Справа № 810/4024/17
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2018 року № 810/4024/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панченко Н.Д., за участю секретаря судового засідання Волошка О.Л.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомУправління державної міграційної служби України в Київській області
доУправління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області
провизнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Управління державної міграційної служби України в Київській області (м. Київ, вул Петропавлівська, 11) з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 15), у якому позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 про накладення штрафу від 02.11.2017 ВП №54226931.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оспорюваною постановою до Управління державної міграційної служби України в Київській області були застосовані штрафні санкції за повторне невиконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 у справі №810/2402/16, якою суд зобовязав Васильківський районний відділ УДМС в Київській області розглянути заяву ОСОБА_3 про встановлення належності до громадянства України.

Позивач стверджує, що орган ДВС не мав правових підстав для застосування штрафних санкцій, позаяк невиконання зазначеного рішення було наслідком дій стягувача у виконавчому провадженні, який своєю бездіяльністю, що виразилась в ігноруванні пропозиції особисто прибути до територіального органу ДМС для надання заяви і документів, перешкоджав виконанню рішення суду у визначений у ньому спосіб.

Відповідач позов не визнав, на обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що штрафні санкції до позивача були застосовані у звязку з невиконанням без поважних причин постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 у справі №810/2402/16, що повністю відповідає правовому регулюванню, закріпленому у статтях 63 та 75 Закону України «Про виконавче провадження».

У судовому засіданні сторони підтримали викладені ними у позовній заяві та відзиві на позовну заяву правові позиції та наполягали на їх обгрунтованості.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Постановою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 02.11.2017 №54226931 на підставі вимог статтей 63 та 75 Закону України «Про виконавче провадження» та у звязку з повторним невиконанням Васильківським районним відділом управління державної міграційної служби в Київській області постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 13.04.2017 №810/2402/16 на позивача було накладено штраф у розмірі 10200,00 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн., позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові, суд виходив з наступного.

Правовідносини, повязані з примусовим виконанням рішень судів, врегульовано Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Частиною 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до частини 2 цієї ж статті, документи виконавчого провадження державним органам, органам місцевого самоврядування, банкам, іншим фінансовим установам, підприємствам, установам, організаціям, посадовим чи службовим особам можуть надсилатися у формі електронних документів.

Згідно з частиною 1 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Частиною 2 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Частиною 1 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що

у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина 2 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таким чином, невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду немайнового характеру є підставою для застосування до боржника штрафних санкцій.

При цьому, повторне невиконання боржником без поважних причин відповідного рішення має наслідком застосування штрафних санкцій у подвійному розмірі.

Зясовуючи фактичні обставини, що були підставою для застосування до позивача штрафних санкцій за оскаржуваною постановою, судом встановлено наступне.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 у справі №810/2402/16 частково задоволений адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління державної міграційної служби у Київській області та Васильківського районного відділу Управління державної міграційної служби у Київській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановлено визнати неправомірними дії Васильківського районного відділу УДМС в Київській області щодо залишення без виконання заяви ОСОБА_3 від 25.05.2016 про встановлення належності до громадянства України та зобовязано Васильківський районний відділ УДМС в Київській області розглянути заяву ОСОБА_3 про встановлення належності до громадянства України від 25.05.2016 відповідно Указу Президента України від 27.03.2001 №215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України».

13 квітня 2017 року Київським окружним адміністративним судом виданий виконавчий лист №810/2402/16 про зобовязання Васильківський районний відділ УДМС в Київській області розглянути заяву ОСОБА_3 про встановлення належності до громадянства України від 25.05.2016 відповідно Указу Президента України від 27.03.2001 №215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» (а.с. 54).

Постановою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 04.07.2017 відкрито виконавче провадження №54226931 з примусового виконання виконавчого листа Київського окружного адміністративного суду від 13.04.2017 №810/2402/16 та зобовязано Васильківський районний відділ УДМС в Київській області виконати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 у справі №810/2402/16 протягом 10 робочих днів (а.с. 57).

Судом встановлено, що у строк, визначений у постанові про відкриття виконавчого провадження від 04.07.2017 №54226931, Васильківський районний відділ УДМС в Київській області постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 у справі №810/2402/16 не виконав.

Натомість листом від 20.07.2017 №6/2-2323/ж-с Управління державної міграційної служби України в Київській області повідомило державного виконавця, що Васильківським районним відділом УДМС в Київській області були вжиті заходи, направлені на добровільне виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 у справі №810/2402/16, разом з цим, виконати вказане рішення виявилось неможливим.

Так, у вказаному листі позивач зазначив, що виконати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 у справі №810/2402/16 можливо за умови особистої явки стягувача до територіального підрозділу ДМС. Проте ОСОБА_3 до Васильківського відділу УДМС в Київській області не зявився, хоча був повідомлений про необхідність особистої присутності листом від 05.01.2017 №1595 (а.с. 15-18).

21 липня 2017 року Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області було прийнято постанову ВП№54226931, якою за невиконання рішення суду на позивача було накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. (а.с. 60-61).

Цією ж постановою відповідач зобовязав Васильківський районний відділ УДМС в Київській області виконати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 у справі №810/2402/16 протягом 10 робочих днів.

Одночасно з цим, Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області було направлено позивачеві вимогу від 21.07.2017 №5820, якою позивача зобовязано у триденний строк надати інформацію щодо виконання виконавчого документу (а.с. 62-63).

Судом встановлено, що у строк, визначений у постанові Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 21.07.2017 №54226931 (04.08.2017), Васильківський районний відділ УДМС в Київській області постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 у справі №810/2402/16 не виконав.

Факт не виконання станом на 04.08.2017 рішення суду представником позивача у судовому засіданні не заперечувався.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 у справі №810/2402/16 Управлінням державної міграційної служби України в Київській області фактично у повному обсязі була виконана лише 12.12.2017 (а.с. 71-73).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позивач повторно не виконав постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 у справі №810/2402/16.

Надаючи оцінку доводам позивача про існування поважних причин, що перешкоджали виконанню рішення суду у встановлений законом строк, суд зазначає наступне.

Так, обґрунтовуючи неможливість виконання рішення суду, позивач у судовому засіданні та у листах, направлених державному виконавцю, наголошував на тому, що Київський апеляційний адміністративний суд у постанові від 14.12.2016 у справі №810/2402/16 визначив спосіб виконання рішення суду, зобовязавши розглянути заяву ОСОБА_3 про встановлення належності до громадянства України від 25.05.2016 відповідно Указу Президента України від 27.03.2001 №215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України».

Посилаючись на пункти 1, 5 розділу І Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, що затверджений Указом Президента України від 27.03.2001 № 215, позивач наполягає на тому, що виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 у справі №810/2402/16 було можливе виключно за умови особистого звернення ОСОБА_3 до ДМС.

При цьому позивач зазначає, що 05.01.2017 направив ОСОБА_3 листа за №1595, у якому запропонував зявитись до Васильківського районного відділу Державної міграційної служби України в Київській області для виконання рішення суду у добровільному порядку (а.с. 17). Разом з цим останній до органів ДМС не зявився.

Наведені позивачем доводи на обґрунтування причин поважності повторного невиконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 у справі №810/2402/16 суд відхиляє.

Так, пунктом 1 розділу І Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, що затверджений Указом Президента України від 27.03.2001 № 215 (далі Порядок №215), передбачено, що для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку №215, заява з питань громадянства подається у письмовій формі з зазначенням дати її складання та підписується заявником.

Відповідно до пункту 4 розділу І Порядку №215, заяви та інші документи з питань громадянства подаються: особою, яка проживає в Україні на законних підставах, - до управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення за місцем проживання особи в Україні; особою, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, - до управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення за місцем реєстрації особи; особою, яка постійно проживає за кордоном, - до дипломатичного представництва чи консульської установи України за місцем постійного проживання особи.

Згідно з пунктом 5 розділу І Порядку №215, заяву та інші документи з питань громадянства заявник подає особисто.

Таким чином, суд погоджується з зауваженнями позивача, що заява з питань громадянства та відповідний пакет документів зацікавленою особою подається особисто.

Разом з цим, як встановлено судами у межах адміністративної справи №810/2402/16, 25.05.2016 ОСОБА_3 звернувся через Васильківський районний відділ Управління державної міграційної служби у Київській області до Головного управління державної міграційної служби у Київській області із заявою про встановлення належності до громадянства України.

Частково задовольняючи адміністративний позов ОСОБА_3, Київський апеляційний адміністративний суд у постанові від 14.12.2016 виходив з того, що заяву ОСОБА_3 про встановлення належності до громадянства України було розглянуто у спосіб, не передбачений чинним законодавством.

Зокрема, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про порушення Васильківським районним відділом УДМС в Київській області вимог Порядку №215, що полягали у не направленні заяви ОСОБА_3 для прийняття вмотивованого рішення до Головного управління міграційної служби в Київській області; не поверненні заяви ОСОБА_3 для усунення недоліків у випадку, якщо подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства.

Тобто, рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено, що ОСОБА_3 25.05.2016 особисто звернувся до відповідного територіального органу ДМС із заявою та документами з питань громадянства.

При цьому, рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено і також не заперечувалось представником позивача у судовому засіданні, що Васильківським районним відділом УДМС в Київській області було ідентифіковано особу ОСОБА_3, а його заяву від 25.05.2016 прийнято для опрацювання.

Беручи до уваги, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 у справі №810/2402/16 позивача зобовязано розглянути заяву ОСОБА_3 про встановлення належності до громадянства України від 25.05.2016, доводи позивача про необхідність повторного звернення до органу ДМС з тотожною або іншою заявою та документами, особистої участі ОСОБА_3 під час повторно розгляду такої заяви, є безпідставними.

Крім того, суд бере до уваги, що позивачем, попри твердження про необхідність особистої участі ОСОБА_3 для виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 у справі №810/2402/16, з моменту відкриття виконавчого провадження №54226931 по дату фактичного повного виконання зазначеного рішення суду, будь-яких дій, направлених на повідомлення ОСОБА_3 про необхідність прибути до органу ДМС не вчинялось.

Щодо посилань позивача на лист Васильківського районного відділу УДМС в Київській області від 05.01.2017 №1595, яким ОСОБА_3 було направлено повідомлення про необхідність особистої участі для розгляду заяви від 25.05.2016, суд зазначає, що такого листа було направлено та отримано стягувачем до відкриття виконавчого провадження №54226931.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів вжиття заходів, направлених на своєчасне виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 у справі №810/2402/16.

Суд також зазначає, що відповідно до розділу IV Порядку №215, рішення про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України приймається начальником головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі або його заступником у двотижневий строк з дня надходження заяви, за умови подання заінтересованою особою належним чином оформлених документів, що підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов'язує належність особи до громадянства України.

При цьому, особиста участь заявника під час розгляду документів та прийняття рішення про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України Порядком №215 не передбачена.

Суд зауважує, що у випадку недостатності поданих разом з заявою ОСОБА_3 від 25.05.2016 документів або подання останнім документів, оформлених з порушенням вимог закону, що перешкоджало розгляду заяви ОСОБА_3 від 25.05.2016 та, відповідно, виконанню рішення суду, позивач не був позбавлений права повернути зазначену заяву і документи для усунення недоліків, як то передбачено абзацом 2 пункту 90 розділу IV Порядку №215.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається позивач, не могли обєктивно завадити розгляду заяви ОСОБА_3 від 25.05.2016 у порядок і спосіб, передбачений Указом Президента України від 27.03.2001 №215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України».

З урахуванням викладеного, доводи позивача про наявність поважних причин, що перешкоджали виконанню постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 у справі №810/2402/16 під час розгляду справи не підтвердились.

21 липня 2017 року Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області було прийнято постанову ВП№54226931, якою за невиконання рішення суду на позивача було накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. (а.с. 60-61).

Беручи до уваги, що станом на момент розгляду справи у суді постанова Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 21.07.2017 ВП№54226931, якою до позивача застосовані штрафні санкції за перше невиконання рішення є чинною, суд дійшов висновку, що відповідач обґрунтовано наклав на позивача штрафні санкції за повторне невиконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 у справі №810/2402/16.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панченко Н.Д.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 05.02.2018.