Справа № 826/4232/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

01 лютого 2018 року №826/4232/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до державної податкової інспекції у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення від 21.02.2017

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державної податкової інспекції у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, про:

- визнання неправомірними дій державної податкової інспекції у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо переведення з 01.04.2013 позивача зі спрощеної системи оподаткування на загальну систем оподаткування доходів фізичних осіб;

- визнання протиправним та скасування рішення державної податкової інспекції у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про виключення позивача з 01.04.2013 з реєстру платників єдиного податку.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачем при здійсненні підприємницької діяльності не було допущено порушень вимог законодавства за період, що перевірявся, а висновки відповідача, викладені у Акті перевірки, є помилковими та необґрунтованими, а тому позивача неправомірно переведено зі спрощеної системи оподаткування на загальну.

Відповідач заперечив проти позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи, у яких, зокрема, зазначив, що позивачем порушено умови перебування на спрощеній системі оподаткування, у зв'язку з чим, позивача правомірно виключено із реєстру платників єдиного податку.

Адміністративну справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до пунктів 10 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до витягу з реєстру платників єдиного податку від 20.12.2016 №052, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) є платником єдиного податку другої групи за ставкою платника єдиного податку - 20% до розміру мінімальної заробітної плати починаючи з 01.01.2012.

Державною податковою інспекцією у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 22.08.2016 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

Перевіркою встановлено порушення платником єдиного податку ОСОБА_1 вимог глави першої, розділу XIV Податкового кодексу України та підпункту 296.1.1 пункту 296.1 статті 296, пунктів 291.4, 291.5 статті 291, підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298, пункту 293.4 статті 293 Податкового кодексу України, а саме порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування.

За наслідками перевірки Державною податковою інспекцією у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 21.11.2016 №10686/26-52-13-06/НОМЕР_1 (далі - Акт перевірки).

На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято оскаржуване рішення від 21.02.2017 №319/26-52-13-02-38 про виключення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку.

Фізичної особа-підприємць ОСОБА_1 не погоджуючись з рішенням державної податкової інспекції у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про виключення його з реєстру платників єдиного податку, звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Статтею 291 Податкового кодексу України, встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності (пункт 291.2).

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою (пункт 291.3).

Не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп, за вимогами підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України, суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють, зокрема, діяльність з надання послуг пошти (крім кур'єрської діяльності) та зв'язку (крім діяльності, що не підлягає ліцензуванню).

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 7 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності", ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності:

- діяльність у сфері телекомунікацій з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про телекомунікації", надання послуг у галузі криптографічного захисту інформації (крім послуг електронного цифрового підпису) та технічного захисту інформації, за переліком, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Діяльність із надання послуг доступу до Інтернету відноситься до діяльності у сфері телекомунікацій.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про телекомунікації»:

- провайдер телекомунікацій - суб'єкт господарювання, який має право на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій без права на технічне обслуговування та експлуатацію телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв'язку;

- оператор телекомунікацій - суб'єкт господарювання, який має право на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій із правом на технічне обслуговування та експлуатацію телекомунікаційних мереж.

Відповідно до частини першої статті 42 Закону України «Про телекомунікації» діяльність у сфері телекомунікацій здійснюється за умови включення до Реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій, а у визначених законом випадках також за наявності відповідних ліцензій та/або дозволів.

Згідно з частиною першою та частиною сьомою статті 42 Закону України "Про телекомунікації", діяльність у сфері телекомунікацій здійснюється за умови включення до реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій, а у визначених законом випадках також за наявності відповідних ліцензій та/або дозволів.

Ліцензуванню підлягають такі види діяльності у сфері телекомунікацій:

1) надання послуг фіксованого телефонного зв'язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв'язку:

місцевого;

міжміського;

міжнародного;

2) надання послуг фіксованого телефонного зв'язку з використанням безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з правом технічного обслуговування і надання в користування каналів електрозв'язку:

місцевого;

міжміського;

міжнародного;

3) надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв'язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв'язку;

4) надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж ефірного теле- і радіомовлення, проводового радіомовлення та телемереж.

Оскільки вид діяльності з надання послуг доступу до Інтернету та/або з технічного обслуговування та експлуатації власних телекомунаційних мереж, мереж ефірного теле- та радіомовлення, проводового радіомовлення, телемереж не входить до переліку видів діяльності, що підлягають ліцензуванню, визначеному частиною сьомою статті 42 Закону України «Про телекомунікації», необхідність отримання ліцензії на вказаний вид діяльності відсутня.

Аналогічна позиція викладена у листі-роз'ясненні Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації (http://nkrzi.gov.ua/index.php?r=site/index&pg=51&language=uk).

Згідно з підпунктом 2 пункту 291.4 статті 294 Податкового кодексу України, суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:

- друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

- не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

- обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

З приводу встановленого перевіркою порушення вимог підпункту другого пункту 291.4 статті 294 Податкового кодексу України щодо отримання доходу від юридичних осіб - неплатників єдиного податку товариства з обмеженою відповідальністю «Ай ті Фінанс» та товариства з обмеженою відповідальністю «Ю Пі Сістем» позивач пояснив, що був замовником послуг зазначених підприємств з приймання платежів на його користь від інших осіб (через відокремлені підрозділи та програмно-технічні комплекси самообслуговування) з подальшим зарахуванням на його поточний розрахунковий рахунок.

Вказані пояснення підтверджуються долученою до матеріалів справи копією договору №Фин/Ком-421/3 від 01.05.2013, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Ю Пі Систем» (фінансова установа) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Отримувач), відповідно до умов якого останній доручає, а фінансова установа приймає на себе зобов'язання через свої відокремлені підрозділи та/або структурні одиниці, у тому числі програмно-технічні комплекси самообслуговування, приймати від Платників (Споживачів) готівкові кошти у національній валюті (Платежі), як оплату за товари та/або роботи, та/або послуги, що надає Отримувач, або товари та/або роботи, та/або послуги, що надають треті особи, яких представляє Отримувач, та/або з якими у Отримувача оформлені відповідні договірні відносини та перераховувати отримані Платежі на поточний рахунок Отримувача на умовах і в порядку, визначених цим Договором.

Також позивачем надано до суду копії Актів про надання послуг згідно договору 14/10/14-32Т від 14.10.2014, укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Фінансовою компанією товариством з обмеженою відповідальністю «Ай ті Фінанс», а саме Акти: №3, №6, №7, №2 зі змісту яких вбачається, що Фінансова установа передає, а Отримувач приймає послуги з переказу коштів.

Також в матеріалах справи наявна копія договору від 22.10.2015 ТМ/291, укладеного між позивачем (Отримувач) та товариством з обмеженою відповідальністю «Тріолан Мані» (Фінансова установа), відповідно до умов якого, Фінансова установа організовує та здійснює переказ коштів, внесених Платником до Фінансової установи на користь Отримувача, фіксуючи надходження платежів з використанням програмного забезпечення, здатного виконувати облік та реєстрацію транзакцій.

Таким чином, позивачем послуги юридичним особам - не платникам єдиного податку (товариству з обмеженою відповідальністю «Ю Пі Сістем», товариству з обмеженою відповідальністю «Ай ті Фінанс» та товариству з обмеженою відповідальністю «Тріолан Мані») не надавались, оскільки позивач був отримувачем, а не виконавцем послуг, а відтак суд вважає, що висновок контролюючого органу про порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 підпункту другого пункту 291.4 статті 294 Податкового кодексу України є необґрунтованим та безпідставним, оскільки відповідачем в процесі проведення перевірки не досліджено дійсних характер відносин, що виникли між позивачем та зазначеними вище юридичними особами.

Відповідачем у Акті перевірки та у письмових запереченнях зазначено, що позивачем при проведенні перевірки не надано контролюючому органу книгу обліку доходів, у результаті чого, у висновку рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку як причину, що є підставою для виключення з реєстру платників єдиного податку зазначено підпункт 296.1.1 пункту 296.2 статті 296 Податкового кодексу України.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на підпункт 296.1.1 пункту 296.2 статті 296 Податкового кодексу України як на причину виключення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку з огляду на наступне.

Підпунктом 296.1.1 пункту 296.2 статті 296 Податкового кодексу України встановлено, що платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які не є платниками податку на додану вартість, ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів.

У пункті 7 Порядку ведення Книги обліку доходів платників єдиного податку першої і другої груп та платників єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 19.06.2015 №579 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 07.07.2015 за № 800/27245, встановлено, що Книги обліку зберігаються у платника податку протягом 3 років після виконання останнього запису.

Відповідно до статті 121 Податкового кодексу України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Тобто, чинним законодавством встановлено, що у разі ненадання платником податків книги обліку доходів і витрат, до нього застосовуються штрафні санкції, передбачені статтею 121 Податкового кодексу України.

Таким чином, з аналізу норм податкового законодавства України, не вбачається такої підстави, як ненадання книги обліку доходів і витрат, яка могла б слугувати причиною для прийняття рішення щодо виключення платника податків з реєстру платників єдиного податку.

Відповідно до підпунктів 5, 7, 9 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України, платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки:

- у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми;

- у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності;

- у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність.

У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення (пункт 299.11 статті 299 ПК України).

Враховуючи те, що в ході розгляду справи спростовано висновки державної податкової інспекції Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог пункту 291.5 статті 291 та пункту 291.4 статті 294 Податкового кодексу України, підстави для анулювання його реєстрації платником єдиного податку з 01.04.2013 відсутні.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, відповідачем в процесі розгляду адміністративної справи не доведено правомірності прийнятого державною податковою інспекцією у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві рішення від 21.02.2017 №319/26-52-13-02-38.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 244, 245, 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії державної податкової інспекції у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо переведення з 01.04.2013 фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 зі спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування доходів фізичних осіб.

Визнати протиправним та скасувати рішення державної податкової інспекції у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 21.02.2017 №319/26-52-13-02-38.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.