Справа № 686/8038/17
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/8038/17

Головуючий у 1-й інстанції: Салоїд Н.М.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

30 січня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання визнати інвалідом війни та видати посвідчення встановленого зразка,

В С Т А Н О В И В :
Позивач 26.04.2017 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом в якому просив:

- визнати неправомірною відмову управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради щодо встановлення ОСОБА_1 статусу інваліда війни.

- зобов`язати управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни встановленого зразка..

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14.11.2017 позов задоволено.

Визнано неправомірною відмову управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради щодо встановлення ОСОБА_1 статуса інваліда війни.

Зобов`язано управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни встановленого зразка.

Судовий збір віднесено на рахунок держави.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю посилаючись на п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та зазначив що матеріали справи не містять доказів залучення позивача до складу формувань Цивільної оборони.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що станом на час аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з військовою частиною НОМЕР_1 та за наказом № 102 від 03.05.1986 (параграф №2) був відкомандированим на автомобілі ГАЗ-53 АСМ №76-98иє в м. Белокоровичі Олевського району Житомирської області в розпорядження в/ч ІІ774 з 3 по 30.05.1986 та приймав участь ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, отримав професійне захворювання та 2 групу інвалідності, що пов`язанні із роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Означені обставини підтверджуються посвідченням серії НОМЕР_2 .

Згідно означеної довідки військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 03.05.1986 по 30.05.1986 на території Олевського і Коростенського району Житомирської області і Івановичівського району Київської області с. Вільча, ст. Соколи.

На підставі вказаного позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради із заявою про надання статусу інваліда війни та видати відповідне посвідчення, як особі, що приймала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 03.05.1986 по 30.05.1986.

11.04.2017 листом за № 3115 позивачу відмовлено у присвоєнні статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення у зв`язку із відсутністю довідки медико-соціальної експертної комісії причин настання інвалідності.

Не погодившись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем документи підтверджують факт його участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи як вільнонайманої особи та, відповідно, дають йому право на встановлення статусу інваліда війни та отримання посвідчення інваліда війни.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Пунктом 1 ч.2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII (далі Закон № 3551-XII) встановлено, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Згідно ч.2 ст. 4 Закону № 3551-ХІІ до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Статтею 7 Закону № 3551-ХІІ вказано, що до інвалідів війни належать, зокрема, інваліди з числа:

1) військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами;

2) осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Пунктом 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 12.05.1994 (далі - Положення № 302) зазначено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Згідно п. 10 Положення №302, "Посвідчення інваліда війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. Інвалідам війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.

Отже, статус інваліда війни встановлюється органами праці та соціального захисту населення на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності без терміну перегляду.

Згідно матеріалів справи, в період з 03.05.1986 по 30.05.1986 позивач перебував у трудових відносинах з військовою частиною НОМЕР_1 та за наказом №102 від 03.05.1986 (параграф №2) був відкомандированим на автомашині ГАЗ-53 АСМ №76-98иє в м. Белокоровичі Олевського району Житомирської області в розпорядження в/ч ІІ774 та приймав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, а саме здійснював роботи щодо пилопригнічення на території Олевского і Коростенского району Житомирської області і Івановічского району Київської області с. Вільча, ст. Соколи.

Згідно довідки МСЕК № 298572 від 28.11.2002, ОСОБА_1 отримав другу групу інвалідності довічно внаслідок захворювання, пов`язаного із роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС.

На даний час позивач є особою що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 .

Відносно посилання апелянта на відсутність доказів залучення позивача до складу формувань Цивільної оборони апеляційний суд зазначає, що позивач не був залучений до складу Цивільної оборони, а був особою вільнонайманого складу, перебував у трудових відносинах з військовою частиною та за наказом приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

При цьому, апелянт помилково посилався в апеляційній скарзі на п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", не врахувавши, що позивач належить до військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач належить до осіб на яких поширюються вимоги п.1 ч.2 ст. 7 Закону № 3551-ХІІ і правовий статус позивача визначається Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому відмова Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради у встановленні позивачу статусу інваліда війни є неправомірною.

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради залишити без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 вересня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сторчак В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.