Справа № 206/4473/17
Суддя: Сухоруков А. О.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 206/4473/17
Провадження 2-а/206/4/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" лютого 2018 р. в залі суду в м. Дніпрі Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя Сухоруков А.О.,

за участю секретаря Панюшкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про визнання рішення незаконним та зобовязання призначити пенсію на пільгових умовах,

за участю представників:

позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

в с т а н о в и в:

22 серпня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд, з урахуванням уточнень, визнати рішення головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а саме: відмову у підтвердженні стажу роботи, необхідного для призначенні йому пенсії на пільгових умовах, незаконним. Зобов'язати головне управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську призначити та виплачувати пенсію на пільгових йому, як такому, що з 05.08.1991р. по 01.04.1993р., тобто у період дії «Списка №2 производств, цехов, профессий и должностей на подземных работах с вредными условиями труда и в горячих цехах, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах», затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956р. №1173, та «Списка №2 производств, работ, профессий, должностей и показателей с вредными и тяжелыми условиями труда, занятость в которых дает право на пенсию по возрасту (по старости) на льготных условиях», затвердженого постановою Кабінета Міністрів СРСР 26.01.1991р. N 10, якими була передбачена його професія, починаючи з дня набуття ним права на пільгову пенсію (а.с.1-4, 41-44, 73-76).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що для призначення пенсії він звернувся до Лівобережного обєднаного управління пенсійного фонду України у м. Дніпро (Самарський відділ) з заявою про підтвердження стажу роботи для призначення пенсії по віку, згідно зі списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України (ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»). При поданні заяви ним були надані усі необхідні документи. Пакет документів було перенаправлено до ОСОБА_2 Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, проте, рішенням комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах у ОСОБА_2 Управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №15 від 05.05.2017р. у призначенні йому пенсії на пільгових умовах було відмовлено оскільки в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме не зазначено про те, що заявник працював на посадах та умовах передбачених Списками повний робочий день. Згідно наданих оригіналів та засвідчених копій документів та довідки, уточнюючої особливий характер праці та умов труда стосовно періодів роботи, з 05.08.1991р. по 01.04.1993р. він працював повний робочий день в Чаплінському гранітному карєрі на посаді «слюсар по ремонту технологічного обладнання ремонтно-механічного цеху». Посада, яку він займав дає йому право виходу на пенсію на пільгових умовах, згідно Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Оскільки він працював спочатку у період дії «Списка №2 производств, цехов, профессий и должностей на подземных работах с вредными условиями труда и в горячих цехах, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах», затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956р. №1173, потім «Списка №2 производств, работ, профессий, должностей ипоказателей с вредными и тяжелыми условиями труда, занятость в которых дает право на пенсию по возрасту (по старости) на льготных условиях», затвердженого постановою Кабінети Міністрів СРСР 26 січня 1991 г. N 10, яким були передбачена професія якою він займався, до пільгового стажу зараховується весь період роботи за цією професією при дотриманні вимог, передбачених законодавством. Також його роботу підтвердили свідки.

Представник позивача адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні наполягала на задоволенні позову з підстав викладених у ньому з урахуванням уточнень.

Відповідач ОСОБА_5 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надали до суду письмові заперечення проти позову в яких зазначають, що 05.05.2017 року комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, при головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області були розглянуті документи ОСОБА_1 і винесено рішення про відмову в підтвердженні періоду роботи з 05.08.1991 по 31.03.1993, для зарахування до пільгового стажу за Списком №2, оскільки наданими документами не підтверджена робота заявника на умовах зазначених в розділі І «Гірничі роботи» Списку №2. Згідно трудової книжки ОСОБА_1 працював в Чаплінському гранітному карєрі ВАТ «Міськшляхрембуд»: з 05.08.1991 по 31.03.1993 - слюсарем 5 розряду. В період роботи ОСОБА_1 діяли Списків №1 і №2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 та постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10. Згідно п.1 «Гірничі роботи» Списку №2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, право на пільгову пенсію мають слюсарі (електрослюсарі) чергові і по ремонту обладнання, механізмів, водяних і повітряних магістралей, зайнятих на шахтах, розрізах, карєрах. В розясненнях по застосуванню списків зазначено, що право на пільгову пенсію мають слюсарі підвісних канатних доріг, слюсарі підйому і ствола шахт, слюсарі, електрослюсарі ремонтно-механічних цехів, постійно і безпосередньо вийнятих на шахтах, розрізах, карєрах на ремонті обладнання, механізмів, водяних і повітряних магістралей. Пільгові пенсії призначаються не всім слюсарям шахт і рудників, а тільки тим хто зайнятий на вищезазначених роботах. Списком №2, розділ І «Гірничі роботи», затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10 право на пільгову пенсію мають електрослюсарі (слюсарі) чергові та по ремонту устаткування, зайняті на відкритих гірничих роботах. В трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме не зазначено про те, що ОСОБА_1 працював на посадах та умовах передбачених Списками повний робочий день. В довідці з Єдиного державного реєстру зазначено, що державна реєстрація ВАТ «Міськшляхрембуд» припинена, за рішенням засновників. У такому випадку, підтвердження стажу роботи, відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1, проводиться комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Комісія при головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах розглянувши заяву ОСОБА_1 встановила, що у звязку з ліквідацією ВАТ «Міськшляхрембуд» архівні документи передані на зберігання ТОВ «Міськшляхрембуд». В довідці від 03.03.2017 №11 зазначено, що в наказах з особового складу Чаплінського гранітного карєру ОСОБА_1 значиться: з 05.08.1991 (нак. від 05.08.1991 № 138к) - слюсарем по ремонту технологічного обладнання ремонтно-механічного цеху, з 01.04.1993 (нак. від 01.04.1993 № 67к) - переведений інженером ОМТС. В довідці від 03.03.2017 №10, виданих на підставі особових рахунків, ОСОБА_1 значиться з серпня 1991 року по березень 1993 року, заробітна плата нараховувалась. Наказом від 02.11.1994 №143 АТ «Міськшляхрембуд», затверджено перелік атестованих посад по Чаплінському гранітному карєру, слюсарі чергові і по ремонту обладнання, атестовані за Списком №2. Первинними документами не підтверджено, що заявник працював на посаді та умовах вказаних в Списку №2 та його місце було атестовано. За таких обставин, комісією прийнято рішення, що для підтвердження періоду роботи з 05.08.1991 по 31.03.1993, для зарахування до пільгового стажу за Списком №2 немає підстав (а.с.33-36).

Представник відповідача ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 в судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити. Пояснила, що подання заяви про підтвердження стажу роботи, якщо все нормально є підставою для призначення пенсії.

04 вересня 2017 по справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.21).

16 листопада 2017 року . позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про уточнення позовних вимог (а.с.41-44).

01 лютого 2018 року . позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про уточнення позовних вимог (а.с.73-76).

01 лютого 2018 року представник відповідача ОСОБА_4 подала до суду заяву про заміну сторони її правонаступником (а.с.80).

Вислухавши доводи та пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, допитавши свідків суд доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав, встановлених в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 28.03.2017р. ОСОБА_1 звернувся з заявою про підтвердження стажу роботи (а.с.69).

05 травня 2017 року засідання комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах у головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, розглянувши документи направлені до них з Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі ухвалили, що для підтвердження періодів роботи з 05.08.1991 по 31.03.1993, для зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 ОСОБА_1 немає підстав, що підтверджується протоколом № 15 від 05.05.2017р. (а.с.5)

З трудової книжки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії БТ-І № 3173281 від 30 серпня 1978 року, він працював в Чаплінському гранітному кар'єрі ВАТ "Міськшляхрембуд": з 05.08.1991р. по 01.04.1993р. слюсарем 5 розряду, з 01.04.1993р. переведений інженером відділу матеріально-технічного забезпечення, з 01.11.2006р. по 21.02.2008р. начальником гаражу в кар'єрі, з 22.02.2008р. прийнятий на посаду механіка (а.с.6-7, 77-79).

У відповідності до довідки від 18.05.2009 №198 у звязку з ліквідацією ВАТ «Міськшляхрембуд» архівні документи передані на зберігання ТОВ «Міськшляхрембуд» (а.с.10).

З довідки від 03.03.2017 №10 ТОВ «Міськшляхрембуд», виданих на підставі особових рахунків, ОСОБА_1 значиться з серпня 1991 року по березень 1993 року, заробітна плата нараховувалась (а.с.11).

З довідки від 03.03.2017 №11 ТОВ «Міськшляхрембуд» вбачається, що ОСОБА_1 працював повний робочий день в Чаплинському гранітному кар'єрі з 05.08.1991р. по 21.02.2008р., зокрема:з 05.08.1991 (нак. від 05.08.1991 № 138к) - слюсарем по ремонту технологічного обладнання ремонтно-механічного цеху, з 01.04.1993 (нак. від 01.04.1993 № 67к) - переведений інженером ОМТС (а.с.12).

Відповідно до довідки уточнюючої особовий характер праці та умов праці необхідних для призначення пільгової пенсії виданої ОСОБА_1 в тому, що він працював в Чаплінському гранітному кар'єрі ВАТ "Міськшляхрембуд" повний робочий день з 05.08.1991р. по 01.04.1993р. слюсарем по ремонту обладнання, що передбачено Списком 2 розділу 1 п. а) робітники, затвердженої постановою ради міністрів СРСР від 22.ю08.56р. № 1173 (а.с.14).

В довідці ВАТ "Міськшляхрембуд" зазначені періоди та підстави перейменування, приєднання Чаплинського гранітного кар'єру (а.с.15).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили той факт, що позивач ОСОБА_1 працював з 1991р. на Чаплинському кар'єрі слюсарем по ремонту обладнання. Роботу, яку він виконував відноситься до шкідливої роботи. Робоче місце атестовано за списком 2.

Аналізуючи спірні правовідносини, співвідношуючи їх із встановленими в судовому засіданні фактичним обставинами справи, суд доходить до наступного.

Згідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі та у межах повноважень та засобами, передбаченими Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У відповідності до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до ч. 1,2,3 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні пенсії за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Згідно п.1 «Гірничі роботи» Списку №2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, право на пільгову пенсію мають слюсарі (електрослюсарі) чергові і по ремонту обладнання, механізмів, водяних і повітряних магістралей, зайнятих на шахтах, розрізах, карєрах.

Списком №2, розділ І «Гірничі роботи», затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10 право на пільгову пенсію мають електрослюсарі (слюсарі) чергові та по ремонту устаткування, зайняті на відкритих гірничих роботах.

Відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах..

Згідно статті 62 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній зат верджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

П.20 Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується письмовими матеріалами справи ОСОБА_1 працював в Чаплінському гранітному кар'єрі ВАТ "Міськшляхрембуд": з 05.08.1991р. по 01.04.1993р. слюсарем 5 розряду, з 01.04.1993р. переведений інженером відділу матеріально-технічного забезпечення, з 01.11.2006р. по 21.02.2008р. начальником гаражу в кар'єрі, з 22.02.2008р. прийнятий на посаду механіка, тобто навіть з урахуванням стажу роботи з 05.08.1991р. по 01.04.1993р. у позивача не вистачає встановленого пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" 12 років і 6 місяців для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

На разі підтвердження періоду роботи з 05.08.1991р. по 31.03.1994р. для зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 не тягне жодного правового наслідку, оскільки у ОСОБА_1 не вистачає встановленого законом стажу для призначення пенсії на пільгових умовах.

Враховуючи встановлені судом обставини та вимоги зазначених норм Закону, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні та позов подано передчасно.

Керуючись ст.ст. 1-3, 5-10, 72-79, 90, 121-123, 241-246, 250 КАС України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 02 лютого 2018 року.

Суддя А.О. Сухоруков