Справа № 824/1044/17-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 р. м. Чернівці Справа № 824/1044/17-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання неправомірною відмову та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання неправомірною відмову та зобов'язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області включити суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати в заробітну плату для призначення їй пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" та виконати відповідний перерахунок розміру її пенсії;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області виконати з 23 листопада 2017 року перерахунок та виплату призначеної їй, ОСОБА_1, пенсії з урахуванням всіх складових заробітної плати відповідно до довідки Головного управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області від 05 жовтня 2017 року №28, в тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати в розмірі 90 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне страхування.

Ухвалою суду від 26 грудня 2017 року відкрито провадження у даній справі; вирішено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 22 січня 2018 року о 16 год. 15 хв.

Ухвалою суду від 22 січня 2018 року відкладено розгляд даної справи до 31 січня 2018 року 12 год. 30 хв.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи. Однак в судове засідання не зявились. Водночас сторони подали заяви (позивач - 31 січня 2018 року, відповідач - 29 січня 2018 року) про розгляду справи без їх участі. При цьому позивач вказував, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а відповідач - заперечує проти позову в повному обсязі.

Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, суд визнає за можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження в межах строку, визначеного статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України.

З матеріалів справи вбачається, що в обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивачу згідно статті 37 Закону України "Про державну службу" призначено пенсію та розраховано її розмір на підставі виданої роботодавцем довідки про заробітну плату, форма якої затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 30 жовтня 2008 року №19-11. Однак, форма довідки на підставі якої відповідач виконав розрахунок пенсії позивачу, не включає усіх складових заробітної плати, які відповідно до чинного законодавства враховуються до розрахунку пенсії. Зокрема, не було враховано матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та індексацію заробітної плати.

ОСОБА_1 вважає, що в результаті цього розмір призначеної їй пенсії занижено. У зв'язку із цим вона звернулась до відповідача із заявою про перерахунок призначеної пенсії з метою приведення її розміру у відповідність до чинного законодавства. Проте, отримала відмову у проведенні перерахунку пенсії із включенням всіх складових заробітної плати.

Із даною відмовою ОСОБА_1 не погоджується, вважає її неправомірною та такою, що не відповідає нормам чинного законодавства та грубо порушує її право на соціальне забезпечення.

Відповідач щодо задоволення позову заперечував. У наданому суду відзиві на адміністративний позов відповідач вказував, що пенсія позивачу була призначена з дотриманням норм діючого законодавства, відповідно жодні матеріальні права позивача не були порушені.

Посилаючись на статтю 33 Закону України "Про державну службу" та постанову Кабінету Міністрів України "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" вказував, що підстав включати суми матеріальних допомог, суми індексації заробітної плати в заробіток для обчислення пенсії немає, оскільки вони не визначені як складові заробітної плати державного службовця.

Разом із цим вказував, що чинним законодавством не передбачено проведення будь-яких перерахунків пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про державну службу".

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому позивач вказував, що на всі складові заробітної плати, а саме: матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та індексацію заробітної плати було нараховано збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а тому відповідач повинен був включити їх до середнього заробітку при розрахунку пенсії.

Крім того, посилаючись на Закон України "Про оплату праці" вказував, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація як компенсаційна виплата входять до структури заробітної плати.

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 24 березня 2009 року позивач отримує пенсію за віком, призначену згідно Закону України "Про державну службу".

23 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою, в якій просила перерахувати та в подальшому виплачувати призначену їй пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" в розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням всіх складових її заробітної плати, в тому числі надбавки за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи, премій та інших виплат (матеріальна допомога, індексація заробітної плати).

До заяви позивачем додано довідку Головного управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області від 05 жовтня 2017 року №28.

Листом №699/Б-11 від 06 грудня 2017 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області позивачу відмовлено в здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням всіх складових заробітної плати (суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати в заробітну плату), у зв'язку із тим, що вони не визначені як складові заробітної плати державного службовця.

Не погоджуючись із вказаною відмовою субєкта владних повноважень, ОСОБА_1 звернулась до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Згідно частини четвертої указаної статті за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Частиною другою статті 33 Закону України "Про державну службу" передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Згідно частини шостої статті 33 Закону України "Про державну службу" державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України "Про оплату праці" визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Отже, матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань є іншими заохочувальними та компенсаційними виплатами, а тому входять до системи оплати праці державного службовця.

Згідно частини першої статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої указаної статті до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно статті 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема, суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Отже, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Згідно підпункту 2.2.7 пункту 2.2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року №5 фонд додаткової заробітної плати включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До складу фонду додаткової заробітної плати входять, зокрема, суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників.

Таким чином, індексація є також складовою частиною заробітної плати, оскільки є додатковою заробітною платою та грошовим доходом населення, який згідно статті 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" враховується при обчисленні пенсій.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Таким чином, допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та індексація входять до системи оплати праці державного службовця.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 14.05.2013 у справі №21-125а13, від 28.05.2013 у справі №21-97а13, від 04.03.2014 у справі 21-3а14.

Згідно довідки Головного управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" №28 від 05 жовтня 2017 року, виданої ОСОБА_1 про те, що надбавки, премії та інші виплати за період з 01 березня 2007 року до 28 лютого 2009 року становили 11003,22 грн.

Відповідно до вказаної довідки в графу "інші виплати" включено індексацію, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань та матеріальну допомогу на оздоровлення, які, відповідно до вказаних вище норм, входять до заробітної плати та на які нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Крім цього, в довідці №28 від 05 жовтня 2017 року також зазначено, що на всі виплати, включені в довідку, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

За таких обставин, відповідачем листом від 06 грудня 2017 року №699/Б-11 безпідставно й неправомірно відмовлено ОСОБА_1 у включенні сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати в заробітну плату для перерахунку пенсії.

Твердження відповідача про те, що чинним законодавством не передбачено підстав для включення суми матеріальної допомоги, суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та суми індексації заробітної плати в заробіток для обчислення пенсії з огляду на викладене вище є помилковими.

Щодо посилань пенсійного органу на те, що відповідно до нової редакції Закону України «Про державну службу» позивач втратила своє право на перерахунок пенсії, оскільки нормами даного Закону передбачено лише право на призначення пенсії для визначених осіб відповідно до ст.37, то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки предметом позову являється не перерахунок пенсії у зв'язку зі зміною певної складової грошового забезпечення державного службовця, а перерахунок пенсії, яка була неправильно обчислена.

Відтак, суд вважає про наявність правових підстав для визнання протиправною оскаржувану відмову субєкта владних повноважень. Водночас, оскільки позовна вимога про зобов'язання відповідача вчинити дії є фактично похідною від попередньої позовної вимоги (пункт 23 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України), з метою належного та ефективного способу захисту порушених прав позивача, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для зобовязання відповідача здійснити перерахунок і виплату позивачу пенсії з урахуванням всіх складових заробітної плати відповідно до довідки Головного управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області від 05 жовтня 2017 року №28, в тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати в розмірі 90 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне страхування.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем в порушення вимог законодавства протиправно не включено до розрахунку пенсії позивачу всіх складових заробітної плати, з яких було сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне страхування. Позивачем доведено обґрунтованість заявлених вимог, натомість доводи відповідача безпідставні.

Частиною першою, сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки даний позов сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, підлягає задоволенню повністю, а згідно наявної у справі квитанції №43 від 21 грудня 2017 року позивачем за його подання сплачено судовий збір у розмірі 640 грн 00 коп., то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання неправомірною відмову та зобов'язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області включити суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати в заробітну плату для призначення ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" та виконати відповідний перерахунок розміру її пенсії неправомірною.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести з 23 листопада 2017 року перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії з урахуванням всіх складових заробітної плати відповідно до довідки Головного управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області від 05 жовтня 2017 року №28, в тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, в розмірі 90 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне страхування.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (вул. Оренбурзька, 7-А, м. Чернівці, 58022) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 58000, ІПН НОМЕР_1) судові витрати, що складаються із судового збору, у розмірі 640 (шістсот сорок) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана або до Чернівецького окружного адміністративного суду або безпосередньо до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 лютого 2018 року.

Суддя О.П. Лелюк