Справа № 812/5119/13-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2018
м. Київ

К/9901/133/18

812/5119/13-а

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стародуба О.П.,

суддів - Берназюка Я.О., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі міста Луганська на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 03.07.2013р. (головуючий - Агевич К.В.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 03.09.2013р.(головуючий - Василенко Л.А., судді - Гімон М.М., Карпушова О.В.) у справі за позовом управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі міста Луганська до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Луганську про стягнення виплаченої пенсії по втраті годувальника,

встановив:

УПФ України в Артемівському районі міста Луганська звернулося до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луганську, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо не виплати суми витрат на виплату пенсії ОСОБА_1 по втраті годувальника внаслідок нещасного випадку на виробництві неправомірними; стягнути з відповідача на користь УПФ України в Артемівському районі м. Луганська виплачену пенсію ОСОБА_1 по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві в розмірі 609,36 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 з 04.07.2011р. отримує пенсію по втраті годувальника - ОСОБА_2, який помер в наслідок нещасного випадку на виробництві ІНФОРМАЦІЯ_2 УПФ України в Артемівському районі міста Луганська її було включено до списку осіб, які отримували пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за січень-квітень 2013 року, вказані витрати звірені по особовій справі та узгоджені УПФ України в Артемівському районі міста Луганська в акті щомісячної звірки за січень-квітень 2013 року. Зазначені акти підписані представниками відповідача, проте без урахування суми пенсії та витрат на виплату та доставку пенсії. Позивач вважає, що відшкодуванню підлягають всі суми пенсій, які призначені особам по втраті годувальника, незалежно від того чи була ця особа працездатною на дату смерті годувальника. Враховуючи викладене, між позивачем і відповідачем виник спір щодо відшкодування понесених витрат.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 03.07.2013р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 03.09.2013р. постанову суду першої інстанції залишено без змін.

З ухваленими у справі судовими рішеннями не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заперечуючи проти касаційної скарги, відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луганську просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 отримує в УПФУ в Артемівському районі міста Луганська пенсію по втраті годувальника - ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок трудового каліцтва або профзахворювання, про що свідчить розпорядження від 15.05.2013р. № 173814 та акт про нещасний випадок на виробництві форми Н-1. На дату смерті ОСОБА_2 його дружині - ОСОБА_1 було не повних 42 роки. Витрати УПФУ в Артемівському районі міста Луганська з виплати ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з 01.01.2013р. по 30.04.2013р. складають 609,36 грн. Зазначені виплати увійшли до актів щомісячної звірки витрат по особовим справам потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Відповідач суми витрат УПФУ в Артемівському районі міста Луганська на виплату ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника внаслідок нещасного випадку на виробництві до відшкодування не прийняв, зазначивши, що у нього відсутній обов'язок відшкодовувати виплачені позивачем кошти.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив із того, що на момент настання страхового випадку (смерть ОСОБА_2, яка пов'язана з нещасним випадком на виробництві) ОСОБА_1 не була непрацездатною та не знаходилася на утриманні померлого, тому відсутні правові підстави для відшкодування відповідачем Управлінню ПФУ в Артемівському районі міста Луганська витрат, пов'язаних з виплатою пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір щодо наявності обов'язку відповідача відшкодовувати понесені позивачем витрати на виплату ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника внаслідок нещасного випадку на виробництві. Позивач вважає, що відшкодуванню підлягають всі суми пенсій, які призначені особам по втраті годувальника, незалежно від того чи була ця особа працездатною на дату смерті годувальника.

Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999 року № 1105-XIV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон №1105) обов'язок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема, виплати йому або особам, які перебувають на його утриманні пенсій по інвалідності в зв'язку із втратою годувальника покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Пунктом 5 частини 1 статті 24 Закону 1105-XIV встановлено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, пов'язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

Якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований має право звернутись до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат (пункт 5 частини 2 статті 24 Закону 1105-XIV).

При вирішенні даних спірних правовідносин необхідно враховувати відмінності у правовому регулюванні виплат пенсії у зв'язку з втратою годувальника, згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон №1058), на який посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог, та Закону № 1105, яким встановлено право на страхові виплати у разі смерті потерпілого, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Умови призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника визначені статтею 36 Закону № 1058-IV, частиною 1 якої встановлено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Частиною 2 статті 36 Закону № 1058-IV встановлено, що непрацездатними членами сім'ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, призначаються відповідно до Закону №1105-XIV (частина 8 статті 36 Закону № 1058-IV).

Підпунктом "д" пункту 1 частини 1 статті 21 Закону 1105-XIV передбачено, що у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

У разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом «д» пункту 1 частини 1 статті 21 Закону 1105-XIV) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Непрацездатними особами є жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють (стаття 33 Закону №1105-XIV).

Аналіз наведених норм закону свідчить, що Фонд зобов'язаний відшкодувати витрати, понесені у зв'язку з виплатою пенсій по втраті годувальника у випадку якщо така пенсія виплачувалась особам, які на момент смерті годувальника досягли відповідного віку або були непрацездатними.

Водночас судами встановлено та не заперечується позивачем, що ОСОБА_1, яка є дружиною померлого ОСОБА_1, на день смерті чоловіка була працездатною особою і не досягла 55 років.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанції, що заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача виплаченого позивачем розміру пенсій по втраті годувальника та її доставці ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_1, якій виплачується пенсія пенсійним органом по втраті годувальника в даному випадку не має права на одержання щомісячних страхових виплат згідно спеціальної норми Закону № 1105.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди правильно застосували норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустили, тому суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі міста Луганська залишити без задоволення, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 03.07.2013р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 03.09.2013р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Я.О. Берназюк

В.М. Кравчук