Справа № 820/5290/14
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/5290/14
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Григорова А.М.

суддів: Тацій Л.В. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Павленко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Силові енергетичні машини-ЕМЗ" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2017, суддя Рубан В.В., , повний текст складено 11.12.17 по справі № 820/5290/14

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Силові енергетичні машини-ЕМЗ"

до Київська об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області треті особи Державне підприємство "Харківський електромеханічний завод"

про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

21.03.2014 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "СИЛОВІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ - ЕМЗ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, третя особа Державне підприємство "Харківський електромеханічний завод", в якому просив суд визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області за № від 22.11.2013 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2014 р. адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СИЛОВІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ - ЕМЗ" до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, третя особа Державне підприємство "Харківський електромеханічний завод" про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено частково; скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області за № від 22.11.2013 року; в іншій частині позовних вимог - відмовлено; стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СИЛОВІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ - ЕМЗ" () сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 487.20 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2014 р. апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області залишено без задоволення; постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2014 р. по справі № 820/5290/14 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.08.2017 р. касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області задоволено частково; постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2014 року у справі №820/5290/14 скасовано; справу №820/5290/14 направлено на новий розгляду до Харківського окружного адміністративного суду.

Протокольною ухвалою суду від 15.11.2017 року у зв'язку з реорганізацією замінено неналежного відповідача у справі Державну податкову інспекцію у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на належного Київську ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Державною податковою інспекцією у Московському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області з 30.10.2013 року по 31.10.2013р. проведено невиїзну позапланову документальну перевірку ТОВ «Силові енергетичні машини-ЕМЗ» з питань правильності визначення податкових зобов'язань по земельному податку за 2011-2013 роки, за результатами якої складено Акт перевірки від 01.11.2013 року № 747/20-34-15-03-18, відповідно до якого встановлені позивачем порушення п.287.6 ст. 287 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено суму податкового зобов'язання по земельному податку на загальну суму 3141849.46 три., в тому числі за 2011 рік-435954,92 гри., за 2012 рік - 1424633,04 три., за 10 місяців 2013 рік -1281261,50 грн.

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом прийняте податкове повідомлення - рішення від 22.11.2013 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з земельного податку з юридичних осіб на загальну суму 3927311,83 грн. та застосовано штрафну санкцію у розмірі 785462,37 грн.

ТОВ «СЕМ-ЕМЗ» не погоджується з висновками Акту та винесеним на його підставі податковим повідомленням-рішенням, просить позов задовольнити.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду України від 05.12.2017р. в задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "СИЛОВІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ - ЕМЗ" про зупинення провадження у справі відмовлено.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду України від 05.12.2017р. адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СИЛОВІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ - ЕМЗ" до Київської ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, третя особа Державне підприємство "Харківський електромеханічний завод" про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Товариством з обмеженою відповідальністю "СИЛОВІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ - ЕМЗ" подано апеляційну скаргу в якій зазначають, що товариство вважає, що вищезазначене судове рішення є незаконним та таким, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства України та без урахування усіх обставин справи. Зазначають, що у своїй постанові від 05.12.2017 суд першої інстанції зазначає, що вказана земельна ділянка площею 79 600,3 кв.м. перебуває у користуванні ТОВ «СИЛОВІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ - ЕМЗ» та саме у нього виникає обоє 'язок щодо сплати земельного податку за її користування. Зазначають, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає положенням податкового законодавства України щодо нарахування земельного податку. Вказують, що відповідно до норм законодавства вбачається, що для ідентифікації конкретної земельної ділянки необхідно визначити її межі, місце розташування, цільове (господарське) призначення та визначити права щодо неї. Ця інформація обов'язково повинна бути зареєстрована в Державному земельному кадастрі. Відсутність такої інформації про земельну ділянку унеможливлює проведення будь-яких нарахувань за користування нею. Матеріали справи свідчать, що ТОВ «СИЛОВІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ - ЕМЗ» є власником нерухомості, розташованої на земельній ділянці, щодо якої було винесено спірне податкове повідомлення-рішення. Разом з цим, право власності чи користування на відповідну земельну ділянку за позивачем не реєструвалось. З урахуванням вищевказаного, керуючись зазначеними нормами, звертають увагу, що для цілей оподаткування земельним податком особа повинна мати статус землевласника чи землекористувача. Підстава нарахування земельного податку особі, яка набула права власності на нерухоме майно, але не оформила право на земельну ділянку - відсутня. Таким чином, ТОВ «СИЛОВІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ - ЕМЗ» як власник нерухомості не здійснив державну реєстрацію права на землю, і як наслідок, не має ознак платника земельного податку та підстави для нарахування такого податку. Отже, зазначають, що факт державної реєстрації права власності або користування є визначальним в аспекті оподаткування податком на земельні ділянки, що в свою чергу не враховано судом першої інстанції при прийнятті рішення. До того ж, у даній ситуації відсутній ще один важливий елемент, а саме підстава для нарахування земельного податку - дані державного земельного кадастру. Таким чином, рішення суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню відповідно до п.4 ч. 1 ст.317 КАС України, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального права. Крім того, посилаються на те, що у своїй постанові суд першої інстанції зазначив, що якщо певна фізична чи юридична особа набула право власності на будівлю або її частину, що розташовані на орендованій земельній ділянці, до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Застереження у договорі про те, що особа продовжує сплачувати земельний податок за користування землею, на якій розташований об'єкт нерухомості, а новий власник відшкодовуватиме її сплату, не звільняє останнього від обоє'язку сплати податку за земельну ділянку, на якій розташоване набуте ним майно, оскільки договором не можна змінити виконання обов'язку, встановленого податковим законодавством. З вказаними висновками суду першої інстанції позивач не погоджується . Оскільки в державному земельному кадастрі по даті переходу права власності на об'єкт нерухомості, запис про нового землевласника чи землекористувача не вноситься (якщо відсутній договір оренди чи у нового власника нерухомості немає акту на право постійного користування земельною ділянкою), то одночасне виконання норм п. 287.6 ст. 287 ПК України та п. 286.1 ст. 286 ПК України є неможливим. Таким чином, навіть виходячи з того, що п. 287.6 ст. 286 ПК України встановлюється строк початку нарахування та розрахунку земельного податку від дати реєстрації права власності на нерухоме майно, у ТОВ «СИЛОВІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ - ЕМЗ» відсутні підстави для нарахування земельного податку, так як ТОВ «СИЛОВІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ - ЕМЗ» не занесено в державний земельний кадастр як користувач чи власник земельної ділянки. Отже, у відомостях державного земельного кадастру наявні дані про користувача земельної ділянки, а саме ДП «ХЕМЗ», як наслідок підставою нарахування податку є саме такі відомості і податок повинен був бути нарахованим ДП «ХЕМЗ». ТОВ «СИЛОВІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ - ЕМЗ» не звільнило себе від сплати податку. Податки виплачувалися ДП «ХЕМЗ», а Товариство компенсовувало витрачені на виплату податків кошти, відповідно до Договору про відшкодування витрат на сплату податку на землю № 21-3 від 15.08.2012, що підтверджується виписками, наявними у матеріалах справи. Окрім того, вважають, що є підстави для зупинення провадження у даній справі, враховуючи порушення провадження у справі про банкрутство позивача. Як вірно зазначено Верховним судом України в постанові від 13 квітня 2016 року по справі № 3-304гс16, системний аналіз положень Закону № 2343-ХІІ дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону № 2343-ХІІ мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону № 2343-ХІІ, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів. Зазначають, що порушення провадження у справі про банкрутство усе майно, належне боржнику, акумулюється в рамках цього провадження, а його оцінка, реалізація, порядок та черговість задоволення вимог кредиторів, а також судовий контроль здійснюються виключно у порядку та в строки, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (ч. 8 ст. 23, ч. 4 ст. 42, ч. 9 ст. 45 Закону тощо), оскільки останній є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів. Таким чином, ТОВ «СИЛОВІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ - ЕМЗ» вважає, що провадження по справі № 820/5290/14 повинно бути зупинено, оскільки Київська ОДНІ м. Харкова ТУ ДФС у Харківській області має грошові вимоги до Товариства, що зазначені у податковому повідомленні- рішенні. На підставі вищевикладеного просять скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2017 по справі № 820/5290/14 повністю. Ухвалити нове судове рішення по справі № 820/5290/14, яким позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СИЛОВІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ - ЕМЗ» до Київської ОДНІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Від Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просять в задоволенні апеляційної скарги відмовити та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Третя особа, Державне підприємство "Харківський електромеханічний завод", в судове засідання не з'явилась, про дату, місце, час розгляду справи була повідомлена заздалегідь та належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є не обґрунтованими, не доведеними, а тому не підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Товариства з обмеженою відповідальністю "СИЛОВІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ - ЕМЗ" пройшло передбачену чинним законодавством процедуру державної реєстрації, набуло правового статусу суб'єкта господарювання - юридичної особи, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та перебуває на обліку як платник податків, зборів (обов'язкових платежів) в Київській ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

Як свідчать матеріали справи, Державною податковою інспекцією у Московському районі м. Харкова Головного управління Міністерства доходів та зборів у Харківській області на підставі п.п. 78.1.1. п. 78 ст. 78, ст. 79 Податкового Кодексу України введеного в дію Законом України від 02.12.2010 року №2755-УІ, із змінами та доповненнями, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Силові енергетичні машини ЕМЗ» з питання правильності визначення податкових зобов'язань по земельному податку за 2011 - 2013 роки.

За результатами зазначеної перевірки складено Акт від 01.11.2013 року № 747/20-34-15-03-18 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Силові енергетичні машини ЕМЗ» () з питання правильності визначення податкових зобов'язань по земельному податку» за 2011-2013 роки»

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п. 287.6 ст. 287 Податкового Кодексу України 287.6 ст. 287 Податкового України занижено суму податкового зобов'язання по земельному податку на суму 3 141 849,46 грн., в тому числі: за 2011 рік 435954,92 грн., за 2012 рік 1 424 633,04 грн., за 2013 рік 1 281 261,50 грн. (а.с. 82-89 т. 1).

На підставі висновків акту від 01.11.2013 року № 747/20-34-15-03-18 ДПІ у Московському районі м. Харків ГУ Міндоходів у Харківській області було винесене податкове повідомлення-рішення № від 22.11.2013 р., яким визначено суму грошового зобов'язання ТОВ «СЕМ-ЕМЗ» щодо не сплати земельного податку в розмірі 3141849,46 грн. та нарахована штрафна (фінансова) санкцій в розмірі 785462.37 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Харківської області від 18.11.2010 року затверджено мирову угоду по справі №Б-50/137-07 про визнання банкрутом Державне підприємство "Харківський електромеханічний завод".

На виконання мирової угоди Державне підприємство «Харківський електромеханічний завод» передає основним кредиторам - ТОВ «Укрінвест» та ТОВ «Новокаховський електромашинобудівний завод» нежитлові виробничі приміщення та інші виробничі основні фонди. У свою чергу, ТОВ «Укрінвест» та ТОВ «Новокаховський електромашинобудівний завод» передають вказані основні фонди як внесок до статутного фонду позивача.

Відповідно до акту приймання-передачі №ЕЗ від 24.12.2010р. позивач отримав від ТОВ «Новокаховський електромашинобудівний завод» та від ТОВ «Укрінвест» (за актом приймання-передачі №27-07/2011р. від 27.07.2011р.) об'єкти нерухомості, розташовані на земельній ділянці за адресою м. Харків, пр.-т Московський, 199.

Відповідно до інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 11475664, наданою Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області рішення про державну реєстрацію нерухомого майна було прийнято 08.09.2011р.

Актом перевірки позивача встановлено, що земельний податок до бюджету з моменту передачі об'єктів нерухомості нараховує Державне підприємство «Харківський електромеханічний завод», виходячи з площі ділянки, яка з урахуванням прилеглої до об'єкту нерухомості території в узгоджених сторонами межах складає 79 600,3 м2.

Між Державним підприємством «Харківський електромеханічний завод» та позивачем укладено договір від 15 серпня 2012 року №21-3 про відшкодування витрат податку на землю.

Як встановлено Вищім адміністративним судом України в ухвалі від 07.08.2017р. у даній справі спірними у межах даного спору є питання чи повинна юридична особа, яка набула право власності на нерухомість, сплачувати земельний податок за земельну ділянку, на якій розташоване отримане нерухоме майно, коли наявний договір, за яким особа, у користуванні якої була земельна ділянка, погодилася сплачувати земельний податок за неї, а особа, яка отримала нерухоме майно - компенсуватиме ці платежі.

Підпунктами 14.1.72 та 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельним податком визнається обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до підпунктів 269.1.1 та 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

У частинах першій та другій статті 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Аналогічним чином перехід права власності на земельну ділянку до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, закріплено положеннями статті 377 Цивільного кодексу України.

Отже платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов'язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Якщо певна фізична чи юридична особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на орендованій земельній ділянці, до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Застереження в договорі про те, що особа продовжує сплачувати земельний податок за користування землею, на якій розташований об'єкт нерухомості, а новий власник відшкодовуватиме її сплату, не звільняє останнього від обов'язку сплати податку за земельну ділянку, на якій розташоване набуте ним майно, оскільки договором не можна змінити виконання обов'язку, встановленого податковим законом.

Судом встановлено, як зазначалось раніше, що з 08.09.2011р. позивач є власником об'єктів нерухомості загальною площею 77584,7 кв.м., розташованих на земельній ділянці за адресою м. Харків, пр.-т Московський, 199. Земельний податок до бюджету з моменту передачі об'єктів нерухомості нараховує Державне підприємство «Харківський електромеханічний завод», виходячи з площі ділянки, яка з урахуванням прилеглої до об'єкту нерухомості території в узгоджених сторонами межах складає 79 600,3 м2.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача підтвердив, що площа земельної ділянки складає 79 600,3 м2.

Крім того розмір земельної ділянки підтверджений договором від 15 серпня 2012 року №21-3 про відшкодування витрат податку на землю.

Отже, суд приходить до висновку, що вказана земельна ділянка площею 79 600,3 м2 перебуває у користуванні позивача та саме у нього виникає обов'язок щодо сплати земельного податку за її користування.

Однак, позивач дій з отримання витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та обчислення і сплату земельного податку відповідно до п. 275.1ст. 275 Податкового кодексу, яка встановлює ставки податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких не проведено не вчиняв.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Момент виникнення у особи прав на землю визначений в ст. 125 Земельного кодексу України, відповідно до якої право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Отже, за загальним правилом обов'язок сплачувати земельний податок виникає у особи в день державної реєстрації права власності на земельну ділянку або права постійного користування землею в органах державної реєстрації цих прав.

Водночас, Податковий кодексу України містить і винятки із загального правила. Зокрема, згідно із п. 287.6 ст. 287 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин) при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням при будинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України від 25.10.2001, а справляння плати за землю - Податковим кодексом України від 02.12.2010р.. Згідно з п. 5.2 ст. 5 Податкового кодексу України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Крім того, за загальним правилом за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше. Відтак доводи позивача про застосування до спірних правовідносин ст.ст. 116, 120 Земельного кодексу України є безпідставним.

Враховуючи зазначене, факт державної реєстрації права власності на земельну ділянку при переході права власності на будівлю (споруду), що розташована на такій земельній ділянці, не є визначальним в аспекті оподаткування податком за земельні ділянки, що зумовлює виникнення у власника відповідного об'єкта нерухомості обов'язку сплачувати згаданий податок, починаючи з моменту проведення державної реєстрації права власності на відповідну будівлю.

Нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки не проведена.

В силу вимог п. 271.1 ст. 271, п. 275.1 ст. 275 Податкового кодексу України визначальним фактором для обчислення земельного податку з такої ділянки є її площа.

При визначенні цієї площі ДПІ у Московському районі керувалися умовами мирової угоди від 18.11.2010р. по справі №Б-50/137-07. Було досліджено безпосередньо мирову угоду, додаток №1 до неї (схема придбаних за мировою угодою об'єктів нерухомості, яка є в матеріалах справи) та акти приймання-передачі №ЕЗ від 24.12.2010р. та №27-07/2011р. від 27.07.2011р.

Методика розрахунку грошової оцінки окремої земельної ділянки для нарахування земельного податку визначена, зокрема, п.275.1 ст.275 Податкового кодексу України, якою визначено ставки податку за земельні ділянки в залежності від групи населених пунктів з чисельністю населення, тис. осіб за 1 кв. метр з урахуванням коефіцієнта, що застосовується у містах Києві, Сімферополі, Севастополі та містах обласного значення.

Так, за 2011р. позивачеві донараховано земельний податок в сумі 435 954,92 грн., який було розраховано як: 79 600,3 м2 * 10,08* 1,63 = 1 307 764,77 грн. (за календарний рік), де: 79 600,3 - площа земельної ділянки, яка зайнята об'єктами нерухомості з урахуванням експлуатації та обслуговування; 10,08 - встановлена ст. 275 Податкового кодексу, ставка податку на землю за 1 м2. помножена на коефіцієнт, що застосовується для міст обласного значення (3,36*3.00); 1,63 - коефіцієнт зональності для Московського проспекту, встановлений рішенням 20 сесії Харківської міської ради 22 скликання «Про затвердження ставок земельного податку у м. Харкові» від 27.02.1997р. № б/н.

Враховуючи, що рішення про державну реєстрацію прав на нерухомого майна прийнято 08.09.2011р., ТОВ «Силові енергетичні машини ЕМЗ» донараховано земельний податок в 2011р. за 4 календарні місяці наступним чином: 1 307 764,77 грн. / 12 місяців = 108 988.73 грн. (розмір земельного податку за календарний місяць). 108 988,73 грн. * 4 місяці = 435 954,92 грн.

За 2012р. позивачеві донараховано земельний податок на суму 1 424 633,04 грн., розрахунок якої виглядає наступним чином: 79 600,3 м2 * 10,98* 1,63 = 1 424 633.04 грн., де: 79 600,3 м2 - площа земельної ділянки, яка зайнята об'єктами нерухомості з урахуванням експлуатації та обслуговування; 10,98 - встановлена ст. 275 Податкового кодексу в редакції Закону № 4235-УІ від 22.12.2011р. ставка податку на землю за 1 м2 помножена на коефіцієнт, що застосовується для міст обласного значення (3,66*3,00); 1,63 - коефіцієнт зональності для Московського проспекту, встановлений рішенням 20 сесії Харківської міської ради 22 скликання «Про затвердження ставок земельного податку у м. Харкові» від 27.02.1997р. № б/н.

За 2013р. позивачеві нараховано земельний подачок на суму 1 281 261,50 грн. Донарахування здійснені наступним чином: 79 600,3 м2 * 11,85* 1,63 = 1 537 513,80 грн. (за звітний рік), де: 79 600,3 м2 - площа земельної ділянки, яка зайнята об'єктами нерухомості з урахуванням експлуатації та обслуговування; 11,85 - встановлена ст. 275 Податкового кодексу в редакції Закону № 5503-У1 від 20.11.2012р. ставка податку на землю за 1 м2, помножена на коефіцієнт, що застосовується для міст обласного значення (3,95*3,00); 1.63 - коефіцієнт зональності для Московського проспекту, встановлений рішенням 20 сесії Харківської міської ради 22 скликання «Про затвердження ставок земельного податку у м. Харкові» від 27.02.1997р. №б/н.

У зв'язку з тим, що перевірка проведена станом на 22.11.2013р., податок нараховано за 10 календарних місяців 2013р. і виглядає наступним чином: 1 537 513,80 грн. (загальна сума за звітний рік / 12 місяців = 128 126,15 (сума земельного податку на місяць). 128 126,15 грн. * 10 місяців = 1 281 261,50 грн.

Враховуючи викладене вище, суд вважає висновки податкового органу, викладені в акті перевірки позивача обґрунтованими, а отже позовні вимоги про скасування податкового повідомлення - рішення прийнятого на підставі цих висновків не підлягають задоволенню.

Щодо посилань позивача в апеляційній скарзі на те, що існують підстави для зупинення провадження у даній справі, враховуючи порушення провадження у справі про банкрутство позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст.236 КАС України визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких суд зобов'язаний зупинити провадження у адміністративній справі.

Так, відповідно до частини 1 ст.236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі:

1) смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи, ліквідації суб'єкта владних повноважень, іншого органу, а також злиття, приєднання, поділу, перетворення юридичної особи, які були стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, - до встановлення правонаступника;

2) необхідності призначення або заміни законного представника сторони чи третьої особи - до вступу у справу законного представника;

3) об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду;

4) звернення обох сторін з клопотанням про надання їм часу для примирення - до закінчення строку, про який сторони заявили у клопотанні;

5) перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції;

6) прийняття рішення про врегулювання спору за участю судді - до припинення врегулювання спору за участю судді.

Частиною 2 ст.236 КАС України визначено, що суд має право зупинити провадження у справі в разі:

1) захворювання учасника справи, підтвердженого медичною довідкою, що перешкоджає прибуттю до суду, якщо його особиста участь буде визнана судом обов'язковою, - до одужання;

2) знаходження учасника справи у довгостроковому відрядженні, якщо його особиста участь буде визнана судом обов'язковою, - до повернення з відрядження;

3) перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі - до припинення перебування на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі;

4) призначення судом експертизи - до одержання її результатів;

5) перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції;

6) направлення судового доручення щодо збирання доказів - до надходження ухвали суду, який виконував доручення, про виконання доручення або неможливість виконання доручення;

7) звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави - до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів;

8) надходження заяви про відвід - до вирішення питання про відвід;

9) розгляду типової справи і оприлюднення повідомлення Верховного Суду про відкриття провадження у зразковій справі - до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі;

10) постановлення ухвали про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем для дослідження судом - до закінчення виконавчого провадження з вилучення доказів для дослідження судом.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що порушення провадження у справі № 922/839/17 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Силові енергетичні машини - ЕМЗ» та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів не є підставою для зупинення провадження у адміністративній справі.

Крім того колегія суддів зазначає, що порушення справи про банкрутство позивача не впливає на встановлення правомірності рішення суб'єкта владних повноважень прийнятого до початку процедури банкрутства.

Оскільки обставин, що об'єктивно перешкоджають розгляду даної справи не вбачається, суд прийшов до висновку, що вимога позивача про зупинення провадження про справі задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 246, 250, 308, 310, п. 1 ч.1 ст. 315, 316, 321, 322, 325, 326, Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2017 по справі № 820/5290/14 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Тацій З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 05.02.2018.