Справа № 185/5873/17(2-а/185/337/17)
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 лютого 2018 року справа № 185/5873/17(2-а/185/337/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Малиш Н.І.,

суддів: Баранник Н.П. Щербака А.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2017р. (суддя 1-ї інстанції Бондаренко В.М., місце ухвалення м. Павлоград, дата прийняття 19.10.2017р.) у справі № 185/5873/17(2-а/185/337/17) за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017р. позивач звернувся до суду з позовом до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправними дій щодо припинення виплати пенсії з 01.03.2017р. по 01.03.2017р.; зобов'язання нарахувати та здійснити її виплату за період з 01.03.2016 по 01.03.2017р.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю дій відповідача щодо припинення виплати пенсії з 01.03.2016р. з підстав не підтвердженням місця фактичного проживання, відповідно до Постанови КМУ від 08.06.2016 року № 365 та за результатом обміну інформацією щодо переміщених осіб з органами соцзахисту населення, оскільки такі дії не відповідають нормі визначеній ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування",. Внаслідок незаконних дій відповідача вона не отримувала пенсію з 01 березня 2016 року по 01 березня 2017 року.

Провадження у справі відкрито та розглянуто в порядку скороченого провадження.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Запорізької області від 19.10.2017р. позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову з підстав порушення норм матеріального права, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично повторює доводи заперечень відповідача.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно листа Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області за № 6/184 від 11.07.2017 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала на обліку в Управлінні як внутрішньо переміщена особа та отримувала пенсію по лютий 2016 року. З 01.03.2016 року виплата пенсії припинена у зв'язку з не підтвердженням місця фактичного проживання, відповідно до Постанови КМУ від 08.06.2016 року № 365.

Рішенням Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (протокол № 11 від 21.03.2017 року), згідно п. 11-13 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365, було прийнято рішення про відновлення виплати пенсії з 01 березня 2017 року.

За обставинами справи між сторонами виник спір щодо законності дій відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу з 01 березня 2016 року по 01 березня 2017 року.

Задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутності правових підстав, визначених ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", для припинення виплати йому пенсії.

Колегія суддів вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є громадянкою України, пенсіонером та перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України за фактичним місцем проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2, корп.. 14, кВ. 7, що підтверджувалось довідкою.

За заявою позивача з 01.08.2014р. вона перебуває на обліку в Павлоградському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України як внутрішньо переміщена особа.

Відповідно листа Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області за № 6/184 від 11.07.2017 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала на обліку в Управлінні як внутрішньо переміщена особа та отримувала пенсію по лютий 2016 року. З 01.03.2016 року виплата пенсії припинена у зв'язку з не підтвердженням місця фактичного проживання, відповідно до Постанови КМУ від 08.06.2016 року № 365. нформація отримана з управління соціального захисту населення.

Позивачу поновлено виплату пенсії з 01.03.2017 р., за період з 01.03.2017 р. по 31.08.2017 р. виплата їй пенсії не нараховувалася і не виплачувалася.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 р. № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII), відповідно до статті 7 якого для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) встановлено, що виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, положення цього Закону є пріоритетними в питаннях виплати пенсій.

Підстави припинення виплати пенсії встановлені статтею 49 цього Закону, за приписами частини першої якої виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 зазначеного Закону поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

В спірному випадку жодна з підстав припинення виплати пенсії, встановлена ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, відповідачем не застосована та не доведена, а така підстава як відсутність за місцем фактичного проживання, як про це зазначає відповідач, не передбачена приписами статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Вищенаведені норми свідчать про те, що призначення, виплата, припинення пенсійних виплат, у тому числі і внутрішньо переміщеним особам, має здійснюватися виключно на підставі норм Законів щодо пенсійного забезпечення на рівні з іншими громадянами України.

Припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття органом Пенсійного фонду відповідного рішення та лише з підстав, визначених ст. 49 Закону № 1058-IV.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення органом Пенсійного фонду щодо припинення виплати пенсії позивачу не приймалося.

Таким чином, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що на час припинення відповідачем виплати пенсії позивачу (01.03.2016 р.) були відсутні, встановлені Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" підстави для припинення позивачу пенсії.

Судова колегія вважає необґрунтованим застосування відповідачем до спірних правовідносин постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" від 08.06.2016 р. № 365, якою затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування.

Так, згідно з п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування соціальні виплати припиняються у разі: 1) наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати; 2) встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї; 3) отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат; 4) скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"; 5) отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Вище судом апеляційної інстанції зроблений висновок про те, що призначення, виплата, припинення пенсійних виплат, у тому числі і внутрішньо переміщеним особам, має здійснюватися виключно на підставі норм Законів щодо пенсійного забезпечення на рівні з іншими громадянами України, а не на підставі підзаконних нормативно-правових актів, яким є зазначений Порядок.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321,322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду Украни в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанов Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2017р. у справі № 185/5873/17(2-а/185/337/17) за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду Украни в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.

Постанова складена і підписана 01.02.2018р.

Головуючий суддя: Н.І. Малиш

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак