Справа № 826/3149/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 лютого 2018 року № 826/3149/17

Окружний адміністративний суд міста Києва під головуванням судді Келеберди В.І., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» Костенка І.І. (далі - Уповноважена особа) та після уточнень позовних вимог остаточно просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи щодо не зняття тимчасових обмежень на здійснення банком операцій з рахунку № НОМЕР_2 на залишок коштів в сумі 200 000, 00 грн. та ненадання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) змін (уточнень/доповнень/інформації), а саме: змін до бази даних про вкладників ПАТ «КБ «Хрещатик» щодо вкладника ОСОБА_1 про зняття тимчасового обмеження з рахунку № НОМЕР_2 на залишок коштів в сумі 200 000, 00 грн.; змін до Переліку Рахунків, за якими вкладники ПАТ «КБ «Хрещатик» мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду щодо внесення інформації про вкладника ОСОБА_1 в Перелік на залишок коштів в сумі 200 000, 00 грн. на рахунку № НОМЕР_2 та виплати ОСОБА_1 коштів гарантованого відшкодування в сумі 200 000, 00 грн. в межах гарантованої Фондом суми;

- зобов'язати Уповноважену особу зняти будь-які тимчасові обмеження на здійснення банком операцій з рахунку вкладника ОСОБА_1 № НОМЕР_2 на залишок коштів в сумі 200 000, 00 грн. та надати до Фонду зміни (уточнення/доповнення/інформацію), а саме: зміни до бази даних про вкладників ПАТ «КБ «Хрещатик» щодо вкладника ОСОБА_1 про зняття тимчасового обмеження з рахунку № НОМЕР_2 на залишок коштів в сумі 200 000, 00 грн.; змін до Переліку Рахунків, за якими вкладники ПАТ «КБ «Хрещатик» мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду щодо внесення інформації про вкладника ОСОБА_1 в Перелік на залишок коштів в сумі 200 000, 00 грн. на рахунку № НОМЕР_2 та виплати ОСОБА_1 коштів гарантованого відшкодування в сумі 200 000, 00 грн. в межах гарантованої Фондом суми.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що після віднесення ПАТ «КБ «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних, запровадження тимчасової адміністрації та призначення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Костенка І.І., інформацію щодо нього як про вкладника Банку не було передано до Фонду для включення до Переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду у розмірі гарантованої суми, внаслідок чого порушуються його права.

Протягом розгляду справи позивач отримав інформацію від Уповноваженої особи у відповідь на свої звернення про те, що він включений до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду на суму 200 000, 00 грн., але здійснення банком операцій за його рахунком тимчасово обмежено.

Разом з тим, позивач стверджує, що процедура перевірки тимчасово обмежених (заблокованих) рахунків та укладених правочинів була завершена ще у лютому 2017 року, проте, жодних результатів щодо перевірки його рахунку та здійсненого правочину повідомлено не було, рахунок безпідставно не розблоковано, і він протиправно позбавлений права на отримання гарантованої суми за рахунок Фонду.

Посилаючись на такі обставини, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом та просить задовольнити його.

Відповідач - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Костенко І.І. проти позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях долучених до матеріалів справи, з яких вбачається, що позивача включено до переліку вкладників та загального реєстру вкладників, проте здійснення банком операцій за його рахунком тимчасово обмежено, оскільки правочин (договір відступлення права вимоги від 01 квітня 2016 року за Договором банківського вкладу, укладений між позивачем та ОСОБА_3.), відповідно до умов якого позивач виступає як новий вкладник з перерахуванням грошових коштів, є нікчемним в силу закону.

Відповідач зазначив, що зазначений правочин здійснено 05 квітня 2016 року - у день запровадження тимчасової адміністрації Банку, а керуючий Києво-Святошинським відділенням ПАТ «КБ «Хрещатик» ОСОБА_3 не мала права укладати даний правочин, з огляду на пряму заборону керівникам банку вчиняти правочини з дня введення тимчасової адміністрації.

За таких обставин, на думку відповідача, кошти, розміщені позивачем у банку, не підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду.

Третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб направила до суду письмові заперечення, у яких зазначає, зокрема, що повноваження по формуванню переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та визначення сум, що підлягають відшкодуванню, покладені на Уповноважену особу Фонду, тому, оскільки від Уповноваженої особи не надходило будь-яких змін та доповнень до Переліку вкладників в частині позивача ОСОБА_1, Фонду не здійснює йому виплат у межах гарантованої суми.

Ухвалою суду від 20 липня 2017 року (протокольною) розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі частини четвертої статті 122 КАС України (в редакції, чинній на час вчинення процесуальної дії).

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України та викладено його у новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України у новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2016 року між ОСОБА_1, ПАТ «КБ «Хрещатик» та ОСОБА_3 укладено додатковий договір № 1 до договору № 245D-643041 банківського вкладу «Новорічний стандарт» в національній валюті із щомісячною сплатою процентів (на 6 місяців з пролонгацією) від 02 грудня 2015 року, відповідно до умов якого 05 квітня 2016 року Банком позивачу відкрито іменний вкладний рахунок № НОМЕР_2 та зараховано кошти в сумі 200 000, 00 грн.

Отже за додатковим договором № 1 від 01 квітня 2016 року позивач набув права вкладника шляхом укладення договору відступлення права вимоги. Кошти вкладу у сумі 200 000, 00 грн. ОСОБА_3 переведено ОСОБА_1 шляхом надання Банку розпорядження власника, як первісного вкладника за депозитним договором, відповідно до якого банком здійснено внутрішньобанківський переказ на рахунок № НОМЕР_2 на суму 200 000, 00 грн.

В той же час, відповідно до постанови Правління Національного банку України № 234 від 05 квітня 2016 року «Про віднесення ПАТ «КБ «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 463 від 05 квітня 2016 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «КБ «Хрещатик» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 05 квітня 2016 року до 04 травня 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенку Ігорю Івановичу строком на один місяць з 05 квітня 2016 року до 04 травня 2016 року включно.

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду № 560 від 21 квітня 2016 року продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Хрещатик» з 05 травня 2016 року по 04 червня 2016 року включно. Продовжено також повноваження Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Хрещатик» Костенку І.І. з 05 травня 2016 року по 04 червня 2016 року включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02 червня 2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 913 від 03 червня 2016 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» з 06 червня 2016 року по 05 червня 2018 року включно, призначено Уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора Костенку І.І.

З червня по грудень 2016 року Уповноваженою особою проводилися перевірки укладених правочинів вкладників ПАТ «КБ «Хрещатик» з накладанням тимчасових обмежень (блокуванням) рахунків, у тому числі й рахунку позивача.

06 вересня 2016 року перевірка укладеного позивачем договору № 1 до договору № 245D-643041 банківського вкладу «Новорічний стандарт» завершилася, кошти з вкладного рахунку позивача в сумі 200 000, 00 грн. були списані Уповноваженою особою на рахунок Фонду № 4580, відкритий у ПАТ «КБ «Хрещатик» (ліквідація) згідно рішення Фонду (наказ № 10609 від 06 вересня 2016 року).

Водночас, протягом наступних чотирьох місяців, до звернення позивача до суду із даним адміністративним позовом, інформація щодо позивача, як особи, яка має право на відшкодування гарантованої суми за рахунок Фонду, не формувалася та до Фонду не передавалася.

Протягом розгляду справи позивач отримав повідомлення Уповноваженої особи № 3/2227 та № 3/2239 від 28 квітня 2017 року про те, що він таки включений до Переліку вкладників ПАТ «КБ «Хрещатик», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду на суму 200 000, 00 грн., на залишок коштів на депозитному рахунку № НОМЕР_2 щодо якого здійснення банком операцій тимчасово обмежено, проте кредиторська вимога ОСОБА_1 Уповноваженою особою Фонду відхилена.

Іншої інформації стосовно причин та підстав обмеження операцій за банківським рахунком позивач не отримував, у зв'язку з чим вважає протиправною бездіяльність Уповноваженої особи, з чим і звернувся до суду, уточнивши позовні вимоги.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи, вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні осіб, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому та об'єктивному досліджені доказів, дійшов до наступних висновків.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ (далі - Закон № 4452-VІ), у частині першій статті третьої якого зазначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Повноваження виконавчої дирекції Фонду визначені у статті 12 Закону № 4452-VІ. Згідно пунктів 2,4 частини третьої цієї статті виконавча дирекція Фонду у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Відповідно до статті 26 Закону № 4452-VІ Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою за 200 000 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований статтею 27 Закону № 4452-VІ.

Так, Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 37 Закону № 4452-VІ Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Частиною другою статті 38 Закону № 4452-VІ визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, при йняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, при тримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Згідно з пунктом 3 Методичних рекомендацій стосовно процедури тимчасового обмеження Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осібна тимчасову адміністрацію у неплатоспроможному банку банківських операцій щодо виплати коштів вкладникам, затверджених протоколом виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 036/15 від 10 лютого 2015 року , перевірка проводиться за всіма банківськими рахунками, на яких обліковуються залишки грошових коштів вкладників. Перевірка проводиться, зокрема, щодо фактів безготівкового перерахування грошових коштів з банківських рахунків юридичних і фізичних осіб на банківські рахунки фізичних осіб в тому самому банку; безготівкового перерахування грошових коштів з поточних рахунків юридичних осіб на банківські рахунки фізичних осіб в тому самому банку; безготівкового перерахування грошових коштів з поточних рахунків юридичних осіб на рахунки фізичних осіб, відкриті в одному банку, з призначенням платежу відмінним від платежу, пов'язаним із трудовими відносинами фізичної особи з такою юридичною особою; безготівкового перерахування грошових коштів з поточних рахунків фізичних осіб на рахунки інших фізичних осіб, відкритих одному банку, призначення платежу яких свідчать про нетиповий характер операцій, в тому числі надання та повернення фінансової допомоги (позики), залучення коштів на вклад іншої фізичної особи, перерахування коштів без зазначення підстав перерахування тощо, якщо це призвело до збільшення розміру гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами; безготівкового перерахування грошових коштів з поточних рахунків юридичних та фізичних осіб на рахунки фізичних осіб із неналежним призначенням платежу; проведення операцій, в поза операційний час банку; проведення банківських операцій в період застосування обмежень щодо певних категорій операцій відповідно до постанови Правління Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних; проведення банком касових операцій без фактичного внесення/отримання фізичними особами готівкових грошових коштів.

Як вбачається з листа відповідача від 28 квітня 2017 року № 3/2227, комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ «КБ «Хрещатик» були надані пропозиції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зняття тимчасових обмежень з рахунків фізичних осіб, які здійснювали відступлення права вимоги своїх коштів або дарували свої кошти іншим фізичними особам (за виключенням фізичних осіб, які є пов'язаними особами з банком), і на користь яких здійснювалося відступлення права вимоги або дарування - в частині їх власних коштів на власних рахунках, а також щодо внесення інформації про цих вкладників в Перелік вкладників ПАТ «КБ «Хрещатик» та виплати їм коштів в межах гарантованої Фондом суми. Відповідне рішення було затверджено виконавчою дирекцією Фонду. Власних коштів ОСОБА_1 на рахунках у банку не мав, у зв'язку з чим він не був включений до Переліку згідно із рішенням виконавчої дирекції Фонду. Разом з тим, вкладник ОСОБА_1 включений до Переліку вкладників ПАТ «КБ «Хрещатик», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду на суму 200 000, 00 грн., на залишок коштів на депозитному рахунку № НОМЕР_2, щодо якого здійснення банком операцій тимчасово обмежено.

До зазначеного листа додано витяг з наказу від 06 вересня 2016 року № 10609 «Про відображення в обліку вимог Фонду гарантування вкладів фізичних осіб» у додатку до якого відображено вкладника ОСОБА_1 та суму 200 000, 00 грн.

Водночас, у листі Уповноваженої особи від 28 квітня 2017 року № 3/2239 позивачу повідомлено, що кредиторські вимоги Фонду відповідно до його заяви від 16 червня 2016 року включають у себе суми, що підлягають відшкодуванню вкладникам ПАТ «КБ «Хрещатик», зокрема за вкладами, щодо яких тимчасово обмежено здійснення банком операцій, у тому числі за вкладом ОСОБА_1 на суму 200 000, 00 грн. Проте, кредиторська вимога ОСОБА_4 уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» відхилена.

Будь-яких пояснень причин та підстав щодо прийнятого Уповноваженою особою рішення про відхилення кредиторської вимоги ОСОБА_1 у листі не роз'яснено. Про нікчемність правочину від 01 квітня 2016 року, укладеного між ОСОБА_1, Банком та ОСОБА_3, та прийняття відповідних рішень з цього приводу позивачу не повідомлялося.

Отже, виходячи з таких обставин, суд приходить до висновку, що за умов включення вкладника ОСОБА_1 до Переліку вкладників ПАТ «КБ «Хрещатик», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та відсутності документальних підтверджень (доказів) визнання нікчемним додаткового договору № 1 від 01 квітня 2016 року до договору № 245D-643041 банківського вкладу «Новорічний стандарт», укладеного між ОСОБА_1, ПАТ «КБ «Хрещатик» та ОСОБА_3, відповідно до якого позивач набув права вкладника шляхом відступлення права вимоги, відсутні підстави для подальшого тимчасового обмеження здійснення банком операцій за вкладом ОСОБА_1 на суму 200 000, 00 грн.

У цьому зв'язку суд зазначає, що відповідно до пункту 2 частин другої та третьої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частин 1,2 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб'єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Презумпція правомірності правочину закріплена у статті 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, особа, якою переховано кошти на рахунок позивача, тобто ОСОБА_3, має право вільно розпоряджатися коштами, які є її особистою власністю.

Пунктом 2.4.2 додаткового договору № 1 від 01 квітня 2016 року до договору № 245D-643041 банківського вкладу «Новорічний стандарт», укладеного між ОСОБА_1, ПАТ «КБ «Хрещатик» та ОСОБА_3, передбачено право вкладника - ОСОБА_3 передати свої повноваження на розпорядження вкладом і процентами по ньому іншій особі на підставі довіреності, оформленої у Банку, або в іншому порядку, згідно з чинним законодавством України.

Чинне законодавство передбачає можливість оформлення угоди між сторонами - фізичними особами за умов її нотаріального посвідчення.

Як вбачається з наявних матеріалів, 01 квітня 2016 року сторони уклали нотаріально посвідчений договір про відступлення права вимоги за договором банківського вкладу «Новорічний стандарт» № 245D-643041 в національній валюті із щомісячною сплатою процентів в повній сумі 200 000, 00 грн без дроблення.

На виконання цього договору підписаний Акт прийому-передачі документів.

У той же день - 01 квітня 2016 року ОСОБА_3. звернулася до ПАТ «КБ «Хрещатик» з повідомленням про відступлення права вимоги за депозитним договором новому вкладнику - ОСОБА_1, яке зареєстроване Банком, а крім того надала розпорядження на переказ коштів за договором на рахунок нового вкладника.

Платники-фізичні особи мають право оформляти доручення про списання коштів зі своїх рахунків у довільній формі.

Аналогічну заяву подав і ОСОБА_1, його заява зареєстрована Банком також 01 квітня 2016 року, з проханням відкрити на його ім'я новий вкладний (депозитний) рахунок та перевести вклад на його ім'я шляхом здійснення внутрішньобанківського переказу коштів.

05 квітня 2016 року Банк провів внутрішньобанківську операцію та зарахував на новий рахунок № НОМЕР_2, відкритий на ОСОБА_1, кошти у сумі 200 000, 00 грн. з призначенням платежу: «надходження грошових коштів згідно договору № 245D-643041від 02 грудня 2015 року».

Отже, до відносин Банку та вкладника за рахунком, на який внесено вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка відповідно до глави 72 ЦК України. При цьому власник коштів здійснив правочин щодо переказу власних коштів з свого власного рахунку новому власнику цих коштів в період повноцінного функціонування Банку та до початку процедури виведення ПАТ «КБ «Хрещатик» з ринку.

Також відповідачем не надано доказів, що дії ОСОБА_3 по перерахунку коштів з власних банківських рахунків на рахунок ОСОБА_1 та перерахування через касу банку суперечать закону, а отже, доводи відповідача щодо нікчемності договору банківського вкладу з мотивів заперечення права первісного вкладника переуступити вимогу до банку по депозитному договору іншій особі, не ґрунтуються на нормах законодавства.

Крім того відповідачем не надано доказів наявності інших підстав, визначених частиною третьою статті 38 Закону, внаслідок яких правочин позивача з ПАТ «КБ «Хрещатик» є нікчемним.

Враховуючи, що доводи відповідача про нікчемність додаткового договору № 1 від 01 квітня 2016 року до договору № 245D-643041 банківського вкладу «Новорічний стандарт», укладеного між ОСОБА_1, ПАТ «КБ «Хрещатик» та ОСОБА_3, належним чином не обґрунтовані та не підтверджені доказами, суд знаходить підстави для задоволення позову та зазначає, що після завершення перевірки правочину Уповноважена особа Фонду має надати до Фонду зміни (уточнення/доповнення/інформацію) про зняття раніше накладених тимчасових обмежень по операціям з рахунку вкладника відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Положення № 14, Порядку виявлення правочинів, у тому числі договорів, що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26 травня 2016 року № 826, а отже позивачем вірно обрано спосіб захисту своїх прав.

Крім того, позивачем заявлено вимоги щодо відшкодування йому судових витрат та витрат по сплаті послуг адвоката.

Згідно частин другої та третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини п'ятої зазначеної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з наданих до матеріалів справи документів, на підтвердження понесених витрат позивачем та його уповноваженим представником надано: копію договору № 22 про надання правової допомоги адвокатом від 10 листопада 2016 року та додатки до нього - завдання № 1 від 10 листопада 2016 року, розмір винагороди та строки оплати від 10 листопада 2016 року; Акт № 1 виконаних робіт по договору про надання правової допомоги адвокатом № 22 від 10 листопада 2016 року за січень 2017 року, копію ордеру серії КС № 187984, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1583 та посвідчення адвоката Бірюкової О.М., витяг з Єдиного державного реєстру адвокатів України.

Як вбачається з наданого Акту № 1 виконаних робіт, позивачем отримано послуги адвоката на суму 2 470, 40 грн.

Водночас, на підтвердження здійснення оплати послуг адвоката у зазначеній сумі суду не надано документальних підтверджень, як-то: квитанцій, розписок, банківських платіжних документів, тощо, у зв'язку з чим у суду відсутні підстави для задоволення вимог позивача в зазначеній частині.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з урахуванням вищезазначених правових норм, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача лише суми сплачених судових витрат у сумі 1 280, 00 грн., яка підтверджена відповідною квитанцією № ПН9739 від 22 лютого 2017 року.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України гарантовано, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Таким чином, одним із завдань адміністративного судочинства є захист саме порушених прав, свобод та інтересів фізичних осіб.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про доведеність та наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича щодо не зняття тимчасових обмежень на здійснення банком операцій по рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 на залишок коштів в сумі 200 000, 00 грн, та не надання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб змін (уточнень/доповнень/інформації), а саме:

- змін до бази даних про вкладників ПАТ «КБ «Хрещатик» про вкладника ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві 17 січня 2002 року) щодо зняття тимчасового обмеження з рахунку № НОМЕР_2 на залишок коштів в сумі 200 000, 00 грн.;

- змін до Переліку рахунків, за якими вкладники ПАТ «КБ «Хрещатик» мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо внесення інформації про вкладника ОСОБА_1 в Перелік на залишок коштів в сумі 200 000, 00 грн. на рахунку № НОМЕР_2 та виплати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_4, виданий Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві 17 січня 2002 року) коштів гарантованого відшкодування в сумі 200 000, 00 грн. в межах гарантованої Фондом суми.

3. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича зняти тим часові обмеження на здійснення банком операцій з рахунку вкладника ОСОБА_1 № НОМЕР_2 на залишок коштів в сумі 200 000, 00 грн., та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни (уточнення/доповнення/інформацію), а саме:

- зміни до бази даних про вкладників ПАТ «КБ «Хрещатик» про вкладника ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві 17 січня 2002 року) щодо зняття тимчасового обмеження з рахунку № НОМЕР_2 на залишок коштів в сумі 200 000, 00 грн.;

- зміни до Переліку рахунків, за якими вкладники ПАТ «КБ «Хрещатик» мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо внесення інформації про вкладника ОСОБА_1 в Перелік на залишок коштів в сумі 200 000, 00 грн. на рахунку № НОМЕР_2 та виплати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_5, виданий Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві 17 січня 2002 року) коштів гарантованого відшкодування в сумі 200 000, 00 грн. в межах гарантованої Фондом суми.

4. Присудити на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса реєстрації: 03115, АДРЕСА_1) здійснені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 280, 00 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КБ «Хрещатик» (01601, м. Київ, вул. Прорізна, 8).

5. В решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда