретних земельних ділянок, орендованих позивачем, станом на 01.07.95 р.

Просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.12.2017 р. № НОМЕР_1, винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби в Херсонській області Державної фіскальної служби.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 10.01.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче провадження на 24.01.2018 року.

Ухвалою суду від 24.01.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по сіті на 05.02.2018 року.

У судовому засіданні представник позивача наполягав на позовних вимогах, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні по суті позову заперечувала, просила у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши сторони та дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

ПАТ "Ім. Фрунзе" на території Великокопанівської сільської ради Олешківського району укладено договір оренди земельної ділянки від 26.01.2008 р. (у Цюрупинському районному відділі Херсонської регіональної філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис в розділі Книги 4АА001847 від 28.01.2008 р. за № 003) щодо оренди земельної ділянки загальною площею 2692,5 га, в тому числі сільськогосподарські землі - 1869,10 га, сільськогосподарські угіддя - 1678,90 га: рілля - 134,0 га, сади - 319,0 га, виноградники - 829,60 га, інші тутові - 4,80 га, пасовища - 391,50 га; господарські двори - 6,30 га, господарські шляхи - 183,90 га, ліси та інші лісовкриті площі - 689,3 га: ліси - 557,0 га, полезахисні лісосмуги - 125,0 га, чагарники - 7,30 га; відкриті землі - 134,0 га: піски - 121,90 га, вали - 0,50 га, інші - 11,60 га.

Головним управлінням ДФС у Херсонській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПАТ "Ім. Фрунзе" () з питань повноти обчислення податкових зобов'язань з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності на території Великокопанівської сільської ради Олешківського району за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, за результатами якої складено акт від 21.11.2017р. №12/21-22-12-05/004135930.

Згідно висновків вказаного акту перевірки встановлено порушення ПАТ "Ім. Фрунзе" пп. 288.5.1 п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755 -VI (далі - ПКУ), а саме: підприємством занижено орендну плату за земельну ділянку площею 2692,50 га на території Великокопанівської сільської ради Олешківського району за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 на загальну суму 2385320,72 грн.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України, а справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень Податкового кодексу України.

Статтею 206 ЗК України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно ст.1 Закону України "Про оренду землі" від 06.10.1998 р. № 161-XIV (далі - Закон № 161) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (ст.6 Закону № 161).

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13 Закону № 161).

Істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови (ст.15 Закону № 161).

У відповідності до пп.14.1.136 п.14.1 ст.14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата).

Аналогічне визначення міститься у ст.21 Закону № 161. Крім того, ст.21 Закону № 161 визначено, що розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно п.288.1 ст.288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, а відповідно до п.п.288.2, 288.3, 288.4, 288.5 ст.288 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки; об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду; розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Судом встановлено, що в оренду позивачу було передано сукупність земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що складаються з сільськогосподарських угідь, земель під польовими дорогами, господарськими шляхами, лісами, лісосмугами та іншими угіддями та насадженнями, що відповідно до термінів, визначених ст. 1 Закону України "Про землеустрій", є масивом земель сільськогосподарського призначення. Фактично на орендованій земельній ділянці крім земель сільськогосподарського призначення, знаходяться земельні ділянки загального користування; ділянки, надані фізичним особам у приватну власність під обслуговування житлового будинку та господарських будівель, огородництва. Земельні ділянки, які значаться, як сади та виноградники, фактично є меліоративними полями.

Приписами п.288.5 ст.288 ПК України встановлено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території (пп.288.5.1); не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (пп.288.5.2); може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах (пп.288.5.3); для пасовищ у населених пунктах, яким надано статус гірських, не може перевищувати розміру земельного податку (пп.288.5.4).

Згідно ст.1 Закону України "Про оцінку земель" від 11.12.2003 р. № 1378-IV (далі - Закон № 1378) нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Частиною 1 статті 13 Закону № 1378 передбачено, що для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності обов'язково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Відповідно до ст.18 Закону № 1378 нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій".

Частиною 2 статті 20 Закону України № 1378 визначено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Згідно ч. 2, 3 ст.23 Закону № 1378 технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, затверджується районними радами, а витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Аналіз даних правових норм свідчить про те, що нормативна грошова оцінка - конкретна вартісна характеристика, яка містить низку етапів, передбачених чинним законодавством. Зокрема, це прийняття уповноваженим органом влади рішення щодо проведення нормативної грошової оцінки земель, розробка технічної документації грошової оцінки спеціальною установою, погодження технічної документації органами влади, прийняття відповідною радою рішення про затвердження технічної документації.

При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до п.288.1 ст.288 ПК України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Механізм подання відповідно до Податкового кодексу України та Закону України "Про інформацію" суб'єктами інформаційних відносин ДФС та/або її територіальним органам інформації про платників податків, об'єкти оподаткування та об'єкти, пов'язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів, врегульовано Порядком подання інформації про платників податків, об'єкти оподаткування та об'єкти, пов'язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2011 р. № 1386 (далі - Порядок № 1386).

Відповідно до п.4 Порядку № 1386 Держгеокадастр та Мін'юст подають щомісяця до 10 числа, а також на запит територіального органу ДФС за місцезнаходженням земельної ділянки або ДФС інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю та єдиного податку, в тому числі: Держгеокадастр - про земельні ділянки, зокрема про кадастровий номер земельної ділянки, дату реєстрації у Державному земельному кадастрі, дату державної реєстрації земельної ділянки (відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою чи договору оренди), площу відповідно до правовстановлюючих документів, цільове призначення та місце розташування земельної ділянки, дату та значення нормативної грошової оцінки, частку кожного із співвласників земельної ділянки (у разі коли земельна ділянка перебуває у спільній частковій власності), а також про землевласників або землекористувачів, зокрема найменування та місцезнаходження або прізвище, ім'я, по батькові та місце проживання землевласника або землекористувача.

Згідно п.286.1 ст.286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 14.1.42. пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що дані державного земельного кадастру - це сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.36 Закону України "Про Державний земельний кадастр" на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, оприлюднюються відомості Державного земельного кадастру про: а) межі адміністративно-територіальних одиниць; б) кадастрові номери земельних ділянок; в) межі земельних ділянок; г) цільове призначення земельних ділянок; ґ) розподіл земель між власниками і користувачами (форма власності, вид речового права); д) обмеження у використанні земель та земельних ділянок; е) зведені дані кількісного та якісного обліку земель; є) нормативну грошову оцінку земель та земельних ділянок; ж) земельні угіддя; з) частини земельної ділянки, на які поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; и) координати поворотних точок меж об'єктів кадастру; і) бонітування ґрунтів; ї) інші відомості про земельні ділянки, передбачені статтею 15 та частиною другою статті 30 цього Закону, крім відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта громадянина України, місце проживання, дату народження фізичної особи, які є інформацією з обмеженим доступом та не підлягають відображенню у відкритому доступі.

Відповідно до ч.2 ст.36 цього Закону, відомості, зазначені у частині першій цієї статті, підлягають оприлюдненню на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, з моменту їх внесення до Державного земельного кадастру.

Відповідач при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не мотивував свою позицію доказами, які б свідчили про затвердження нормативної грошової оцінки конкретних земельних ділянок, орендованих позивачем, а також доказами, що підтверджували б факт здійснення нормативно-грошової оцінки конкретних земельних ділянок, орендованих позивачем, станом на 01.07.95 р.

Як встановлено в судовому засіданні орендованій земельній ділянці кадастровий номер не присвоювався, кадастровий план не складався, відомості про земельну ділянку до Державного земельного кадастру не вносились.

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України).

Таким чином, суд приходить до висновку, що податковим повідомленням-рішенням від 06.12.2017 р. № НОМЕР_1 порушуються права та законні інтереси позивача, оскільки оскаржуваним рішенням відповідач незаконно нарахував грошове зобовязання, яке позивач не повинен сплачувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 10, 14, 72, 77, 90, 241-246, 255 КАС України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управлінням Державної фіскальної служби в Херсонській області ДФС України від 06.12.2017 р. № НОМЕР_1, яким збільшене податкове зобов'язання за платежем орендна плата з юридичних осіб на суму 2981650,90 грн.

Стягнути з Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області () на користь публічного акціонерного товариства "ІМ. ФРУНЗЕ" () за рахунок бюджетних асигнувань сплачений судовий збір у розмірі 44724,76 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 07 лютого 2018 р.

Суддя Варняк С.О.

кат. 8.3.13