Справа № 333/4648/17(2-а/333/255/17)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2018 року справа № 333/4648/17(2-а/333/255/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.,

суддів: Чепурнова Д.В. Сафронової С.В. ,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі судового засідання в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 21 листопада 2017 р. (суддя Фунжий О.А.) по справі № 333/4648/17 (2-а/333/255/17) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району про визнання дій протиправними та зобов'язання виплатит грошову допомогу,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району, в якому просила:

- визнати протиправними дії Відповідача під час проведення у 2017 році виплати одноразової щорічної допомоги до 5 травня по ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту»;

- стягнути з Відповідача одноразову щорічну допомогу до 5 травня в розмірі семи мінімальних пенсій за віком за 2017 рік з урахуванням раніше сплачених сум, а саме 6029.00 грн. (а.с. 1-4).

Постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 21 листопада 2017 р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено (а.с. 23-26).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норма матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 32-34).

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що у 2017 році сплата одноразової грошової допомоги здійснювалась відповідачем без врахування доходів та вимог зазначених в рішенні Конституційного Суду України, з огляду на що вважає, що сума недоплати, яка утворилась за 2017 рік внаслідок неправомірних дій відповідача, повинна бути відшкодована ним в повному обсязі (а.с. 34).

У відповідності до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом війни ІІІ групи та має право на пільги, встановлені для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням (а.с.7).

15.06.2017 року Позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району з заявою про виплату щорічної допомоги до 5 травня в розмірі встановленому законодавством, а саме семи мінімальних пенсій за віком (а.с. 8).

Однак, відповіді на вказану заяву Позивачем отримано не було, у зв'язку з чим, вважаючи, що виплати до 5 травня виплачені в неповному обсязі, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач правомірно при виплаті разової грошової допомоги у 2017 році керувався постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 року №223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги , передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни гарантій їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Приписами ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, встановлено виплату інвалідам війни щорічної до 5 травня разової грошової допомоги у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 17-1 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Згідно з пунктом 26 розділу VІ "Прикінцеві і перехідні положення" Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Кабінетом Міністрів України на виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України прийнято постанову від 02.03.2016 року № 141 Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і Про жертви нацистських переслідувань.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від Постанови КМУ від 05.04.2017 року №223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" встановлено, що у 2017 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - районні органи соціального захисту населення).

Районні органи соціального захисту населення перераховують кошти через відділення зв'язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання) у таких розмірах, зокрема, інвалідам війни III групи - 2700 гривень.

Отже, приписами чинного законодавства встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги до 5 травня інвалідам війни ІІІ групи у 2017 році здійснюється у розмірі 2700.00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу, як інваліду війни ІІІ групи було виплачено щорічну допомогу до 5 травня у розмірі 2700.00 грн., тобто у розмірі визначеному чинним законодавством.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу, жодні соціальні права не є абсолютними, вони можуть бути обмежені у визначеному Законом порядку. Так, у відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що пунктами 2 та 3 Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 вирішено, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Також, що стосується посилань Позивача на дію положень ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їхсоціального захисту», які визначають право інвалідів війни 3 групи на отримання разова грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком станом на час прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 05.04.2017 року №223, як на безпідставність її застосування, то суд апеляційної інстанції наголошує, що вказана постанова була прийнята на підставі пункту 26 розділу VІ "Прикінцеві і перехідні положення" Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ), яка визначає, що положення зокрема ст..13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, положення пункту 26 розділу VІ "Прикінцеві і перехідні положення" Бюджетного кодексу України неконституційними визнані не були

Отже, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку щодо відсутності факту порушення Відповідачем приписів чинного законодавства при виплаті Позивачу у 2017 році щорічної допомоги до 5 травня у розмірі 2700.00 грн.

Тому висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог є обгрунтованим.

Доводи позивача не спростовують висновків суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення не вбачається.

Керуючись ч.4 ст. 243, ч.1 ст. 309, ст.ст. 311, 316, 321,322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 21 листопада 2017 р. по справі № 333/4648/17 (2-а/333/255/17) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова