Справа № 417/4978/17
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року справа №417/4978/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 11 грудня 2017 року у справі № 417/4978/177 (суддя І інстанції - Логвіненко Т.Г.), складену в повному обсязі 11 грудня 2017 року в смт. Марківка Луганської області за позовом ОСОБА_1 до Марківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними та дискримінаційними дії відповідача, зобов'язання поновити виплату пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

07 грудня 2017 року, ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Марківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про:

- визнання протиправними та дискримінаційними дії управління щодо невиплати пенсії за віком позивача з квітня 2017 року;

- зобов'язання управління відновити виплату пенсії за віком з квітня 2017 року (а.с. 3).

Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 11 грудня 2017 року позовні вимоги позивача залишено без розгляду на підставі ст. 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з пропуском строку звернення до суду (а.с. 1).

Не погодившись із вищевказаною ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила суд скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для відкриття провадження у справі. В обґрунтуванні апеляційної скарги, зазначила, що на спірні правовідносини не поширюються строки давності, оскільки пенсійні виплати припинені з вини суб'єкту владних повноважень (а.с. 12).

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від відповідача 05 лютого 2017 року надійшла заява про розгляд справу зв відсутністю їх представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи позивач є пенсіонером за віком та внутрішньо переміщеною особою, яка звернулась до суду із позовом про відновлення виплати їй пенсії з квітня 2017 року.

Суд першої інстанції залишив позовну заяву без розгляду у зв'язку із пропущенням процесуального строку для подання вказаного позову.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України ( в редакції яка діяла на момент прийняття спірної ухвали) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, з позовом до суду позивач звернулась 07 грудня 2017 року (згідно штампу вхідної кореспонденції суду), при цьому ставить питання про порушення її прав з квітня 2017 року, тобто за час, більший ніж як шість місяців.

В позовній заяві позивач ставить питання про визнання причин пропуску строку поважними.

Відповідно до ч.5 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує чи подано адміністративний позов у строк, встановлений законом.

Ухвалою суду першої інстанції позовні вимоги залишено без розгляду у повному обсязі не зважаючи на шестимісячний термін до моменту звернення до суду, встановлений положеннями ст. 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції передчасно прийняв рішення про залишення позовних вимог без розгляду, оскільки позивач не може бути позбавлений свого права на розгляд даної справи та встановлення або спростування порушення його права на перерахунок пенсії, яка є основним джерелом його існування, тим паче в умовах проведення антитерористичної операції.

При цьому, суд вважає що розгляд даної справи підсудний Луганському окружному адміністративному суду, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 22 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції яка діє з 15 грудня 2017 року) місцеві адміністративні суди (місцеві загальні суди як адміністративні суди та окружні адміністративні суди), вирішують адміністративні справи як суди першої інстанції, крім випадків, визначених частинами другою-четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, пов'язані з виборчим процесом чи процесом референдуму; 3) адміністративні справи, пов'язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Частиною 2 ст. 20 Кодексу адміністративного судочинства України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.

Керуючись ст. ст. 20, 318, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 11 грудня 2017 року у справі № 417/4978/177 - задовольнити.

Ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 11 грудня 2017 року у справі № 417/4978/177 скасувати, а справу направити до Луганського окружного адміністративного суду.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку, встановленому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 лютого 2018 року.

Колегія суддів Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова