Справа № 309/3854/17
Суддя: Довжанин М. М.
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 309/3854/17
Провадження № 2-а/309/44/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2018 р. м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області у складі судді Довжанин М.М., за участю секретаря судового засідання Попадинець Я.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Хустського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання відмови у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку протиправною та зобов`язання призначити пенсію,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Хустського районного суду Закарпатської області з позовом до Хустського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, в якому просить:

визнати неправомірними дії Хустського об`єднаного управління ПФУ щодо відмови у призначенні йому пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.ст. 54, 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

зобов`язати відповідача призначити йому пенсію із зниженням пенсійного віку на п`ять років, відповідно до ст.ст. 54, 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з моменту його звернення до відповідача 12.08.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12 серпня 2015 року він звернувся до відповідача для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але йому було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки комісією встановлено невідповідність його категорії учасника ліквідації на ЧАЕС категорії, яка визначається по періоду роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Він має посвідчення 2 категорії учасника ЧАЕС, а тому відповідно мав право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку ще при виповненні йому 50 років. Відповідачем у рішенні від 02.12.2015 року встановлено, що позивач має право на призначення пенсії лише у 55 років як такий, що належить до учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії. З прийнятим відповідачем рішенням ОСОБА_1 погодитись не може. Вважає, що відмова Хустського об`єднаного управління ПФУ у призначенні йому пенсії зі зниженням пенсійного віку, є незаконною та необґрунтовано, що порушує його право на належний та гарантований державою рівень пенсійного та соціального забезпечення його як особи, що має право на таке забезпечення.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився. Про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - Хустського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області Гайду О.І. в судове засідання також не з`явилася. Подала до суду заперечення, в якому позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки такі не відповідають вимогам законодавства України у галузі пенсійного забезпечення та Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а справу розглядати у її відсутності.

Суд вважає, що у відповідності до ст.ст. 205, 229 КАС України справу можливо вирішити у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заяв та клопотань від учасників справи до суду не поступало. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилось.

Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 - 1987 роках, другої категорії, що підтверджується копією посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС серія НОМЕР_1 від 12.04.1993 року (а.с. 9).

12.08.2015 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України у м. Хуст та Хустському районі (у теперішній час Хустське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області) із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

02.12.2015 року комісією по розгляду питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій управлінням Пенсійного фонду України у м. Хуст та Хустському районі прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії по віку згідно статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадянину ОСОБА_1 по його заяві від 12.08.2015 року. Рішення мотивовано тим, що згідно довідки галузевого державного архіву Міністерства оброни України право на призначення пенсії у Рішко .Ф, виникає у 55 років, тобто зі знижкою на 5 років. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1 належить до учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії. Виявлено розбіжності між основними документами, які визначають право на призначення пенсії, а саме: категорія учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС зазначена у посвідченні 2 категорія, не відповідає категорії, яка визначається по періоду роботи заявника та населеному пункту, де виконувались роботи 3 категорія.

Вважаючи вказане рішення незаконним, не обґрунтованим та таким, що порушує конституційне право позивача на соціальний захист, позивач оскаржив його до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 10 цього Закону, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі, проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців; працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій, незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Стаття 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: 1.Учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: - які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництва не менше 14 календарних днів у 1986 році 5 років зменшення пенсійного віку.

Таким чином, для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС мали пропрацювати у відповідний період певну кількість днів саме у зоні відчуження.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до пп. 5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Судом встановлено, що разом із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачем було подано до пенсійного фонду, окрім іншого, наступні документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-1987 роках (категорія 2) Серія А № 235596 від 12.04.1993 року; архівну довідку № 7808 від 12.03.1993 року № 24/7803 в якій зазначено, що ОСОБА_1 у складі військової частини НОМЕР_2 виконував задачі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження з 02.12.1986 року по 08.03.1987 року. Крім того, факт участі ОСОБА_1 у роботах по ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС підтверджено записом у військовому квитку серії НОМЕР_3 від 16 жовтня 1978 року.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що основним доказом участі позивача в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є дійсне, ніким не оскаржене та не скасоване посвідчення учасника ліквідації (категорія 2), яке, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», підтверджує статус позивача як громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає позивачеві право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 31 січня 2013 року по справі № К/9991/76144/12 (№ 1801/2а-1601/12).

Отже, судом встановлено, що у позивача наявні усі необхідні документи, які підтверджують, що ОСОБА_1 дійсно брав участь в ліквідації наслідків, аварії на Чорнобильській АЕС в 30 км. зоні у період з 02.12.1986 року по 08.03.1987 рік.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до п. 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 51 від 20.01.1997 року, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства.

Згідно ч. 3 п. 10 вказаного Порядку, посвідчення видаються: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Відтак, такі документи, як довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження відповідно до статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що єдиним документом, що підтверджує статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 21.11.2006 року № 21-1048во06, від 04.09.2015 року № 690/23/15-а та Вищим адміністративним судом в ухвалі від 17.09.2015 року № К/800/18275/14 (№2а/2218/1179/12).

Таким чином, суд зазначає, що довідка, на яку посилається відповідач у своєму рішенні не є документом, який підтверджує статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, таким документом є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, яке було позивачем подано до пенсійного фонду.

Відтак, суд наголошує, що позивачем було надано всі необхідні документи, які підтверджують статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в тому числі: посвідчення, довідку з військової частини, з архівної установи та інші документи передбачені Порядком № 22-1.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що рішення комісії по розгляду питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій управлінням Пенсійного фонду України у м. Хуст та Хустському районі від 02.12.2015 року № 19 про відмову у призначенні пенсії по віку згідно ст. 55 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадянину ОСОБА_1 по його заяві від 12.08.2015 року є протиправним та порушує конституційне право позивача на соціальний захист.

Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до норм КАС України суд адміністративної юрисдикції уповноважений визнавати дію або бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною, а також скасовувати рішення органів державної влади, якщо вони не відповідають нормам Закону.

Разом із тим, згідно із ч. 2 ст. 99 КАС України у редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення без розгляду адміністративного позову (ч. 1 ст. 100 КАС України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом лише 12.12.2017 року. Відповідно до ухвали суду від 14.12.2017 року позивачу поновлено строк звернення до суду.

З урахуванням наведеного та фактичної дати звернення позивача за захистом своїх порушених прав, виходячи із передбаченого законом строку звернення до адміністративного суду, суд приходить до переконання, що адміністративний позов ОСОБА_1 у частині вимог за період з 02 грудня 2015 року по 12 червня 2017 року включно слід залишити без задоволення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку та зобов`язання призначити пенсію належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними матеріалами справи та підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 242-246 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Хустського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. ст. 54, 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Хустське об`єднане управління пенсійного фонду України Закарпатської області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку на 5 років, відповідно до ст. ст. 54, 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 13 червня 2017 року.

Позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог про зобов`язання Хустського об`єднаного управління пенсійного фонду України Закарпатської області призначити йому пенсію із зниженням пенсійного віку на 5 років починаючи з моменту його звернення до органу Пенсійного фонду, а саме з 12.08.2015 року по 12.06.2017 року залишити без задоволення.

Рішення відповідно до ст. 255 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Хустського

районного суду: підпис Довжанин М.М.

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: Довжанин М.М.