Справа № 804/6406/17
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 лютого 2018 рокусправа № 804/6406/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Бишевської Н.А.

судді: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.11.2017 (суддя Голобутовський Роман Зіновійович, дата складання повного тексту 08.11.2017 року)

у справі № 804/6406/17

за адміністративним позовом Спільного підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю"Мефферт Ганза Фарбен"

до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

"04" жовтня 2017 р. Спільне підприємство з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю"Мефферт Ганза Фарбен" звернулось до суду з адміністративним позовом до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в якому просило визнати протиправними та скасувати :

- податкове повідомлення-рішення від 15.09.2017 р. за № про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість на суму 696 538, 75 грн. (у т.ч. за податковими зобов'язаннями - 557 231,50 грн., за штрафними санкціями - 139 307,75 грн.);

- податкове повідомлення-рішення від 15.09.2017 р. №008814617 про збільшення суми грошового зобов'язання з військового збору на суму 234, 98 грн. (у т.ч. за податковими зобов'язаннями - 137,55 грн., за штрафними санкціями - 34,39 грн., пеня - 63,04 грн.);

- податкове повідомлення-рішення від 15.09.2017 р. №008814617 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 3674, 64 грн. (у т.ч. за податковими зобов'язаннями - 1852,47 грн., за штрафними санкціями - 973,12 грн., пеня - 849,05 грн.);

- податкове повідомлення-рішення від 15.09.2017 р. №008744617 про застосування штрафних санкцій на суму 9170 грн.

- податкове повідомлення-рішення від 15.09.2017 р. № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств, створених за участі іноземних інвесторів на суму 958316,25 грн. (у т.ч. за податковими зобов'язаннями - 900880 грн., за штрафними санкціями - 57 436,25 грн.) в частині суми 955 270,11 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невідповідністю висновків акта перевірки фактичним обставинам, внаслідок порушення відповідачем норм матеріального права. Вказано, що висновки акта перевірки щодо нереальності операцій з контрагентами ТОВ «Бракарард», ПП «Паритет-СП», ТОВ «Палет Групп», ТОВ «ТехкомВ» та ПП «Електронні Маркувальні Системи» є невірними, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях, а не на достовірних даних. Вказує, що всі господарські операції, які вчинені між позивачем та його контрагентами у періоді, що перевірявся є реальними, підтверджуються первинними документами, на момент правовідносин контрагенти мали необхідний обсяг правосуб'єктності та були зареєстровані як платники податку на додану вартість.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2017 р. у справі № 804/6406/17 адміністративний позов Спільного підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю"Мефферт Ганза Фарбен" до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено.

Судом встановлено що за результатами проведеної перевірки контролюючим органом встановлено численні порушення позивачем вимог податкового законодавства, зокрема щодо заниження податку на прибуток, заниження податкових зобов'язань з ПДВ, не утримання ПДФО з вартості додаткового блага та військового збору, помилки заповнення та подання податкової звітності, заниження суму рентної плати за спеціальне використання води, тощо. На підставі акту перевірки відповідачем прийнято спірні податкові повідомлення-рішення. Судом встановлено що протягом перевіряє мого періоду позивач мав господарські відносини з ТОВ «Бракарард», ПП «Паритет-СП», ТОВ «Палет Групп», ТОВ «ТехкомВ» та ПП «Електронні Маркувальні Системи» з приводу виконання укладених угод постачання товарів та виконання робіт. Судом досліджено та встановлено, що первинна документація надана позивачем в повному обсягу підтверджує реальний характер здійснюваної господарської діяльності та правомірність відображення її результатів в податковому обліку. Судом зазначено, що висновки податкового органу щодо безтоварності спірних операцій позивача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Наведене обумовило прийняття рішення про задоволення позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду, Дніпропетровським управлінням Офісу великих платників податків ДФС подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2017 р. у справі № 804/6406/17, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував доводів контролюючого органу стосовно заниження податку на прибуток на загальну суму 900880 грн. та заниження податкових зобов'язань з ПДВ, які підлягають нарахуванню та сплаті в бюджет, в сумі 557231 грн., за господарськими операціями, які не направлені на реальне настання правових наслідків. Скаржник вважає, що відсутність сертифікатів якості, недоліки заповнення деяких первинних документів, неналежна кількість працівників підприємства контрагента, не підтвердження товарності операцій по ланцюгу постачання, наявність податкової інформації щодо сумнівності контрагентів позивача належним чином підтверджує фіктивний характер здійснюваної позивачем господарської діяльності та протиправне формування витрат та податкового кредиту за її результатами.

Представниками сторін надано ґрунтовні пояснення та підтримано позиції викладені в апеляційній скарзі та запереченнях до неї.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, У період з 30.06.2017 р. по 03.08.2017 р. Дніпропетровським управлінням Офісу великих платників податків ДФС проведено позапланову виїзну перевірку спільного підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Мефферт Ганза Фарбен» з питань дотримання вимог податкового, валютного, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 р. по 31.05.2017 р.

За результатами перевірки відповідачем 10.08.2017 року складено акт №3/28-10-46-17/31158382, яким зафіксовано виявлені перевіркою порушення:

- п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, з урахуванням положень п.п.14.1.13, 14.1.202 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України; ст.1, 3, 9, 11, 12 Закону України від 16.07.1999р. №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», з змінами і доповненнями; п.1, 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зі змінами і доповненнями; розділу І Інструкції про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 №291, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 21.12.1999 за номером 893/4186, п.3.10 «Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності», затверджених наказом Мінфіну від 28.03.2013 №433; П(С)БО 15 «Доходи», п.6 П(С)БО «Витрати», в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 900880 грн., в тому числі: 2015 рік - 671135 грн.; 2016 рік - 229745 грн., в тому числі у розрізі періодів півріччя 2016 - 229745 грн..

- п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198, ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податкових зобов'язань з ПДВ, які підлягають нарахуванню та сплаті в бюджет в сумі 557231 грн., в тому числі: січень 2015 - 4669 грн., червень 2015 - 37581 грн., листопад 2015 - 239690 грн., грудень 2015 - 105968 грн., липень 2016 - 169323 грн.

- п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, п.168.3 ст.168, абз.3 пп. «а» пп.170.9.1 п.170.9 ст.170, пп. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України не утримано ПДФО з вартості додаткового блага у вигляді вартості авіаквитків, яку не підтверджено відповідними розрахунковими документами в сумі 1852 грн. та військового збору в сумі 137,55 грн.

- п.51.1 ст.51 та пп. «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України та пунктів 3.8, 3.6 Порядку №4 заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунки сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» підприємством надано податкову звітність про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податків, суми утриманого з них податку з недостовірними даними про платника податку, які призвели до зміни платника податку; не проставлено код пільги платникам податку, до доходу яких повинна застосовуватись податкова соціальна пільга; помилково проставлено ознаку доходу « 101», замість « 157»; не відображено в податкового розрахунку ф.№1-ДФ за IV квартал 2015 року додаткового блага у вигляді вартості авіаквитків, яку не підтверджено відповідними розрахунковими документами.

- підпунктів 255.11.2, 255.11.10, 255.11.13, 255.11.15, пункту 255.11 статті 255 Податкового кодексу України, занижено суму рентної плати за спеціальне використання води на 1038,28 грн., в тому числі: 2 квартал 2015 року - 902,26 грн.; 2 квартал 2016 року - 136,02 грн.

- п.2.11 гл.2 Положення - про ведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа, який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів у сумі 9 170 грн.

На підставі акту перевірки №3/28-10-46-17/31158382 від 10.08.2017 р. Дніпропетровським управлінням Офісу великих платників податків ДФС прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 15.09.2017 р. за № про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість на суму 696 538, 75 грн. (у т.ч. за податковими зобов'язаннями - 557 231,50 грн., за штрафними санкціями - 139 307,75 грн.);

- податкове повідомлення-рішення від 15.09.2017 р. № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств, створених за участі іноземних інвесторів на суму 958316,25 грн. (у т.ч. за податковими зобов'язаннями - 900880 грн., за штрафними санкціями - 57 436,25 грн.);

- податкове повідомлення-рішення від 15.09.2017 р. №008814617 про збільшення суми грошового зобов'язання з військового збору на суму 234, 98 грн. (у т.ч. за податковими зобов'язаннями - 137,55 грн., за штрафними санкціями - 34,39 грн., пеня - 63,04 грн.);

- податкове повідомлення-рішення від 15.09.2017 р. №008814617 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 3674, 64 грн. (у т.ч. за податковими зобов'язаннями - 1852,47 грн., за штрафними санкціями - 973,12 грн., пеня - 849,05 грн.);

- податкове повідомлення-рішення від 15.09.2017 р. №008744617 про застосування штрафних санкцій на суму 9170 грн.

Не погоджуючись з винесеними рішенням позивач звернувся до суду.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості та протиправності винесення спірних податкових повідомлень-рішень з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, протягом перевіряє мого періоду позивач мав господарські відносини з ТОВ «Бракарард», ПП «Паритет-СП», ТОВ «Палет Групп», ТОВ «ТехкомВ» та ПП «Електронні Маркувальні Системи».

Так, ТОВ «СП з ІІ у формі ТОВ «Меферт Ганза Фарбен», як замовником укладено з ТОВ «ТЕХКОМВ» договір про технічне обслуговування та ремонт технологічного обладнання за №230715 від 31.07.2015 р., предметом якого є виконання робіт по системі технічного обслуговування та ремонту, що чергується різними видами ремонту.

Реальний характер виконання укладеної угоди, підтверджено актом здачі-прийняття робіт №ОУ-310805 за серпень 2015 року; актом здачі-прийняття робіт №ОУ-300910 за вересень 2015 року; актом здачі-прийняття робіт № ОУ-311005 за жовтень 2015 року; актом здачі-прийняття робіт № ОУ-301105 за листопад 2015 року; актом здачі-прийняття робіт № ОУ-311201 за грудень 2015 року; актом здачі-прийняття робіт № ОУ-310102 за січень 2016 року; актом здачі-прийняття робіт № ОУ-310108 за лютий 2016 року; актом здачі-прийняття робіт № ОУ-310122 за березень 2016 року; висновком експертного дослідження від 30.08.2017 р. за № 17/11.2/13; податковими накладними та платіжними дорученнями. Виконавцем виконані роботи з технічного аудиту, складання плану-графіку ППР, технічного обслуговування та ремонту мішалок, компресорів, конвейерів, насосів, дозаторів, етікіровочного обладнання, пакувального обладнання. Сума ПДВ за даними відносинами включена до складу податкового кредиту за серпень - квітень 2015-2016 років.

Також, ТОВ «СП з ІІ у формі ТОВ «Меферт Ганза Фарбен», як покупцем укладено з ПП «Електронні маркувальні системи» договір постачання №010 від 20.01.2014 р., предметом якого є постачання товару. Між сторонами було укладено специфікації до договору від 04.06.2015 р. за № 27, від 15.06.2015 р. за № 28, від 03.07.2015 р. за № 29, від 09.07.2015 р. за № 30, від 09.07.2015 р. за № 31, від 05.08.2015 р. за № 32, від 08.09.2015 р. за № 33. Відповідно до даних специфікацій постачалися картриджі, фільтри.

Виконання договірних зобов'язань за вказаним договором підтверджено: видатковою накладною №104 від 12.06.2015 р., видатковою накладною №106 від 15.06.2015 р., видатковою накладною № 118 від 10.07.2015 р., видатковою накладною №124 від 14.07.2015 р., видатковою накладною № 125 від 14.07.2015 р., видатковою накладною №147 від 10.08.2015 р., видатковою накладною № 168 від 10.09.2015 р..

За фактом поставлених товарів ПП «Електронні маркувальні системи» виписано на адресу позивача податкові накладні, сума ПДВ за якими включена до складу податкового кредиту за червень, липень, серпень, вересень 2015 року відповідно. В той же час податковий орган заперечує проти реальності операцій саме за липень, серпень 2015.

01.10.2014 року ТОВ «СП з ІІ у формі ТОВ «Меферт Ганза Фарбен», як покупцем укладено з приватним підприємством «Паритет-СП» договір постачання товару №18, предметом якого є постачання дерев'яних піддонів. Між сторонами було укладено специфікації до договору від 01.10.2014 р. за № 1, від 22.01.2015 р. за № 2, від 18.03.2015 р. за № 3, від 22.05.2015 р. за № 4. Відповідно до даних специфікацій постачалися європіддони, піддони облегшені.

Виконання договірних зобов'язань за вказаним договором підтверджено: видатковою накладною № РН-5/11/12 від 11.12.2014 р., видатковою накладною № РН0-1/22/1 від 22.01.2015 р., видатковою накладною № РН-1/27/1 від 27.01.2015 р., видатковою накладною № РН0-1/5/2 від 05.02.2015 р., видатковою накладною № РН0-2/5/2 від 05.02.2015 р., видатковою накладною № РН0-3/18/2 від 18.02.2015 р., видатковою накладною №РН0-3/17/3 від 17.03.2015 р., видатковою накладною № РН0-2/19/3 від 19.03.2015 р., видатковою накладною № РН0-1/19/3 від 19.03.2015 р., видатковою накладною № РН-5/20/3 від 20.03.2015 р., видатковою накладною № РН-2/25/3 від 25.03.2015 р., видатковою накладною № РН0-5/28/4 від 28.04.2015 р.

За фактом поставлених товарів приватним підприємством «Паритет-СП» виписано на адресу позивача податкові накладні, сума ПДВ за якими включена до складу податкового кредиту за грудень - квітень 2014-2015 років року відповідно. В той же час податковий орган заперечує проти реальності операцій саме за січень - березень 2015 року. Крім того, відповідно до актів списання сировини, що не увійшла в рецептура за період січень - березень 2015 року підприємством здійснювалось списання піддонів.

01.10.2014 року ТОВ «СП з ІІ у формі ТОВ «Меферт Ганза Фарбен», як покупцем укладено з товариством з обмеженою відповідальністю «ПАЛЕТ ГРУПП» договір поставки №180315, предметом якого є постачання дерев'яних піддонів. Між сторонами було додаткову угоду до договору за №1 від 03.03.2016 р.

Виконання договірних зобов'язань за вказаним договором підтверджено: видатковою накладною № 3 та товарно-транспортною накладною від 07.05.2015 р., видатковою накладною №6 та товарно-транспортною накладною від 15.05.2015 р., видатковою накладною №7 та товарно-транспортною накладною від 20.05.2015 р., видатковою накладною №9 та товарно-транспортною накладною від 22.05.2015 р., видатковою накладною №13 та товарно-транспортною накладною від 29.05.2015 р., видатковою накладною №7 та товарно-транспортною накладною від 10.06.2015 р., видатковою накладною №8 та товарно-транспортною накладною від 12.06.2015 р., видатковою накладною №19 та товарно-транспортною накладною від 23.06.2015 р., видатковою накладною №25 та товарно-транспортною накладною від 26.06.2015 р., видатковою накладною №2 та товарно-транспортною накладною від 03.07.2015 р., видатковою накладною №7 та товарно-транспортною накладною від 10.07.2015 р., видатковою накладною №10 та товарно-транспортною накладною від 17.07.2015 р., видатковою накладною №12 та товарно-транспортною накладною від 23.07.2015 р., видатковою накладною №17 та товарно-транспортною накладною від 31.07.2015 р..

За фактом поставлених товарів товариством з обмеженою відповідальністю «ПАЛЕТ ГРУПП» виписано на адресу позивача податкові накладні, сума ПДВ за якими включена до складу податкового кредиту за травень - липень 2015 року відповідно. В той же час податковий орган заперечує проти реальності операцій саме за червень 2015 року. Крім того, відповідно до актів списання сировини, що не увійшла в рецептура за червень 2015 року підприємством здійснювалось списання піддонів.

ТОВ «СП з ІІ у формі ТОВ «Меферт Ганза Фарбен», як покупцем укладено з ТОВ «БРАКАРАРД» договір поставки №070115 від 16.01.2015 р., предметом якого є постачання товару відповідно до специфікацій. Між сторонами було укладено специфікації до договору від 16.01.2015 р. за № 1, від 30.01.2015 р. за № 2, від 05.02.2015 р. за № 3, від 12.02.2015 р. за № 4, від 19.02.2015 р. за № 5, від 27.02.2015 р. за № 6, від 05.03.2015 р. за № 7, від 12.03.2015 р. за № 8, від 19.03.2015 р. за № 9, від 26.03.2015 р. за № 10. Відповідно до даних специфікацій постачалися пігментна паста, барвники та інша сировина.

Виконання договірних зобов'язань за вказаним договором підтверджено: видатковою накладною № 17 від 19.01.2015 р., видатковою накладною №25 від 26.01.2015 р., видатковою накладною № 33 від 31.01.2015 р., видатковою накладною №41 від 02.02.2015 р., видатковою накладною № 57 від 09.02.2015 р., видатковою накладною №71 від 16.02.2015 р., видатковою накладною № 114 від 23.02.2015 р., видатковою накладною № 136 від 02.03.2015 р., видатковою накладною №169 від 10.03.2015 р., видатковою накладною № 188 від 16.03.2015 р., видатковою накладною №213 від 23.03.2015 р., видатковою накладною №239 від 30.03.2015 р..

Відповідно до лімітно-забірних карт за січень - березень 2015 р. ТОВ «СП з ІІ у формі ТОВ «Меферт Ганза Фарбен» здійснювалось відпущення з складу сировини підприємства на виробничий відділ, в тому числі і сировина, що по номенклатурі придбавалась у ТОВ «Бракарард».

Положеннями абз.1 п.138.2.ст.138 ПК України, визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не належить до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

У відповідності до п.198.2. ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається:

дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п.198.3. ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п.198.6. ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Згідно з приписами статей 183 та 184 ПК України про реєстрацію особи платником податку на додану вартість їй органом державної служби надається свідоцтво про реєстрацію як платника податку. Реєстрація особи як платника податку на додану вартість діє до дати її анулювання.

Звідси випливає, що правильність формування платником податків валових витрат та податкового кредиту вимагає наявності реального надання (отримання) послуг та безпосереднього зв'язку витрат на оплату цих послуг з господарською діяльністю платника податків, що передбачає використання у власній господарській діяльності придбаних (послуг) або ж призначення останніх для такого використання.

Реальність виконання укладених угод підтверджена належним чином сформованою первинною документацією, а саме акти прийому передачі виконаних робіт що підтверджують фактичне надання замолених послуг; платіжні доручення, що свідчать про факт оплати виконаних послуг; виписки з банківських рахунків позивача, що підтверджують рух активів в процесі здійснення господарської діяльності; податкові накладні, які обґрунтовують правомірність формування податкового кредиту.

Згідно з приписами статей 183 та 184 ПК України про реєстрацію особи платником податку на додану вартість їй органом державної служби надається свідоцтво про реєстрацію як платника податку. Реєстрація особи як платника податку на додану вартість діє до дати її анулювання.

Докази, які б свідчили про відсутність у контрагентів позивача статусу платників ПДВ на момент здійснення господарських операцій, відповідачем суду не надані. Також відсутні докази недійсності податкових накладних, виписаних зазначеними контрагентами, які за приписами вищенаведених норм є єдиною підставою для формування податкового кредиту.

Судовим оглядом перелічених первинних документів, що виступили підставою внесення відповідних записів до документів бухгалтерського та податкового обліку, встановлено, що вони в повній мірі відповідають вимогам ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тобто містять: назву документа (форми); дату та місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Разом з тим, судом також встановлено, що всі податкові накладні постачальників за спірними операціями заповнені у відповідності до вимог п. 201.1 ст. 201 ПК України і вказана обставина податковим органом в акті перевірки не заперечується.

Щодо доводів скаржника стосовно того, що позивачем при проведені перевірки не надано ТТН, що унеможливлює встановлення факту передачі товарів від продавця до покупця, у т.ч. і у зв'язку з відсутністю документів, що засвідчують транспортування товару, та в цілому свідчить про безтоварність операцій.

Проте, Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року, не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу матеріальних цінностей.

Також, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 16.03.2013 року у справі К/800/9087/13 вказав, що недоліки оформлення товарно-транспортних накладних, за якими до позивача надходили товари є безпідставним, оскільки, податкове законодавство не ставить в залежність право платника податків на податковий кредит від наявності чи відсутності товарно-транспортної накладної, а Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, на які посилається податковий орган, не є законодавчим документом з питань оподаткування і не можуть регламентувати виключний порядок документування в податковому обліку валових витрат та податкового кредиту.

У даному випадку належними доказами, а саме видатковими, податковими, прибутковими накладними, платіжними документами, підтверджено оприбуткування товару позивачем. Крім того балансовими картками, актами списання, лімітно-забірними картами, звітами про виробництво продукції підтверджено використання у господарській діяльності. Отже, висновок щодо безтоварності операцій позивача з ТОВ «Бракарард», ПП «Паритет-СП», ТОВ «Палет Групп», ТОВ «ТехкомВ» та ПП «Електронні Маркувальні Системи» є безпідставними.

Окрім того, контролюючий орган в акті перевірки посилається на те, що в ході перевірки позивачем не надано сертифікатів якості (відповідності) товару, наявність яких передбачена договором.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що документи, які засвідчують якість і комплектність продукції, що поставляється (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення якості, рахунок-фактура, специфікація і т.н.) - документи, які за своїм змістом не можуть доводити або спростовувати факт поставки товарів платнику податку, оскільки містять виключно інформацію стосовно відповідності товарів стандартам та технічним умовам.

Також, чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов'язань, адже платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов'язань.

Неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб'єкта господарювання за неправомірні дії іншого підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини. Так, в пункті 7.1 рішення у справі "Булвес" АД проти Болгарії" Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: "...Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності".

Вищенаведений висновок Європейський Суд з прав людини повторно підтвердив у рішенні по справі "Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії", пунктом 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.

Отже, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

У разі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав проти України").

Рішення Європейського Суду з прав людини згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" мають в Україні значення джерела права. Окрім того, частина друга статті 8 КАС України вимагає врахування практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні адміністративних справ.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що позивачем повністю доведено факт вчинення господарських операцій, за наслідками яких виникло право позивача на формування податкового кредиту та валових витрат за господарськими операціями з наведеними контрагентами, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Щодо порушення вимог пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України в частині завищення витрат на суму 9 170 грн. по операціям з відшкодування вартості авіаквитків, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 1 651 грн., в тому числі: 2015 рік - 1 651 грн., а також порушення пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, п.168.3 ст.168, абз.3 пп. «а» пп.170.9.1 п.170.9 ст.170, пп. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України в частині не утримання ПДФО з вартості додаткового блага у вигляді вартості авіаквитків, яку не підтверджено відповідними розрахунковими документами в сумі 1 852 грн. та військового збору в сумі 137,55 грн.

В акті перевірки, контролюючим органом зроблено висновок про відсутність підтверджуючих розрахункових документів стосовно придбання авіаквитків на загальну суму 9170,00 грн..

Відповідно акта перевірки, фізичною особою робітником подано авансовий звіт з дорученням квитанцій ТОВ «АППЛЕ ТУР» від 05.11.2015 р. та від 12.11.2015 р. згідно до яких робітником сплачено грошові кошти за авіаквитки по маршруту відрядження Дніпропетровськ - Київ; Київ-Дніпропетровськ.

У пункті 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні від 15.12.2004 р. № 637, зазначається в тому числі і квитанції, як форми касового документа.

Посвідченням про відрядження за №16 фізична особа - працівник вибув 09.11.2015 р. з Дніпропетровська та прибув до Києва, а також вибув 13.11.2015 р. з Києва та прибув у той же день до Дніпропетровська, що додатково підтверджує факт відрядження, а також використання електронних авіаквитків, які були долучені до звіту.

Згідно листа ПАТ «АК «Дніпроавіа» від 17.08.2017 р. №41-8-8-194, останнім підтверджено користування послугами авіаліній фізичною особою-робітником підприємства відповідно до авіаквитків №181- від 09.11.2015р. та №181- від 13.11.2015р, що свідчить про необґрунтованість висновків контролюючого органу про порушення вимог податкового законодавства позивачем.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги, які повністю повторюють висновки акту перевірки, розглянуті та спростовані судом першої інстанції, свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи не знайшли.

Більш того, суд апеляційної інстанції зауважує, що доводи апеляційної скарги, крім дублювання тексту акту перевірки по контрагентам, взагалі не зазначають взаємовідносини позивача з ТОВ «Бракарард» при цьому вимагаючи повного задоволення заявленої скарги.

Відповідно до ст. 316 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2017 р. у справі № 804/6406/17 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2017 р. у справі № 804/6406/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України.

Повну постанову складено 01.02.2018 року.

Головуючий суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко