Справа № 328/2731/17(2-а/328/109/17)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2018 року справа № 328/2731/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю,

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В. ,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області

на постанову Токмацького районного суду Запорізької області від 30 листопада 2017 року (головуючий суддя Ушатий І.Г.)

у справі №328/2731/17

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області, Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу №1 Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області Маслова Максима Сергійовича

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

встановиВ:

18.10.2017 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №32 від 28.03.2017, винесену головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу №1 Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області Масловим Максимом Сергійовичем, відповідно до якої позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.8 ст.96 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 10200 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також безпідставністю притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки згідно спірної постанови встановлено, що ним зазначено недостовірні дані у декларації про початок будівельних робіт, натомість притягнуто до відповідальності за ч.8 ст.96 КУпАП, яка передбачає відповідальність за експлуатацію об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації, вчинені щодо об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта. Постановою №32 від 28.03.2017 не встановлено експлуатації об'єкта, а також не зазначено, які саме дані є недостовірними. Також позивач посилається на порушення відповідачем як строків призначення позапланової перевірки, так і строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 30 листопада 2017 року позов задоволено у повному обсязі.

Постанову суду мотивовано тим, що відповідач, приймаючи оскаржену постанову, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Так, в оскаржуваній постанові відповідачем встановлено факт порушення ч. 8 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тобто вимог стосовно даних, зазначених у повідомленні про початок виконання будівельних робіт, та відповідальності за виконання будівельних робіт без повідомлення. Втім, позивача притягнуто до відповідальності на підставі ч. 8 ст. 96 КУпАП, яка передбачає відповідальність у разі експлуатації об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації, вчинені щодо об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта. Крім того, відповідачем не дотримано порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, штраф за порушення у сфері містобудівної діяльності накладено відповідачем за межами строків, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 № 244.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач-1 - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову про відмову в позові.

Відповідач зазначає, що за результатами проведеної позапланової перевірки встановлено, що документація, підтверджуюча достовірність даних, наведених позивачем у декларації про готовність об'єкту до експлуатації, поданої 26.01.2017, а саме: затверджена у встановленому порядку проектна документація разом із вихідними даними для проектування, документи на підтвердження повноважень осіб, відповідальних за здійснення авторського та технічного нагляду, документи, що посвідчують право користування земельною ділянкою, документи, підтверджуючі виконання всіх передбачених проектною документацією згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами роботи, у тому числі щодо доступності для малогабаритних груп населення, - відсутня. Також встановлено, що дані, які були зазначені позивачем в декларації про початок виконання будівельних робіт від 25.07.2013, є недостовірними в частині інформації стосовно розробленої проектної документації, осіб, відповідальних за здійснення авторського та технічного нагляду, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки та інформації щодо документа на підставі якого використовується земельна ділянка для будівництва. Враховуючи встановлення таких порушень, позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності на накладено адміністративне стягнення в розмірі 10200 грн. Також відповідач посилається на помилковість висновку суду першої в частині розподілу судових витрат.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 06.02.2017 відповідачем на адресу позивача направлений лист №1008-23.2/314 від 03.02.2017, в якому повідомлено про проведення позапланової перевірки для перевірки достовірності даних, наведених у декларації про готовність об'єкту до експлуатації від 26.01.2017 №ЗП 6, і одночасно запропоновано позивачу забезпечити доступ посадових осіб відповідача на об'єкт будівництва.

На підставі виданого заступником директора Департаменту - начальником відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Оверчуком О.В. направлення №68 від 30.01.2017 для проведення позапланової перевірки (а.с.55), Головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу №1 Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області Масловим М.С. (відповідач-2) проведено позапланову перевірку об'єкта «Реконструкція будівлі стоматології шляхом прибудови додаткового приміщення по вул.Леніна (Володимирська), 20, м.Токмак, Запорізька область». Підставою для проведення позапланової перевірки вказано «перевірка достовірності даних, наведених у декларації про готовність об'єкта до експлуатації».

За результатами перевірки достовірності даних, наведених у декларації про готовність об'єкта до експлуатації, 03.03.2017 відповідачем-2 складений акт (а.с.56-59).

В ході перевірки встановлено, що на вимогу надати документацію, підтверджуючу дані, зазначені у декларації про готовність об'єкта до експлуатації, ОСОБА_1 відмовив, зазначивши, що в нього ця документація відсутня, оскільки знаходиться у інженера технічного нагляду ОСОБА_4

03.03.2017 у приміщенні Департаменту ДАБІ у Запорізькій області ОСОБА_4 повідомив про відсутність у нього будь-якої документації від ОСОБА_1

Виходячи з наведених обставин, відповідач-2 дійшов висновку про фактичну відсутність документації, підтверджуючої достовірність даних, наведених позивачем у декларації про готовність об'єкту до експлуатації, поданої 26.01.2017, а саме: затверджена у встановленому порядку проектна документація разом із вихідними даними для проектування, документи на підтвердження повноважень осіб, відповідальних за здійснення авторського та технічного нагляду, документи, що посвідчують право користування земельною ділянкою, документи, підтверджуючі виконання всіх передбачених проектною документацією згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами, робіт, у тому числі щодо доступності для малогабаритних груп населення. Тобто, встановлено, що позивачем в декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 26.01.2017 наведено недостовірні дані в частині п.4, п.5, п.7, п.8, п.9, п.10, п.12, п.13, п.14, п.16, п.17 та п.18, що є порушенням ч.10 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.16 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461.

Також вказаним актом зафіксовано, що дані, які були зазначені позивачем в декларації про початок виконання будівельних робіт від 25.07.2013 є недостовірними в частині інформації стосовно розробленої проектної документації осіб, відповідальних за здійснення авторського та технічного нагляду, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки та інформації щодо документа на підставі якого використовується земельна ділянка для будівництва, що є порушенням ч.8 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.11 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466.

15.03.2017 відповідачем-2 складено Протокол про адміністративне правопорушення, згідно з яким за результатами проведеної позапланової перевірки виявлено порушення, а саме: дані, які були зазначені позивачем в декларації про початок виконання будівельних робіт від 25.07.2013 є недостовірними в частині інформації стосовно розробленої проектної документації осіб, відповідальних за здійснення авторського та технічного нагляду, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки та інформації щодо документа на підставі якого використовується земельна ділянка для будівництва, що є порушенням ч.8 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.11 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466. Відповідальність за встановлене порушення передбачена ч.8 ст.96 КУпАП (а.с.64-65)

Одночасно, 15.03.2017 головним інспектором винесено припис №26, за яким, встановивши недостовірність даних, зазначених у декларації про початок будівельних робіт від 25.07.2013, вимагалося з 15.03.2017 зупинити експлуатацію об'єкта: «Реконструкція будівлі стоматології шляхом прибудови додаткового приміщення по вул.Леніна (Володимирська), 20, м.Токмак, Запорізька область» до прийняття його в експлуатацію в установленому чинним законодавством порядку (а.с.60-61).

28.03.2017 Головний інспектор будівельного нагляду інспекційного відділу №1 Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області Маслов Максим Сергійович, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності (направлення для проведення позапланової перевірки від 30.01.2017 №68; Акт перевірки від 03.03.2017; Припис №26 від 15.03.2017; протокол про адміністративне правопорушення від 15.03.2017; матеріали використання відеотехніки), прийняв постанову за №32, згідно з якою встановлено, що дані, які були зазначені позивачем в декларації про початок виконання будівельних робіт від 25.07.2013, є недостовірними в частині інформації стосовно розробленої проектної документації осіб, відповідальних за здійснення авторського та технічного нагляду, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки та інформації щодо документа на підставі якого використовується земельна ділянка для будівництва, що є порушенням ч.8 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.11 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466.

З цих підстав ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.8 ст.96 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200,00грн. (а.с.62-63).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів

Відповідно до ч.1 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553, який визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Відповідно до п.5 Порядку №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Пунктом 7 визначено, що позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Однією з підстав для проведення позапланової перевірки є необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів.

В даному випадку згідно Направлення на проведення позапланової перевірки від 30.01.2017 № 68 підставою для її проведення, а відтак, і метою вказано перевірку достовірності даних, наведених у декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Натомість, на підставі акту перевірки від 03.03.2017, протоколом про адміністративне правопорушення, а так само і постановою, що є предметом оскарження у даній справі, встановлено внесення ОСОБА_1 недостовірних даних у декларації про початок будівельних робіт, поданої 25.07.2013, та порушення з цього приводу ч.8 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.11 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466.

Отже, відповідач-2, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за результатами проведеної позапланової перевірки достовірності даних, наведених у декларації про готовність об'єкта до експлуатації, виходив з встановленого цією ж перевіркою порушення в частині внесення даних в декларацію про початок будівельних робіт, подану 25.07.2013, тобто з питання, яке не було охоплено предметом перевірки, і свідчить, що відповідач-2 в даному випадку діяв з перевищенням наданих йому повноважень.

Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, достовірність даних, наведених у декларації про початок виконання будівельних робіт може бути підставою для проведення позапланової перевірки протягом трьох місяців з дня подання зазначеного документу. Враховуючи, що декларацію про початок будівельних робіт було подано 25.07.2013, строк для проведення позапланової перевірки станом на 03.03.2017 (дата складення акту перевірки) сплинув.

Також відповідно до п.11 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» штраф може бути накладено на суб'єктів містобудування протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніш як через три роки з дня його вчинення.

Вказані обставини свідчать про відсутність у головного інспектора правових підстав як для перевірки даних, зазначених у декларації про початок будівельних робіт, поданої 25.07.2013, так і для притягнення позивача до відповідальності.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що ані з акту перевірки, ані з протоколу про адміністративне правопорушення, а так само і з оскаржуваної постанови від 28.03.2017 неможливо встановити, які ж саме дані, які були зазначені позивачем в декларації про початок будівельних робіт, поданої 25.07.2013, інспектором визнано недостовірними. Зазначаючи про недостовірність інформації стосовно розробленої проектної документації, осіб, відповідальних за здійснення авторського та технічного нагляду, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки та інформації щодо документа, на підставі якого використовується земельна ділянка для будівництва, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не встановлено і не зазначено, яка інформація є достовірною та відрізняється від тієї, яка зазначена позивачем.

Крім того, згідно змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення №32 від 28.03.2017 позивач порушив ч.8 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», втім цією ж постановою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.8 ст.96 КУпАП.

Відповідно до ч.8 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

Частиною 8 ст.96 КУпАП передбачена відповідальність за експлуатацію об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації, вчинені щодо об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта.

Таким чином, позивача притягнуто до відповідальності за нормою, диспозиція якої вказує на інше порушення аніж те, яке встановлено головним інспектором в протоколі про адміністративне правопорушення, а так само визначено і в постанові №32 від 28.03.2017.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, оскільки означена постанова №32 від 28.03.2017 прийнята не на підставі та не у межах повноважень, що визначені чинним законодавством України, необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та не узгоджується з критеріями правомірності, які пред'являються до рішень суб'єктів владних повноважень та визначені ч.2 ст.2 КАС України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду в цій частині.

Посилання заявника апеляційної скарги на порушення судом норм процесуального права в частині не розгляду клопотання про зупинення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю направлення представника, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки за змістом ст.317 КАС України порушення судом норм процесуального права є підставою для скасування рішення суду лише у разі, якщо таке порушення призвело до неправильного вирішення справи. В даному випадку, як вже було зазначено, судом прийняте вірне по суті рішення.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи заявника апеляційної скарги щодо невірного розподілу судом першої інстанції судових витрат. Так, суд першої інстанції, встановивши, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 640 грн., дійшов висновку про необхідність його розподілу шляхом солідарного стягнення з відповідачів по 320 грн.

Відповідно до ст.288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Правила розподілу судом судових витрат між сторонами за результатами розгляду справи на час прийняття судом першої інстанції встановлено статтею 94 КАС України, відповідно до частини першої якої якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З наведеного слідує, що стягненню з відповідача (відповідачів) підлягають лише здійснені позивачем документально підтверджені судові витрати. Тобто, вказана норма за своєю правовою суттю має компенсаційний характер, передбачає стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень.

Ані вказана правова норма, ані інші положення Кодексу адміністративного судочинства України, які регулюють питання розподілу судових витрат, не встановлюють правила, за яким на відповідача - суб'єкта владних повноважень покладається обов'язок сплати судового збору за подання адміністративного позову особою, яка звільнена від сплати судового збору.

Отже, якщо не передбачено сплати судового збору за подання позовної заяви у справах про оскарження постанов в справі про адміністративне правопорушення, то він і не підлягає стягненню з відповідача (відповідачів) у разі задоволення позову.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції помилково стягнуто з відповідачів судовий збір в розмірі 640 грн., оскільки в даному випадку сплачені позивачем кошти в якості судового збору за подання позову, фактично, є помилково сплаченими, а відтак, відсутні підстави для його розподілу.

Одночасно суд зазначає, що згідно п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив вірне по суті судове рішення, проте помилково здійснив розподіл судового збору, від сплати якого позивач звільнений, що є підставою для скасування судового рішення в цій частині.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області задовольнити частково.

Постанову Токмацького районного суду Запорізької області від 30 листопада 2017 року у справі №328/2731/17 скасувати в частині стягнення з Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 320,00грн. та в частині стягнення з Головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу №1 Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області Маслова Максима Сергійовича на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 320,00 грн.

В іншій частині постанову Токмацького районного суду Запорізької області від 30 листопада 2017 року у справі №328/2731/17 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили 29.01.2018, оскарженню не підлягає (ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України).

Головуючий суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко