Справа № 813/146/18
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року справа № 813/146/18

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що на час видачі оскаржуваного наказу позивач перебував з 21 грудня 2017 року на лікарняному. ОСОБА_1 було звільнено в період тимчасової непрацездатності. Крім того, згідно оскаржуваного наказу такий видано 27.12.2017 р. «у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби», тобто наказу від 29.06.2017. Зазначає, що від дня видачі наказу про накладення дисциплінарного стягнення (29.06.2017) до винесення наказу про реалізацію вказаного наказу (27.12.2017) минуло майже 6 місяців. Просив розглядати справу за правилами спрощеного провадження.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 11 січня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, підтвердженням чого є наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

01 лютого 2018 року на адресу суду надійшов відзив Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому відповідач зазначає, що наказом відповідача № 2197 від 29.06.2017 ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції. Таке дисциплінарне стягнення як звільнення зі служби вважається виконаними після видання наказу по особовому складу - ч.5 ст. 18 Статуту. Дисциплінарне стягнення виконано не пізніше місяця з дня його накладення, що відповідає ч. 1 ст. 18 Дисциплінарного статуту, шляхом видачі наказу ГУНП № 527 о/с від 30.06.2017. Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач оскаржив вказані накази в судовому порядку. За результатами розгляду адміністративної справи №813/2565/17, Львівським апеляційним адміністративним судом прийнято постанову, якою постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2017 року скасовано та прийнято нову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено. З метою виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017, ГУНП у Львівській області було видано наказ №1019 о/с від 27.12.2017, яким старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського сектору реагування ПП Пустомитівського ВП Франківського ВП ГУНП з 27.12.2017 звільнено зі служби в поліції. Щодо строків реалізації накладеного дисциплінарного стягнення, то дисциплінарне стягнення накладене на ОСОБА_1 29.06.2017 наказом ГУНП №2197, виконано відповідачем не пізніше місяця з дня його накладення, що відповідає ч. 1 ст. 18 Дисциплінарного статуту, шляхом видачі наказу ГУНП № 527 о/с від 30.06.2017, жодних строків не порушено. При цьому враховано, що спірний наказ прийнято на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017. Щодо видачі наказу ГУНП №1019 від 27.12.2017, під час тимчасової непрацездатності позивача, зазначає, що відповідач, видаючи спірний наказ, прав позивача не порушив, оскільки позивач не повідомив роботодавця про факт перебування його на лікуванні. Отримавши інформацію про перебування позивача на лікарняному, ГУНП у Львівській області 26.01.2018 видало наказ №55, яким внесено зміни до пункту наказу ГУНП від 27.12.2017 №1019 о/с, в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 , зокрема надруковано з 27.12.2017 слід читати з 04.01.2018. Головне управління Національної поліції у Львівській області вважає вимоги позивача недоведеними, просить суд в задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУНП у Львівській області відмовити повністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи наведене, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази, з`ясувавши обставини, на які позивач та відповідач посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, якими вони обґрунтовуються, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

З 01.12.2016 ОСОБА_1 перебував на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 патрульної поліції Пустомитівського відділення поліції Франківського відділу поліції Головного управління поліції у Львівській області.

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області №2197 від 29.06.2017 Про накладення дисциплінарних стягнень працівникам Пустомитівського ВП Франківського ВП ГУНП у Львівській області за грубе порушення службової дисципліни, вимог п. 3 ст. 18 Закону України Про національну поліцію, п.п. 1,2 розділу ІІ , п.п. 2,3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, а також вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП та п. 2 розділу VІІ Положення про патрульну службу МВС, затвердженого наказом МВС України від 02.07.2015 року №796, що призвело до значного суспільного резонансу, на поліцейського СРПП №2 ПП ПустомитівськогоВП Франківського ВП ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області №527 о/с від 30.06.2017 По особовому складу старшого сержанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, з 30 червня 2017 року.

Не погоджуючись із вказаними наказами позивач оскаржив їх до суду.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 29.06.2017 № 2197 Про накладення дисциплінарних стягнень працівникам Пустомитівського ВП Франківського ВП ГУНП у Львівській області в частині накладення на поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 патрульної поліції Пустомитівського відділення поліції Франківського відділу поліції Головного управління поліції у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення звільнення зі служби в поліції. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 30.06.2017 № 527 о/с По особовому складу в частині звільнення зі служби в поліції з 30 червня 2017 року поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 патрульної поліції Пустомитівського відділення поліції Франківського відділу поліції Головного управління поліції у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 патрульної поліції Пустомитівського відділення поліції Франківського відділу поліції Головного управління поліції у Львівській області з 01 липня 2017 року. Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.07.2017 по 15.09.2017 в сумі 17 757,12 грн. Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 патрульної поліції Пустомитівського відділення поліції Франківського відділу поліції Головного управління поліції у Львівській області та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 6700,71 (шість тисяч сімсот) грн звернуто до негайного виконання.

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області у Львівській області від 23 жовтня 2017 року №800 ОСОБА_1 поновлено на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 патрульної поліції Пустомитівського відділення поліції Франківського відділу поліції Головного управління поліції у Львівській області з 01.07.2017.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 року, апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області задоволено, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2017 року у справі №813/2565/17 скасовано та прийнято нову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

З метою виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 року Головним управлінням Національної поліції у Львівській області було видано наказ №1019 о/с від 27.12.2017, яким старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського сектору реагування ПП Пустомитівського ВП Франківського ВП ГУНП з 27.12.2017 звільнено зі служби в поліції (підстава постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017).

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області №55 о/с від 26.01.2018 «Про внесення змін» внесено зміни до пункту наказу ГУНП від 27.12.2017 №1019 о/с, в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 , зокрема «надруковано з 27.12.2017 року слід читати з 04.01.2018 року».

Не погодившись із наказом №1019 о/с від 27.12.2017 ОСОБА_1 оскаржив його до суду.

Наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області №55 о/с від 26.01.2018 «Про внесення змін» позивач не оскаржував.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначаються Законом України Про Національну поліцію від 02.07.2015 №580-VІІІ, який згідно з пунктом 1 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень цього Закону набрав чинності з 7 листопада 2015 року.

Згідно із частиною 2 статті 19 цього Закону підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України Про Національну поліцію визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до пункту 9 Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України Про Національну поліцію від 23.12.2015 року № 901-VIII до набрання чинності Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (Дисциплінарний статут), затвердженого Законом України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.

Частиною першою статті 77 Закону України Про Національну поліцію встановлено підстави звільнення поліцейських зі служби в поліції.

Зокрема, пунктом 6 частини 1 вказаної статті визначено як підставу звільнення, реалізацію дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Положення Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затверджене Законом України від 22.02.2006 №3460-ІУ визначає сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів. Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об`єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Згідно з статтею 2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Частини 1, 2 статті 5 Дисциплінарного статуту встановлюють, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ, згідно з цим Статутом.

Звільнення зі служби осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, як вид дисциплінарного стягнення передбачено пунктом 6 частини першої статті 12 Закону України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України та відповідно до статті 14 цього Законує крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Стаття 14 Дисциплінарного статуту передбачає, що про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис, у разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

Відповідно до статті 16 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування або провадження в кримінальній справі чи справі про адміністративне правопорушення. Дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності.

Згідно з статтею 18 Дисциплінарного статуту такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Як встановлено постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017, апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області задоволено, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2017 року у справі №813/2565/17 скасовано та прийнято нову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відповідно до ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч. 4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що Головне управління Національної поліції у Львівській області видало наказ №1019 о/с від 27.12.2017 на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 року.

З огляду на викладене суд звертає увагу, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 17 травня 2005 року у справі Чіжов проти України (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені в параграф 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У цьому контексті слід звернути увагу на правову позицію, висловлену у рішенні Євросуду у справах Ромашов проти України (Romashov v. Ukraine) від 27.07.2004 р., в якому зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), № 29439/02, від 26 квітня 2005 року).

З огляду на те, що виконання судового рішення є невід`ємним елементом права на справедливий суд, державні органи та посадові особи повинні використовувати свої повноваження для повного та своєчасного виконання судових рішень.

Щодо твердження позивача про порушення строків реалізації накладеного дисциплінарного стягнення, суд зазначає, що дисциплінарне стягнення накладене на ОСОБА_1 29.06.2017 наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області №2197, виконано відповідачем не пізніше місяця з дня його накладення, що відповідає ч. 1 ст. 18 Дисциплінарного статуту, шляхом видачі наказу ГУНП №527 о/с від 30.06.2017 року.

З метою виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 Головним управлінням Національної поліції у Львівській області було видано новий наказ №1019 о/с від 27.12.2017.

Суд дійшов висновку, що відповідачем строків реалізації дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача зі служби не порушено.

Також не заслуговують на увагу доводи позивача про порушення норм трудового законодавства, оскільки його звільнено в період тимчасової непрацездатності з огляду на наступне.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 462 від 03.06.2016 затверджено Інструкцію про порядок медичного обслуговування в закладах охорони здоров`я МВС.

Відповідно до п.1 розділу II. «Медичне обслуговування в закладах охорони здоров`я МВС» - право на безоплатне медичне обслуговування в закладах охорони здоров`я МВС мають зокрема поліцейські.

Згідно з п.1 розділу III «Порядок прикріплення до закладів охорони здоров`я МВС» - підрозділи кадрового забезпечення центрального органу управління поліцією та територіальних (у тому числі міжрегіональних) органів поліції, центрального апарату МВС, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, головного органу військового управління, оперативно-територіального об`єднання, з`єднання, військової частини (підрозділу), вищого військового навчального закладу, навчальної військової частини (центру), бази та установи Національної гвардії України в кінці кожного року подають до закладів охорони здоров`я МВС за місцем розташування списки осіб на медичне обслуговування в закладі охорони здоров`я МВС, зазначених у підпунктах 1-4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції за формою, наведеною у додатку 1 до цієї Інструкції.

Оскільки, позивач був поліцейським, відповідач стверджує, що він обслуговувався у відомчому медичному закладі ДУ « ТМО МВС України по Львівській області».

Згідно з відповіддю ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» від 27.12.2017 вих.№33/34-875/1 станом на 27.12.2017 ОСОБА_1 на лікуванні в лікарні з поліклінікою ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» не перебуває, інформації з інших лікувальних закладів м. Львова та області не надходило.

Відповідно до п.11. Загальних положень Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затверджена наказом МОЗ №455 від 13.11.2001 року - тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Пунктом 2.22. Загальних положень Інструкції передбачено, що тимчасова непрацездатність осіб рядового і начальницького складу засвідчується довідкою органу, у сфері управління якого перебувають заклади охорони здоров`я.

У разі вибору особою рядового і начальницького складу лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи довідка видається відповідно до пункту 1.9 розділу 1 цієї Інструкції.

З огляду на викладене, враховуючи вищевказані обставини, суд погоджується з твердженням про те, що Головне управління Національної поліції у Львівській області, видаючи оспорюваний наказ ГУНП №1019 від 27.12.2017 року прав позивача не порушило, оскільки позивач не повідомив ГУ НП про факт перебування його на лікуванні.

Як стверджує відповідач, він дізнався про факт перебування ОСОБА_1 на лікарняному, отримавши копію позову ОСОБА_1 від 09.01.2018 року з додатками, серед яких була копія листка непрацездатності №138 від 21.12.2017 на ім`я ОСОБА_1 , видана Жовківською ЦРЛ Львівської області.

Враховуючи отриману інформацію, Головне управління Національної поліції у Львівській області 26.01.2018 видало наказ №55, яким внесено зміни до пункту наказу ГУНП від 27.12.2017 №1019 о/с, в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 , зокрема «надруковано з 27.12.2017 року слід читати з 04.01.2018 року».

Суд наголошує, що Наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області №55 о/с від 26.01.2018 «Про внесення змін» позивач не оскаржував.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправним і скасування наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області №1019 о/с від 27.12.2017.

Відповідно не підлягають до задоволення і вимоги ОСОБА_1 , про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки ці вимоги є похідними від основної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, а отже у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір з сторін не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.М. Брильовський