Справа № 496/2067/17
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2018 р.м.ОдесаСправа № 496/2067/17

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Драніков С.М.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Романішина В.Л.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Біляївської районної державної адміністрації на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 25 жовтня 2017р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Біляївської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017р. ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Управління соціального захисту населення Біляївської районної державної адміністрації (далі - УСЗН Біляївської РДА), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність УСЗН Біляївської РДА щодо не нарахування та невиплати йому у повному обсязі щорічної разової грошової допомоги до 5.05.2016р. у відповідності до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- стягнути з УСЗН Біляївської РДА на користь ОСОБА_2 разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016р. у відповідності до ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплат, з урахуванням раніше виплачених сум - 4730грн..

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, щовін є учасником бойових дій та має право на виплату щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2016р. в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком відповідно до ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», однак відповідач протиправно здійснив йому виплату такої допомоги в значно меншому розмірі.

Вважаючи дії відповідача незаконними позивач просив суд позов задовольнити.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 25 жовтня 2017р. адміністративний позов задоволено.

Визнано бездіяльність УСЗН Біляївської РДА щодо не нарахування та невиплати у повному обсязі щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік ОСОБА_2 до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - протиправною.

Стягнуто з УСЗН Біляївської РДА на користь ОСОБА_2 разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплат, з урахуванням раніше виплачених сум - 4730грн..

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті та відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку прозадоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду з ухваленням по справі нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що бездіяльність УСЗН є протиправною, оскільки за 2016р.ОСОБА_2. має право на щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, у відповідності до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Проте, з вказаним висновком суду першої інстанції не може погодитись судова колегія, оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.315 КАС України, постанову суду скасовує та приймає по справі нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Так, судовою колегією встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 від 28.05.2015р. (а.с.27).

В 2016р.ОСОБА_2. отримав щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 920грн. (а.с.24).

Позивач вважає, що УСЗН Біляївської РДА безпідставно занижено розмір грошової допомоги, оскільки таку допомогу слід розраховувати виходячи із норм закону у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, в зв'язку з чим і звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи правомірність дій УСЗН Біляївської РДА, які позивач просить визнати протиправними, судова колегія виходить з наступного.

За правилами ч.1,2 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Частиною 5 ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» було передбачено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком».

Відповідно до ч.1 ст.17 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Як визначено в ч.2 ст.4 БК України, бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України. Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» №79-VIII від 28.12.2014р., який набув чинності 1.01.2015р., розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу» України доповнено п.26, яким встановлено, що норми і положення ст.12, 13, 14, 15 та 16 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи із наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, із набуттям чинності ЗУ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» №79-VIII від 28.12.2014р., КМУ надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленого ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 3.10.1997р. у справі №18/183-97, конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону у часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше та лишається діючою на момент протікання правовідносин.

Враховуючи, що ЗУ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» №79-VIII від 28.12.2014р. прийнятий пізніше ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», то у даному випадку, підлягають застосуванню норми ЗУ«Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» №79-VIII від 28.12.2014р..

Кабінетом Міністрів України на виконання вищезазначених приписів БК України 2.03.2016р. прийнято постанову за №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Як встановлено п.2 зазначеної постанови КМУ, що у 2016р. виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і ЗУ «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920грн..

Позивачу було виплачено разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі, визначеному постановою КМУ за №141 від 2.03.2016р..

Згідно зі ст.22 Загальної декларації прав людини, розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9.10.1979р. у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «КйартанАсмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004р..

Відповідно до ч.2 ст.95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

В рішенні КСУ від 26.12.2011р. за №20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч.1 ст.17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в ч.3 ст.46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме ст.21 Конституції України.

Рішенням КСУ від 25.01.2012р. за №3-рп/2012 надано тлумачення, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів КМУ, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання БК України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Як зазначив КСУ, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожного на достатній життєвий рівень. Суд виходив з того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов'язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Таким чином, судова колегія зазначає, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч.1 ст.17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Невід'ємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов'язок виконання соціальної політики держави.

Одним із таких органів є КМУ, який згідно із п.2 ч.1 ст.20 ЗУ «Про Кабінет Міністрів України» забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян та вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення.

Таким чином, судова колегія зазначає, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2016р. позивачу мала бути виплачена у розмірі, встановленому постановою КМУ.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що УСЗН Біляївської РДА обґрунтовано та правомірно відмовила ОСОБА_2 у виплаті щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком у відповідності до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки постановою КМУ встановлено певний розмір такої допомоги.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції на ці обставини уваги не звернув, належної оцінки не дав, та дійшов помилкового висновку про наявність у ОСОБА_2 права на щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що постанову суду не можливо вважати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню з ухваленням по справі нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,319,322 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Біляївської районної державної адміністрації - задовольнити.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 25 жовтня 2017р.- скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Біляївської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошових коштів - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.В. Крусян

В.Л. Романішин