Справа № 236/3163/17
Суддя: Бікезіна О. В.
Дата ухвалення: 2018-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 236/3163/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2018 року м. Лиман

Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бікезіної О.В.,

за участю: секретаря: Плаксіної Є.В..

представника позивача Терехової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лиман Донецької області адміністративну справу за позовом Лиманського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області до виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про скасування рішення виконавчого комітету Лиманської міської ради від 20 вересня 2017 року № 328, -

В С Т А Н О В И В :

До Лиманського міського суду Донецької області надійшла заява Лиманського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області до виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про скасування рішення виконавчого комітету Лиманської міської ради від 20 вересня 2017 року № 328, яким відмовлено позивачеві у реалізації нерухомого майна, яке належить ОСОБА_6, право користування яким має малолітня ОСОБА_2

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконанні Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебуває зведене виконавче провадження № 50834077, відкрите на підставі виконавчого листа № 236/444/15-ц, виданого 31.08.2015 року Краснолиманським міським судом, про стягнення з ОСОБА_6 боргу у розмірі 97052 грн, 3% річних у розмірі 8249,10 грн., витрат понесених при сплаті судового збору 943,60 грн, на користь ОСОБА_4; виконавчий лист № 236/2436/13-к, виданий 29.02.2016 року Краснолиманським міським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. Загальна заборгованість за ЗВП № 50834077 складає разом з виконавчим збором та витратами на проведення виконавчих дій 127969,17 грн.

05.10.2015 державним виконавцем складено акт опису та арешту майна, яке належить ОСОБА_6 на праві власності, а саме: телевізор «Самсунг» (реалізований на електронних торгах ДП «СЕТАМ» 10.02.2017 р. протокол № 234924); причіп легковий ГКБ 8160, 1999 р. вип. (реалізований на електронних торгах ДП «СЕТАМ» 30.01.2017 року протокол № 232285), а також: житловий будинок загальною площею 36,1 кв. м, та земельною ділянкою для ведення особистого господарства загальною площею 0,15 га який розташований за адресою АДРЕСА_1 Лиманського району Донецької області.

Було встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 Лиманського району Донецької області зареєстровані: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її неповнолітня донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно акту від 15.08.2017 року, складеному у с. Зарічне комісією встановлено, що за адресою по АДРЕСА_1 з жовтня 2016 року та по теперішній час ОСОБА_6 та його сім'я ОСОБА_3, ОСОБА_2 не мешкають.

Відповідно до п 4.5.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012р. № 512/5 у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Тому, 17.08.2017 року Лиманський міський відділ державної виконавчої служби звернувся з листом до виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області щодо надання дозволу на примусову реалізацію житлового будинку загальною площею 36,1 кв. м, та земельної ділянки для ведення особистого господарства загальною площею 0,15 га, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 Лиманського району Донецької області та належить на праві власності ОСОБА_6.

Згідно рішення виконавчого комітету Лиманської міської ради за № 328 від 20.09.2017 року відмовлено відділу у реалізації нерухомого майна, яке належить ОСОБА_6

Позивач вважає вказане рішення таким, що порушує права стягувачів, а саме: за адресою АДРЕСА_1 Лиманського району Донецької області боржник не мешкає з лютого місяця 2016 року (перебуває у розшуку за вироком Краснолиманського міського суду (справа № 236/2436/13-к від 29.02.2016 року), його дружина та донька не мешкають з жовтня місяця 2016 року (акт старости від 15.08.2017). Крім того, дружині боржника, ОСОБА_3, на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1). При примусовій реалізації нерухомого майна, яке належить на праві власності боржнику, ОСОБА_6, за адресою АДРЕСА_1 (Кіровськ) права неповнолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 порушені не будуть, тому просять зазначене рішення скасувати, поновити строк на звернення до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Ще раз наголосила на тому, що при примусовій реалізації нерухомого майна, яке належить на праві власності боржнику, ОСОБА_6, за адресою АДРЕСА_1 права неповнолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 порушені не будуть, оскільки дитина за цією адресою не мешкає з жовтня 2016 року.

Представник відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився, відзив на позовну заяву не надав, представник відповідача ОСОБА_8 надав клопотання про розгляд справи без його участі, рішення просив ухвалити на розсуд суду (а.с.74).

Належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, у судове засідання не прибули, письмових пояснень щодо позову до суду не надали, з заявами щодо відкладення розгляду справи до суду не зверталися (а.с. 76-80).

З 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким КАС України викладено в новій редакції.

Згідно п.10 Перехідних положень КАСУ справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Неявка представника відповідача та третіх осіб відповідно до вимог ч.1 ст. 205 КАСУ не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що на виконанні Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебуває зведене виконавче провадження № 50834077 відкрите на підставі виконавчого листа № 236/444/15-ц, виданого 31.08.2015 року Краснолиманським міським судом про стягнення з ОСОБА_6 боргу у розмірі 97052 грн., 3% річних у розмірі 8249,10 грн., витрати понесені на сплату судового збору 943,60 грн, на користь ОСОБА_4; виконавчий лист № 236/2436/13-к, виданий 29.02.2016 року Краснолиманським міським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. (а.с.8-11).

За повідомленням начальника Лиманського ВП Слов'янського ВП ГУНП в Донецькій області на підставі вироку Краснолиманського міського суду Донецької області від 19.11.2013 року (справа № 236/2436/13-к) ОСОБА_6 09.08.2016 року оголошено у розшук, до теперішнього часу місцезнаходження останнього не встановлено (а.с.45).

05.10.2015 державним виконавцем складено акт опису та арешту майна, яке належить ОСОБА_6 на праві власності житлового будинку загальною площею 36,1 кв. м, та земельною ділянкою для ведення особистого господарства загальною площею 0,15 га, який розташований за адресою АДРЕСА_1 Лиманського району Донецької області.

Згідно довідки старости с. Зарічне об'єднаної територіальної громади Лиманської міської ради від 15.01.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 Лиманського району Донецької області зареєстровані: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та її неповнолітня донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 73).

Згідно Акту державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 09.11.2016 року Терехової Л.В. на момент перевірки описаного арештованого майна за адресою: АДРЕСА_1 Лиманського району Донецької області ОСОБА_3, ОСОБА_6 та їх неповнолітня донька відсутні (а.с. 14).

Згідно акту від 15.08.2017 року, складеному комісією у складі старости Зарічненського старостинського округу ОСОБА_12., діловода виконкому Лиманської міської ради ОСОБА_10, мешканки с Зарічне ОСОБА_11. встановлено, що за адресою по АДРЕСА_1 з жовтня 2016 року та по теперішній час ОСОБА_6 та його сім'я ОСОБА_3, ОСОБА_2 не мешкають (а.с.15).

Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3, на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (Кіровськ) (а.с.12).

Відповідно до п 4.5.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012р. № 512/5 у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

17.08.2017 року Лиманський міський відділ державної виконавчої служби звернувся з листом до виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області щодо надання дозволу на примусову реалізацію житлового будинку загальною площею 36,1 кв. м, та земельної ділянки для ведення особистого господарства загальною площею 0,15 га який розташований за адресою АДРЕСА_1 Лиманського району Донецької області та належить на праві власності ОСОБА_6.

Згідно рішення виконавчого комітету Лиманської міської ради за № 328 від 20.09.2017 року відмовлено позивачу у реалізації нерухомого майна, яке належить ОСОБА_6, з тих підстав, що при проведенні обстеження умов проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 (Кіровськ) було встановлено, що умови для проживання дитини незадовільні. (а.с.16).

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989року, схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N44/25, ратифікованої Постановою ВРУ №789 від 27.02.1991року, вказує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р.№2402-III (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №2402-III) визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток встановлює основні засади державної політики у цій сфері.

Статті 17, 18 Закону №2402-III, ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» від 02.06.2005р. № 2623-ІV (далі - Закон №2623-ІV) визначені гарантії забезпечення прав неповнолітнього щодо житлових приміщень, власниками, користувачами якого вони є.

Зокрема, за змістом ст.18 Закону №2402-III, діти - члени сім'ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

У відповідності до ст.12 Закону №2623-ІV держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, що їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Відповідно до ч. 4, 10 ст.177 СК України дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло. Порядок провадження органами опіки та піклування визначеної законом діяльності, пов'язаної із захистом майнових прав дитини, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ст. 214 СК України, ч.1 ст.11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13.01.2005р. №2342-ІV , Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24.09.2008 року №866 (далі Порядок №866), органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

Відповідно з п.67 Порядку № 866, дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина, надається районною, районною у м.Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної в місті ради за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей.

Відповідно до п 4.5.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012р. № 512/5 у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 37 Закону.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 разом з матір'ю ОСОБА_3 Жодних доказів на підтвердження того, що дитина має на праві власності чи праві користування інше житло, що її житлові права будуть збережені у випадку відчуження спірного будинку, суду не надано.

З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв'язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд прийшов до висновку, що рішення виконавчого комітету Лиманської міської ради за № 328 від 20.09.2017 року про відмову позивачу у реалізації нерухомого майна, яке належить ОСОБА_6 прийнято комісією на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в інтересах малолітньої дитини та з метою недопущення втрати права дитини на користування житлом, яке гарантоване їй законодавством України та Конвенцією ООН про права дитини, тобто є правомірним.

Суд вважає, що комісія з питань захисту прав дитини, приймаючи рішення про відмову в наданні дозволу на реалізацію майна, обґрунтовано виходила з того, що в будинку, на реалізацію якого запрошено дозвіл, зареєстрована малолітня дитина, що є свідченням наявності у неї права користування вказаним будинком, тому надання дозволу на реалізацію вказаного житла порушить її житлові права.

Таким чином, суд вважає, що рішення виконавчого комітету Лиманської міської ради за № 328 від 20.09.2017 року про відмову в наданні дозволу на реалізацію нерухомого майна боржника ОСОБА_6 є законним, обґрунтованим, справедливим, прийнятим на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Підстав для визнання його протиправним та скасування суд за вищевказаних обставин не знаходить, тому в позові слід відмовити.

З приводу клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, суд виходить з наступного. Позивач звернувся до суду з позовом 01.11.2017 року щодо оскарження рішення від 20.09.2017 року. Згідно з вимогами ст. 99 КАСУ (в редакції 2005 року) адміністративний позов поданий в межах строку звернення до суду.

У зв'язку з відмовою у позові судові витрати, понесені позивачем, згідно зі ст. 139 КАСУ не відшкодовуються.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.29,405 ЦК України, ст.177,214 СК України, ст.156 ЖК України, ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., Законом України «Про охорону дитинства», Законом України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою КМУ від 24.09.2008р. №866 , ст.2,9,72-79,241-246 КАСУ, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Лиманського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області до виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про скасування рішення виконавчого комітету Лиманської міської ради від 20 вересня 2017 року № 328 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Краснолиманський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 02.02.2018 року.

Суддя: