Справа № 826/11569/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

01 лютого 2018 року 10:17 №826/11569/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової А.В., за участю секретаря судових засідань Огнивого Д.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління

Державної фіскальної служби у місті Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.02.2017 №, №.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_3

представника відповідача - Аблішева В.А.

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 01 лютого 2018 року проголошено скорочену (вступну та резолютивну) частини рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини шостої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, у якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 17.02.2017 № та від 17.02.2017 №.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві безпідставно було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку та протиправно, на підставі хибних висновків акта перевірки від 26.12.2016 №11009/26-51-13-06/НОМЕР_1, прийнято податкові повідомлення-рішення від 17.02.2017 № та від 17.02.2017 №.

Відповідач проти позову заперечив з огляду на обґрунтованість висновків акта перевірки від 26.12.2016 №11009/26-51-13-06/НОМЕР_1 та відповідно, податкових повідомлень-рішень від 17.02.2017 № та від 17.02.2017 №, зазначивши, що перевірка була проведена у відповідності до норм Податкового кодексу України.

Через канцелярію суду від представника позивача надійшли клопотання про прискорення розгляду справи, посилаючись на негативні для позивача наслідки тривалого розгляду справи, оскільки майно позивача перебуває у податковій заставі, незважаючи на приписи Податкового кодексу України, відповідно до яких грошове зобов'язання, визначене оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, є неузгодженим.

Ухвалою Окружного адміністративного суду від 15.01.2018 клопотання позивача про прискорення розгляду справи задоволено. Слід зазначити, що відповідач під час судового розгляду справи не спростував і не заперечував доводів представника позивача щодо перебування майна позивача у податковій заставі незважаючи на факт неузгодженості податкових повідомлень-рішень від 17.02.2017 № та від 17.02.2017 №, а також те, що податкова застава виникла саме на підставі цих податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до пункту 10 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на позовну заяву, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору до бюджету платником податків ОСОБА_5 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.

Перевіркою встановлено наступні порушення ОСОБА_5 :

- підпункту 170.2.2, підпункту 170.2.5 пункту 170.2 статті 170, пункту 176.1 статті 176, статті 36 Податкового Кодексу України, а саме: завищено витрати на придбання інвестиційного доходу у сумі 3 400 680, 00 грн., які документально не підтверджені, що призвело до заниження оподаткованого доходу з податку на доходи фізичних осіб у сумі 680 136, 00 грн. та заниження податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб у сумі 680 136, 00 грн.;

- підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, щодо ненарахування, неутримання та не перерахування військового збору фізичною особою ОСОБА_5 за 2015 рік у сумі 51 010, 20 грн..

За наслідками перевірки Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 26.12.2016 №11009/26-51-13-06/НОМЕР_1 та прийнято податкові повідомлення-рішення:

від 17.02.2017 №, яким позивачеві визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 850 170, 00 грн., у тому числі: 680 136, 00 грн. - основний платіж, 170 034, 00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

від 17.02.2017 №, яким позивачеві визначено грошове зобов'язання за платежем «військовий збір» у розмірі 63 762, 75 грн., у тому числі: 51 010, 02 грн. - основний платіж, 12 752, 55 грн. - штрафні санкції.

ОСОБА_2 не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Підпункт 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 визначає, що документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні органу державної податкової служби.

Згідно з пунктом 79.1 статті 79 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, а саме на момент призначення перевірки 08.12.2016), документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Відповідно до пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Згідно з пунктом 42.2. статті 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

В акті перевірки від 26.12.2016 №11009/26-51-13-06/НОМЕР_1 відповідачем зазначено, що копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 08.12.2016 №634-П та письмове повідомлення від 08.12.2016 №15652/О/26-51-13-06-16 про дату початку та місце проведення даної перевірки було надіслано ОСОБА_2 08.12.2016 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Проте платником податків ОСОБА_5 у позовній заяві зазначено, що окрім запиту про надання підтверджуючих документів проведених операцій з інвестиційними активами від 15.06.2016 №10851/О/26-51-13-01 (на виконання якого позивачем було надано відповідачеві необхідні документи), на адресу позивача більше ніяких запитів чи повідомлень від Державної податкової інспекції в Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві не надходило, також, позивач зазначив що запит від 15.06.2016 №10851/О/26-51-13-01 був зроблений не в рамках перевірки, а за 5 місяців до нього.

Відповідач стосовно правомірності проведення ним документальної позапланової невиїзної перевірки ніяких пояснень суду у своєму відзиві на позовну заяву не надав, проте до відзиву було долучено копію поштового відправлення, яке надсилалось позивачеві.

Суд, дослідивши наявну в матеріалах справи копію поштового відправлення прийшов до висновку, що з нього не вбачається якою саме датою направлялось поштове відправлення. Також перевіривши на сайті «Укрпошта» (http://ukrposhta.ua/en/vidslidkuvati-forma-poshuku) штрих-код поштового відправлення, отримано інформацію, що дане про відправлення за вказаним номером відсутнє, тому що не зареєстровано в системі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що наявна в матеріалах справи копія поштового відправлення, якою відповідач обґрунтовує надіслання ОСОБА_2 наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки не підтверджують наявність правових підстав для початку проведення перевірки.

Жодних інших доказів на підтвердження повідомлення позивача про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві суду не надано.

Суд зазнає, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб'єктом владних повноважень, який зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України. Лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема, документальних позапланових невиїзних, може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Дана позиція узгоджується із позицією Верховного суду, викладеною в постанові від 16.01.2018 №К/9901/898/18.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не було належним чином повідомлено ОСОБА_2 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, тим самим порушивши умови її проведення.

Стосовно висновків акта перевірки від 26.12.2016 №11009/26-51-13-06/НОМЕР_1, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 164.1.1 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

При цьому, підпунктом 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України визначено, що загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Підпунктом 164.2.9 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, зокрема, встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається в тому числі інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.40 і 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Приписами підпункту 170.2.1 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України регламентовано, що облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік.

Абзацом першим підпункту 170.2.2 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України передбачено, що інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

Згідно з підпунктом 170.2.5 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України, якщо платник податку протягом звітного (податкового) року продає інвестиційний актив за договором, який обумовлює право на його зворотний викуп у наступному році, чи придбаває опціон на такий викуп, інвестиційний збиток, який виникає внаслідок такого продажу, не враховується під час визначення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами.

Якщо платник податку, який продає інвестиційний актив протягом звітного (податкового) року, внаслідок чого виникає інвестиційний збиток, придбає такий інвестиційний актив або ідентичний йому пакет у наступному звітному (податковому) році, то для цілей оподаткування вартість такого придбаного пакета визначається на рівні ціни проданого пакета, відповідно збільшеної або зменшеної на різницю між цінами придбання таких двох пакетів.

Якщо платник податку продає пакет цінних паперів (корпоративні права) чи деривативів пов'язаним з ним особам, інвестиційний збиток, що виникає внаслідок такого продажу, не враховується під час визначення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами.

Якщо платник податку дарує інвестиційний актив або передає його у спадщину, інвестиційний збиток, що виникає внаслідок такого дарування або передачі у спадщину, не враховується під час визначення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами.

Обов'язки платників податку передбачені статтею 176 Податкового кодексу України. Так згідно з пунктом 176.1 статті 176 Податкового кодексу України, платники податку зобов'язані:

а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику;

б) отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку;

в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов'язані пред'являти документи і відомості, пов'язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку;

г) подавати особам, які згідно з цим Кодексом визначені відповідальними за утримання (нарахування) та сплату податку до бюджету, документи на підтвердження права платника податку, який отримує такі доходи, на застосування соціальних податкових пільг;

ґ) у порядку, визначеному законом, допускати посадових (службових) осіб контролюючого органу на територію або до приміщень, що використовуються платником податку для отримання доходів від провадження господарської діяльності;

д) здійснювати заходи, передбачені цим Кодексом, у разі зміни підстав для отримання податкової соціальної пільги;

е) своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов'язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Так, на виконання вимог підпункту 170.2.1. пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України, позивачем було подано податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2015 рік, копія якої наявна в матеріалах справи.

В додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік вбачається розрахунок інвестиційного прибутку, в якому сума доходу 3 400 680,00 грн., отриманого від продажу інвестиційного активу, а саме - частки у Статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРКПРОЕКТІНВЕСТ» у розмірі 33,34% дорівнює сумі витрат на придбання цього інвестиційного активу.

Як вбачається з акта перевірки Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 26.12.2016 №11009/26-51-13-06/НОМЕР_1, відповідачем зроблено висновок, що ОСОБА_5 документально не підтверджено фактичну суму понесених витрат на придбання інвестиційного капіталу за 2015 рік на суму 3 400 680, 00 грн..

Суд звертає увагу, що відповідачем у акті перевірки від 26.12.2016 №11009/26-51-13-06/НОМЕР_1, зазначено, що Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві було направлено запит фізичні особі ОСОБА_2 про надання підтверджуючих документів проведених операцій з інвестиційними активами від 15.06.2016 №10851/О/26-51-13-04-14.

Листом від 03.08.2016 №01/08 (вх. №24407/О) фізичною особою ОСОБА_5 надано копію заяви громадянина ОСОБА_6, учасника товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРКПРОЕКТІНВЕСТ», в якій останній передає частку товариства в розмірі 8,34%, що в грошовому еквіваленті становить 850 680,00 грн. ОСОБА_2.

Також ОСОБА_5 надано копію акту оцінки та приймання-передачі нерухомого майна, в якому зазначено внесення 1/2 нежилого будинку із прибудовою до статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРКПРОЕКТІНВЕСТ», шо знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Грушевського 1-Б, з оціночною вартістю 2 550 000,00 грн.

Таким чином, з акту перевірки вбачається, що позивач надав контролюючому органу документи, які просила надати Державна податкова інспекція у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві для підтвердження проведених операцій з інвестиційними активами.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем (Покупець) та ОСОБА_6 (Продавець) було укладено договір купівлі-продажу частки у Статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРКПРОЕКТІНВЕСТ» від 28.12.2011, за умовами якого Продавець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, передати у власність Покупця належну йому частину частки та корпоративні права у Статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРКПРОЕКТІНВЕСТ» у розмірі 8, 34% від загального Статутного капіталу товариства, що дорівнює 850 680, 00 грн, з усіма правами та обов'язками, що належать учаснику товариства відповідно до Статуту та законодавства України.

Частиною першою додаткової угоди до договору купівлі-продажу частки у Статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРКПРОЕКТІНВЕСТ» від 28.12.2011 вирішено викласти пункт договору від 28.12.2011 у наступній редакції « 2.3. Факт проведення повного розрахунку підтверджується розпискою Продавця про відсутність грошових претензій до покупця».

На підтвердження виконання умов договору від 28.12.2011 позивачем долучено до матеріалів справи копію розписки від 28.02.2012 про отримання ОСОБА_6 (Покупцем) коштів у розмірі 850680, 00 грн. від ОСОБА_2.

Також, матеріали справи свідчать, що відповідно до акту оцінки та приймання -передачі нерухомого майна, що вноситься Засновниками до Статутного капіталу створюваного товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРКПРОЕКТІНВЕСТ» від 28.03.2011, ОСОБА_5 було внесено до Статутного капіталу товариства нерухоме майно, а саме ? нежилого будинку із прибудовою, за адресою: м. Київ, вул. Михайла Грушевського, буд 1-Б, оціночна вартість якого за домовленістю між учасниками товариства складає 2 550 000, 00 грн.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, витрати на придбання інвестиційного активу, понесені позивачем складають 3 400 680, 00 грн.

Згідно з договором купівлі-продажу (відчуження) частки у Статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРКПРОЕКТІНВЕСТ» від 06.08.2015 укладеного між ОСОБА_5 (Продавець) та ОСОБА_7 (Покупець), Продавець зобов'язався передати у власність Покупця належну йому частку корпоративних прав у Статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРКПРОЕКТІНВЕСТ» у розмірі 33, 4% від загального розміру Статутному капіталу товариства, що дорівнює 3 400 680, 00 грн.

Отже, в цілому позивач поніс витрати на придбання інвестиційного активу на загальну суму 3 400 680, 00 грн., яка дорівнює сумі доходу, отриманого від продажу інвестиційного активу, а саме частки у Статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРКПРОЕКТІНВЕСТ» у розмірі 33, 34 %, саме дохід в сумі 3 400 680, 00 грн. і було задекларовано позивачем при поданні податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік.

Суд звертає увагу, що Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві в акті перевірки від 26.12.2016 №11009/26-51-13-06/НОМЕР_1 не зроблено жодних висновків стосовно господарських операцій, які проводились позивачем та не зазначено в чому саме полягали порушення останнім норм Податкового кодексу України. Відповідачем також не зроблено ніякої оцінки документам, які були надані позивачем на вимогу контролюючого органу як підтвердження понесення відповідних витрат.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві було необґрунтовано зроблено висновок стосовно порушення платником податків ОСОБА_5 податкового законодавства.

З огляду на встановлені судом обставини щодо необґрунтованості висновків акту перевірки від 26.12.2016 №11009/26-51-13-06/НОМЕР_1, та враховуючи те, що контролюючим органом не доведено законності податкових повідомлень-рішень від 17.02.2017 № та від 17.02.2017 №, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління державної фіскальної служби у місті Києві від 17.02.2017 № та від 17.02.2017 №.

Присудити на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) здійснені ним та документально підтверджені судові витрати у розмірі 6 720, 00 грн. (шість тисяч сімсот двадцять гривень) за рахунок бюджетних асигнувань державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління державної фіскальної служби у місті Києві.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.

Повний текст рішення виготовлено 06.02.2017.