Справа № 643/16433/17
Суддя: Сиротников Р. Є.
Дата ухвалення: 2018-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/16433/17

Провадження № 2-а/643/85/18

02.02.2018 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Сиротникова Р.Є.,

за участі секретаря Золотоверхої О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону №2 УПП МВСУ у м. Харкові Кучер Артема Анатолійовича про визнання незаконною та скасування постанови, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати незаконною і скасувати постанову інспектора роти №4 батальйону №2 УПП МВСУ у м. Харкові Кучер Артема Анатолійовича від 02.09.2017 серії БР № 010388 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що 28.11.2017 на її адресу надійшов рекомендований лист із копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2017 року, про виконання постанови БР №010388 від 02.09.2017, виданої Управлінням патрульної поліції у м. Харкові.

Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження позивачу стало відомо, що 02.09.2017 року о 14-20 годині в м. Харкові, по вул. Піскунівській, інспектором патрульної поліції роти №4 батальйону №2 Кучером А.А. винесено вказану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Позивач вказує, що дійсно 02.09.2017 року вона керувала автомобілем Hyundai i10 д.н.з. НОМЕР_1, здійснювала рух по вул. Піскунівській у напрямку Благовіщенського ринку. В районі Бурсацького спуску вона була змушена зупинити автомобіль щоб прийняти ліки в зв'язку із погіршенням самопочуття. При цьому жодних порушень ПДР України нею допущено не було, маневр був виконаний із дотриманням усіх вимог, що ставляться до водія, який керує транспортним засобом.

Після того, як вона зупинилась, до автомобіля позивача наблизився екіпаж патрульної поліції та один з інспекторів підійшов до неї і повідомив, що вона порушила ПДР України. Після цього, до позивача підійшов інспектор Кучер А.А. і попросив посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Після цього, позивач пояснила відповідачу, що правила вона не порушувала, а здійснила зупинку із дотриманням всіх вимог ПДР України, що ставляться до водія, що керує транспортним засобом.

Після надання усних пояснень рядовий поліції Кучер А.А. побажав позивачці щасливої дороги та сказав, що он може їхати далі, якщо стан її здоров'я дозволяє продовжувати рух. Жодних процесуальних дій, в тому числі складання адміністративного матеріалу стосовно позивача, відповідачем не проводилось. Про існування постанови про адміністративне правопорушення позивачу стало відомо саме з листа виконавчої служби.

Позивач з даною постановою не згодна, оскільки вважає, що вона є безпідставною та незаконною, крім того позивач вважає, що відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, позбавив позивача можливості скористатись своїми правами, порушив вимоги, щодо процедури розгляду справи.

В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином та вчасно, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог позивача з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.09.2017 постановою серії БР № 010388 ОСОБА_1 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 225 грн.

Згідно постанови, 02.09.2017 о 14-20 год., керуючи автомобілем Hyundai i10 д.н.з. НОМЕР_1, в м. Харковы, Бурсацький міст, водій здійснила зупинку на мосту, чим порушила п.15.9 (В) ПДР Украъни.

З копії паспорту громадянина України та копії свідоцтва про укладення шлюбу, долучених до адміністративного позову, вбачається, що після укладення шлюбу ОСОБА_1 змінила прізвище на «ОСОБА_1», внаслідок чого її прізвище у посвідченні водія різниться із прізвищем у паспорті.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до п.11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак відповідач протокол про адміністративне правопорушення, який би свідчив про факт вчиненого правопорушення позивачем, не склав, а відразу склав постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Положеннями ст. 280 цього Кодексу передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проте доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова не містить. Під час розгляду справи судом також не надано належних доказів на користь правомірності оскаржуваної постанови.

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 р. у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, надав офіційне тлумачення зазначеної норми, зазначивши, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушення, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 122 Кодексу, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

У пункті 2.4 Рішення Конституційний Суд констатує, що Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Як зазначено вище, відповідач - Інспектор патрульної поліції у м.Харкові роти № 4 батальйону №2 Кучер А.А. в судове засідання, як зазначено вище, не з'явився і правомірність прийнятого ним рішення стосовно накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 не довів.

Згідно з ч.3 п.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити, визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, серії БР № 010388 від 02.09.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, у зв'язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст.ст.2, 19-20, 205, 241-243 КАС України, ст. ст.9, 33, 122, 251, 254, 258, 268 КУпАП, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Постанову серії БР № 010388 від 02.09.2017, винесену інспектором патрульної поліції роти №4 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту Патрульної поліції, Кучером Артемом Анатолійовичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - визнати незаконною та скасувати.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Повне рішення складене 05.02.2018 року.

Суддя Московського районного

суду м. Харкова Р.Є. Сиротников