Справа № 817/2272/17
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 лютого 2018 року м. Рівне №817/2272/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про скасування рішення та зобовязання вчинення певних дій.

У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі іменується позивач) до Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобовязати відповідача починаючи з 16.09.2017 призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як особі, яка проживала не менше як чотири повних роки у зоні безумовного (обовязкового) та гарантованого добровільного відселення у 1986-1990 роках, врахувавши період з 25.05.1986 по 25.08.1986.

Ухвалою суду від 02.01.2018 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що 03.02.1986 по 16.06.1990 постійно проживала у зоні гарантованого добровільного відселення, а тому вона має право на зниження пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Таким чином, позивач вважає, що відповідач безпідставно відмовив їй у призначенні пенсії, оскільки фактичне її проживання в селі підтверджено заява сусідів. Таким чином, позивач просить суд позов задовольнити повністю.

Відповідач Рівненське обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області 22.01.2018 подало відзив на позовну заяву ОСОБА_1, де вказано, що відповідач підтверджує факт проживання позивача на території гарантованого добровільного відселення протягом 3 років 10 місяців 18 днів. Тому, на право на пенсію позивач набуде в 59 років. На підставі викладеного просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Крім того, у відзиві на позов відповідач вказав про необхідність розгляду даної справи з викликом сторін.

Суд зазначає, що частинами пятою-шостою статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Таким чином, зважаючи на те, що дана справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 КАС України, відсутня необхідність призначати розгляд справи в судовому засіданні. Тому, клопотання відповідача до задоволення не підлягає.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та зясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 є потерпілою від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії Б №025871 (категорія 3) (а.с.18)

Вказане посвідчення відповідає вимогам абзацу3 статті 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

15.09.2017 ОСОБА_1 виповнилося 53 роки.

08.11.2017 позивач звернувся до Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області з заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

16.11.2017 відповідач прийняв рішення №14/06-30 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 та роз'яснив порядок призначення пенсії на підставі приписів статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», порядок подачі документів для призначення пенсії і зазначив, що подані позивачем до заяви документи підтверджують факт його постійного проживання та роботи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом 3 років 10 місяців 18 днів. (а.с.22).

Не погодившись з відмовою відповідача, ОСОБА_1 звернулася до суду.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених субєктом владних повноважень в основу своїх дій, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

Стаття 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статтею 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі Закон №796-ХІІ) визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зокрема, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Згідно з статтею 55 Закону №796-ХІІ пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше.

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991 року, село Мутвиця Зарічненського району відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Згідно з наданими документами до заяви про призначення пенсії підтверджено факт проживання ОСОБА_1 на території зони гарантованого добровільного відселення в період: з 02.09.1986 по 29.07.1987, з 03.08.1987 по 16.06.1990. Крім того, в період з 03.02.1986 по 24.05.1986 позивач проходила практику в Зарічненському РБК, що підтверджено довідкою Рівненського державного гуманітарного університету (а.с.8), та з 26.08.1986 по 21.05.1990 працювала бібліотекарем в Мутвицькій середній школі (а.с.17).

Таким чином, період постійного проживання позивача на території гарантованого добровільного відселення складає 3 роки 10 місяців 18 днів, в тому числі і на момент аварії, що не заперечується Рівненським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області.

Тобто, з урахуванням вищенаведених норм законодавства позивач має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 4 роки (початкова величина зниження пенсійного віку, яка складає відповідно до Закону 3 роки + 1 рік за 2 повні роки проживання (роботи).

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до інформації, яка розміщена на офіційних веб-сайтах Головних управлінь Пенсійного фонду України у відповідних областях про визначення віку виходу на пенсію жінок відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вбачається, що для жінок, які мають право на зниження пенсійного віку на 4 роки та народились в період з 01.04.1964 року по 30.09.1964 року (дата народження позивача 15.09.1964) вік виходу на пенсію становить 55 років. На даний момент позивачу виповнилося 53 роки.

Оскільки при зверненні до відповідача із заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач не досягла віку, визначеного статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд дійшов про передчасність вимоги про зобов'язання відповідача призначити їй пенсію зі зниженням пенсійного віку та правомірність відмови відповідача у призначенні ОСОБА_1 пенсії зі зниженням віку.

Таким чином, ОСОБА_1 по досягненні відповідного віку не позбавлена права повторно звернутися до органу Пенсійного фонду України із відповідною заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Посилання позивача на фактичне проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 25.05.1986 по 25.08.1986 не підтверджено належними та допустимими доказами (довідками сільської ради, даними трудової книжки тощо). Заяви сусідів, які були долучені до позовної заяви позивачем, не можуть бути прийняті судом як докази, які мають характеристики належності та допустимості в розумінні статей 73 та 74 КАС України, та підтверджують факт проживання ОСОБА_1 у спірний період на території гарантованого добровільного відселення.

Суд критично оцінює твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, про право позивача на вихід на пенсію зі зниженням пенсійного віку у 59 років, оскільки норма статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на яку зсилається відповідач, стосується жінок ІНФОРМАЦІЯ_2 і старших. Однак, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто молодша за категорію жінок, визначених даною нормою.

Таким чином, суд прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1, які слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про скасування рішення та зобовязання вчинення певних дій - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 01 лютого 2018 року.

Суддя Недашківська К.М.