Справа № 820/7875/15
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2018 Київ К/9901/1180/18 820/7875/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білоуса О.В.,

суддів - Желтобрюх І.Л., Стрелець Т.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Прокуратури Дзержинського району м. Харкова на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2015 року (головуючий суддя - Панченко О.В.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року (головуючий суддя Калитка О.М., судді - Бондар В.О., Кононенко З.О.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Дзержинського району м. Харкова про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Прокуратури Дзержинського району м. Харкова про визнання протиправними дії щодо відмови у представництві в суді законних прав та інтересів позивача; зобов'язання відповідача представляти права та законні інтереси ОСОБА_2 в Дзержинському районному суді м. Харкова у цивільних справах: № 638/22211/14-ц, № 638/22019/14-ц, № 638/6299/14-ц; відшкодування моральної шкоди у розмірі 27404 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова знаходяться цивільні справи: № 638/22211/14-ц, № 638/22019/14-ц, № 638/6299/14-ц за його позовами про відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними рішеннями, діями та протиправною бездіяльністю з боку правоохоронних органів Полтавської області. Посилаючись на те, що він є людиною похилого віку, інвалідом 2 групи та за станом здоров'я не в змозі у суді самостійно захищати свої інтереси та порушені права, реалізовувати процесуальні повноваження, а також у зв'язку з відсутністю коштів звернутись за допомогою до адвоката, ОСОБА_2 керуючись вимогами статей 3, 9, 121 Конституції України, статтею 45 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 35, 36-1 Закону України «Про прокуратуру», Наказом Генерального прокурора України від 28 листопада 2012 року № 6гн звернувся до Прокуратури Дзержинського району м. Харкова з вимогою представляти його інтереси у Дзержинському районному суді м. Харкова. Однак, відповідач в порушення вимог Конституції та законів України, необґрунтовано та по надуманим причинам відмовив позивачу у представництві його інтересів в суді. Вказані дії (бездіяльність) відповідача вважає протиправними.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року, позов задоволено частково. Зобов'язано Прокуратуру Дзержинського району м. Харкова розглянути питання щодо представництва прав та законних інтересів ОСОБА_2 в Дзержинському районному суді м. Харкова у цивільних справах: №638/22211/14-ц, №638/22019/14-ц, №638/6299/14-ц, в установленому законом порядку та надати з цього приводу обґрунтовану відповідь. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що Прокуратурою Дзержинського району м. Харкова на звернення позивача щодо можливості представляти його інтереси у Дзержинському районному суді м. Харкова у цивільних справах: №638/22211/14-ц, №638/22019/14-ц, №638/6299/14-ц не надано обґрунтованої відповіді щодо порушеного останнім питання, а саме відповідь містить лише інформацію стосовно процесуального руху цивільних справ, мотиви та обґрунтування, які є підставою для відмови у задоволенні звернення позивача відсутні.

Не погодившись з ухваленими у справі судовими рішеннями, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив рішення судів попередніх інстанцій скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31 травня 2016 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

Вказану справу згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 4 січня 2018 року передано для розгляду касаційної скарги колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Білоуса О.В. (суддя-доповідач), Желтобрюх І..Л., Стрелець Т.Г.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги.

Так, пунктом 2 статті 121 Конституції України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) гарантовано, що прокуратура України здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про прокуратуру» діяльність органів прокуратури спрямована на всемірне утвердження верховенства закону, зміцнення правопорядку і має своїм завданням захист від неправомірних посягань: 1) закріплених Конституцією України незалежності республіки, суспільного та державного ладу, політичної та економічної системи, прав національних груп і територіальних утворень; 2) гарантованих Конституцією, іншими законами України та міжнародними правовими актами соціально-економічних, політичних, особистих прав і свобод людини та громадянина; 3) основ демократичного устрою державної влади, правового статусу місцевих Рад, органів самоорганізації населення.

Згідно Наказу Генерального прокурора України від 28 листопада 2012 року № 6гн «Про організацію роботи органів прокуратури щодо представництва інтересів громадянина або держави в суді та їх захисту при виконанні судових рішень» основними завданнями представництва в суді вважається реальний захист та поновлення прав і законних інтересів громадян, які неспроможні через фізичний чи матеріальний стан, недосягання повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої права або реалізувати процесуальні повноваження, а також захист інтересів держави, що порушуються або можуть бути порушені внаслідок протиправних діянь фізичних і юридичних осіб, фактичне усунення порушень закону.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до Прокуратури Дзержинського району м. Харкова з вимогою представляти його інтереси у Дзержинському районному суді м. Харкова у цивільних справах: №638/22211/14-ц, №638/22019/14-ц, №638/6299/14-ц за його позовами про відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними рішеннями, діями та протиправною бездіяльністю з боку правоохоронних органів Полтавської області.

Відповідач листом від 15 червня 2015 року відмовив у задоволенні звернення позивача, посилаючись лише на інформацію стосовно процесуального руху цивільних справ, розглянутих Дзержинським районним судом м. Харкова. Обґрунтованої відповіді щодо порушеного ОСОБА_2 питання про представництво його інтересів у суді, Прокуратурою Дзержинського району м. Харкова не надано.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент розгляду справи судами, далі - КАС України) передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частинами першою та другою статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи норми чинного законодавства та встановивши фактичні обставини справи, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині зобов'язання Прокуратури Дзержинського району м. Харкова розглянути питання щодо представництва прав та законних інтересів позивача в Дзержинському районному суді м. Харкова в цивільних справах: №638/22211/14-ц, №638/22019/14-ц, №638/6299/14-ц, в установленому законом порядку та надати з цього приводу обґрунтовану відповідь.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2015 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Усі доводи та їх обґрунтування викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, тому підстави для скасування ухвалених судових рішень та задоволення касаційної скарги відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Прокуратури Дзержинського району м. Харкова залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В.Білоус

Судді І.Л.Желтобрюх

Т.Г.Стрелець