Справа № 805/1523/17-а
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2018 Київ К/9901/5605/17 805/1523/17-а

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27.06.2017 (головуючий суддя - Кошкош О.О., судді: Христофоров А.Б., Кочанова П.В.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 (головуючий суддя - Геращенко І.В., судді: Арабей Т.Г., Міронова Г.М.) у справі № 805/1523/17-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лоджистік Дон» до 1. Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, 2. Державної фіскальної служби України, 3. Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лоджистік Дон» звернулось до суду з адміністративним позовом до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, Державної фіскальної служби України, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зобов'язання вчинити певні дії.

Донецький окружний адміністративний суд постановою від 27.06.2017 позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував рішення від 17.04.2014 про анулювання реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Лоджистік Дон» як платника податку на додану вартість від 14.04.2013 № 200121291. Зобов'язав Державну фіскальну службу України поновити реєстрацію позивача як платника податку на додану вартість від 11.04.2013 № 200121291 шляхом внесення запису про скасування рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість від 17.04.2014 до Реєстру платників податку на додану вартість. В іншій частині позовних вимог відмовив.

Донецький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 18.10.2017 залишив постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27.06.2017 без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Державна фіскальна служба України оскаржила їх в касаційному порядку.

В касаційній скарзі відповідач-2 просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27.06.2017, ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог Державна фіскальна служба України посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, підпункту «ж» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України, пункту 12.4 розділу XII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 № 1588 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в судах попередніх інстанцій).

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Лоджистік Дон» зареєстровано як платника податку на додану вартість 11.04.2013 та йому видано відповідне Свідоцтво № 200121291.

З огляду на внесення державним реєстратором 15.04.2014 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису № 4043039 про відсутність позивача за вказаним місцезнаходженням, контролюючим органом прийнято рішення від 17.04.2014 про анулювання реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Лоджистік Дон» як платника податку на додану вартість на підставі підпункту «ж» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), про яке позивач дізнався, отримавши від Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області лист від 10.11.2016 № 45542/10/05.

Відповідно до підпункту «ж» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається, зокрема, у разі якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців наявний запис про відсутність юридичної особи або фізичної особи за її місцезнаходженням (місцем проживання) або запис про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Правила внесення державним реєстратором змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, визначено приписами статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 № 755-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Так, відповідно до абзацу другого частини дванадцятої статті 19 цього Закону у разі надходження державному реєстратору від органу доходів і зборів повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний надіслати поштовим відправленням протягом п'яти робочих днів з дати надходження зазначеного повідомлення юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки.

Згідно з абзацом другим частини чотирнадцятої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 № 755-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) якщо державному реєстратору повернуто поштового відправлення, державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням.

Судами з'ясовано, що анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану вартість на підставі підпункту «ж» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) зумовлено в наведеному випадку наявністю в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Лоджистік Дон» за вказаним місцезнаходженням, вчиненого державним реєстратором 15.04.2014.

Підставою для внесення державним реєстратором такого запису слугувало отримання ним від органу доходів і зборів повідомлення за формою № 18-ОПП про відсутність юридичної особи позивача за її місцезнаходженням.

Разом з тим, процедура встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податку до направлення державному реєстратору органом доходів і зборів повідомлення встановленого зразка передбачена розділом XII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 12.4 розділу XII зазначеного Порядку щодо кожного платника податків, стосовно якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та не з'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ контролюючого органу, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за встановленою формою.

В силу приписів пункту 12.5 розділу XII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якщо за результатами заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції буде підтверджено відсутність такої особи за місцезнаходженням або встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, керівник (заступник керівника) органу державної податкової служби приймає рішення про направлення до відповідного державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою № 18-ОПП (додаток 24) для вжиття заходів, передбачених частиною дванадцятою статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 № 755-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Аналогічні правила встановлення місцезнаходження платника податків закріплено і Положенням про організацію взаємодії підрозділів податкової міліції з іншими структурними підрозділами органів державної податкової служби для встановлення місцезнаходження платника податків, затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України від 17.05.2010 № 336, (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), зокрема, підпунктами 3.1.1, 3.1.2 пункту 3.1 розділу ІІІ, - щодо кожного платника податків, який відсутній за місцезнаходженням (місцем проживання) та місцезнаходження (місце проживання) якого не з'ясовано, структурний підрозділ органу державної податкової служби проводить такі заходи: шляхом спілкування (телефон, пошта, факс, виїзд за місцезнаходженням тощо) із платником податків з'ясовує його фактичне місцезнаходження (місце проживання); за допомогою Єдиного банку даних платників податків встановлює місце проживання засновників і керівників платника податків та отримує інформацію стосовно інших платників податків, де зазначені особи є засновниками чи керівниками.

Згідно з пунктом 3.2 розділу ІІ вказаного Положення у разі підтвердження відсутності платника податків за місцезнаходженням (місцем проживання) структурний підрозділ органу державної податкової служби, який є ініціатором запиту, готує за відповідною формою запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків та направляє до підрозділу податкової міліції.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що підрозділ податкового органу надсилає повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням державному реєстратору для вжиття заходів, передбачених абзацом другим частини чотирнадцятої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 № 755-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), лише після здійснення передбачених Порядком обліку платників податків і зборів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), та Положенням про організацію взаємодії підрозділів податкової міліції з іншими структурними підрозділами органів державної податкової служби для встановлення місцезнаходження платника податків, затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України від 17.05.2010 № 336, (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), заходів для встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи.

Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 15.04.2014 у справі № 21-4а14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Червоний сердолік» до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області, Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців Харківської міської ради про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

У справі, що розглядається, суди встановили, що доказів на підтвердження виконання визначених наведеними Порядком та Положенням заходів для встановлення фактичного місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «Лоджистік Дон» відповідачами не подано.

Отже, враховуючи те, що підставою для анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану вартість послугувала наявність в Єдиному державному реєстрі запису про його відсутність за вказаним місцезнаходженням, внесеного реєстратором за наслідками проведеної органом доходів і зборів процедури з порушенням зазначених вище нормативних положень, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про протиправність такого анулювання та необхідність поновлення реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Лоджистік Дон» як платника податку на додану вартість.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Державної фіскальної служби України без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27.06.2017 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 у справі № 805/1523/17-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.М. Шипуліна

Судді Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк