Справа № 128/1402/17
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 128/1402/17

Головуючий у 1-й інстанції: Бондаренко О.І.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

06 лютого 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вінницького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 20 листопада 2017 року (ухвалену 20 листопада 2017 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Вінницького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області із позовом до Вінницького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 20 листопада 2017 року позов задоволено. Визнано протиправним рішення комісії для розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій, Вінницького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, яке зазначено в протоколі № 5 від 13.03.2017 року, про відмову ОСОБА_2 в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов'язано Вінницьке приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області призначити ОСОБА_2 пенсію зі зменшенням пенсійного віку відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 28.02.2017 року.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 20 листопада 2017 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело прийняття необґрунтованої постанови.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що відсутні підстави для призначення позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», адже позивач не має достатнього стажу роботи на посаді тракториста.

Позивач переконаний, що дотримані всі умови які необхідні для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а відповідач протиправно відмовив йому у призначенні пенсії.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2018 року, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_2 після досягнення 55 річного віку звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням комісії з розгляду спірних питань пов'язаних з призначенням пенсії, яке оформлене протоколом № 5 від 13.03.2017 року, відмовлено позивачу в призначені пенсії на пільгових умовах відповідно до «в» ст.13 п. Закону України "Про пенсійне забезпечення". Відповідач посилався на те, що для призначення пенсії необхідно мати 20 років стажу тракториста-машиніста безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, а в заявника стаж роботи на зазначеній посаді складає 17 років З місяці 26 днів.

Не погодившись із відмовою відповідача позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду підтверджено право позивача на призначення пенсії відповідно до п. «в» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Відповідно до ст.100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" особам які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно з п. "в" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Відповідно до ч.1 ст.48 Кодексу Законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року N 310 "Про трудові книжки колгоспників (була чинна на час внесення записів до трудової книжки позивача до 1991 року) установлено, що трудова книжка колгоспника являється основним документом про трудову діяльність членів колгоспу.

Пунктом 20 "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, (далі - Порядок №637) передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_2, він з січня 1984 року прийнятий в члени колгоспу ім. Кірова (правонаступниками якого є з 1993 року КСП «Мізяківські Хутори», з 2000 року СТОВ «Мізяківські Хутори») та на роботу трактористом; 10.05.2001 року був виключений з членів СТОВ «Мізяківські Хутори» та звільнений за власним бажанням; 06.03.2002 року прийнятий на роботу бригадиром тракторної бригади СЗАТ «Мізяківські Хутори» (ліквідовано в 2011 році); 03.01.2005 року був звільнений з СЗАТ «Мізяківські хутори» в зв'язку з переведенням до СТОВ «Мізяківські Хутори»; 03.01.2005 року прийнятий на роботу бригадиром-трактористом тракторної бригади у СТОВ «Мізяківські Хутори» (правонаступником якого є ТОВ «Мізяківські Хутори»); 01.09.2008 року був звільнений з ТОВ «Мізяківські Хутори»; 01.10.2008 року прийнятий на роботу бригадиром-трактористом тракторної бригади до ТОВ «Правнича компанія «Справа»; 31.10.2008 року був звільнений ТОВ «Правнича компанія «Справа», що підтверджується записами в його трудовій книжці.

Відповідно до копії довідки № 02/10 від 31.10.2016 року, виданої арбітражним керуючим ТОВ «Мізяківські Хутори», позивач працював з 1984 року по 10 травня 2001 року трактористом, з 03 січня 2005 року по 01 вересня 2008 року бригадиром тракторної бригади і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві. Зазначені періоди зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно з п. «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.7).

Колегія суддів зауважує, що Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз'яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №7. Так, до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії "тракторист-машиніст", запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.

Отже, посада бригадира-тракториста тракторної бригади на належить до категорії посад трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції.

Тому, періоди роботи позивача на посаді бригадира-тракториста тракторної бригади з 03 січня 2005 року по 01 вересня 2008 року у ТОВ «Мізяківські Хутори» та з 01.10.2008 року по 31.10.2008 року у ТОВ «Правнича компанія «Справа» не зараховуються до роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно з п. «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Посилання суду першої інстанції на покази свідків колегія суддів вважає безпідставними, адже відповідно до пункту 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника передбачений Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006р. N18-1.

Згідно п.3 вказаного Порядку підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Тобто, показами свідків може підтверджуватись загальний стаж роботи позивача, в той час як підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється виключно комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Таким чином, стаж роботи позивача на посаді тракториста-машиніста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції складає 17 років 3 місяці 26 днів, що є не достатнім для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку згідно з п. «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У зв'язку із цим, колегія суддів вважає, що відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії відповідно до п. «в» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, постанову суду першої інстанції належить скасувати і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Вінницького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області задовольнити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 20 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Вінницького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 06 лютого 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4