Справа № 820/6646/17
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

31 січня 2018 р. № 820/6646/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бадюков Ю.В.,

при секретарі судового засідання - Кононової О.О.,

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

представника третьої особи - 1 - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом

треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_1, який діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4 Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, ОСОБА_5
до Департаменту реєстрації Харківської міської ради
про визнання протиправними дій та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_1, який діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4 звернулися до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту реєстрації управління ведення реєстру територіальної громади Харківської міської ради Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_5, в якому просить суд:

1. визнати дії Департаменту реєстрації управління ведення реєстру територіальної громади Харківської міської ради щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 і неповнолітньої ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 -протиправними.

2. Скасувати рішення Департаменту реєстрації управління ведення реєстру територіальної громади Харківської міської ради про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1.) і його неповнолітньої дитини ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2.) за адресою АДРЕСА_1 зобов'язавши внести необхідні зміни до реєстраційного обліку щодо повернення реєстрації їхнього місця проживання.

Свої позовні вимог обґрунтовує тим, що 01.04.2015 року ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_1 1/6 частки квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №35794439 від 01.04.2015 року.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 203 Цивільного Кодексу України він та його неповнолітня дитина (ОСОБА_4) мали право на реєстрацію та проживання в цій квартирі.

10.04.2015 р. у встановленому Законом порядку ОСОБА_1 та його донька були зареєстрованими з метою проживання в квартирі, частка якої належить позивачу на правах приватної власності. що підтверджується копією довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку від 21.04.2015 року, а також паспорту з відміткою про місце проживання.

Як стверджував позивач, всупереч їх волі, співвласник квартири ОСОБА_5 не давав можливості проживати йому та його дитині в цій квартирі, посилаючись на факт того, що йому належить 5/6 частки цієї квартири. Систематично змінював замки на вхідних дверях, чим фактично перешкоджав проживанню в цій квартирі з 01.04.2015 р.

Внаслідок цих протиправних дій ОСОБА_5 позивач змушений був неодноразово звертатися до поліції, а згодом із зустрічним позовом до суду.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова у цивільній справі № 646/3972/16-ц від 25.05.2017 р. у позовних вимогах ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_1, третя особа - управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання недійсним договору дарування - відмовлено; зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю - задоволено. Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_1 і неповнолітній ОСОБА_4 перешкод у користування 1/6 квартири АДРЕСА_1, передати ОСОБА_1 ключі від вхідної двері цієї квартири.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 28 вересня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким вирішено: позовні вимоги ОСОБА_5 С Є. до ОСОБА_6, ОСОБА_1, третя особа - управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання недійсним договору дарування та виселення задовольнити; визнати недійсним договір дарування 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 від 01 квітня 2015 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_1; висилити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення; у зустрічному позові ОСОБА_1, який діє також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю - відмовити; для оскарження ухвали у Вищому спеціалізованому суді України надано строк 20 днів. Не погоджуючись з рішенням апеляційної інстанції у визначений термін позивачем подана касаційна скарга.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ винесено ухвалу від 17 листопада 2017 р., якою зупинено виконання рішення апеляційного суду Апеляційного суду Харківської області від 28 вересня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

Зазначає, що повний текст рішення Апеляційного суду Харківської області від 28.09.2017 року було виготовлено 05.10.2017 р., а вже 10.10.2017 р., позивача з неповнолітньою донькою було знято з реєстрації державним реєстратором відділу реєстрації місця проживання у Слобідському району міста у цій квартирі.

Про те, що позивач був з дитиною знятий з реєстрації він дізнався лише 26.12.2017 року, що підтверджується листом-вїдповіддю на його запит від 26.12.2017 року та довідкою про реєстрацію місця проживання від 26.12.2017 року.

Вважає рішення державного реєстратора протиправним, та таким, що порушує його майнові права та підлягає скасуванню.

Від відповідача надійшов письмовий відзив, у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що 10.10.2017 Відділом реєстрації було прийнято рішення про зняття позивачів з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 на підставі судового рішення, що набрало законної сили, а саме, рішення Апеляційного суду Харківської області від 28.09.2017 по справі № 646/3972/16-ц, яке 10.10.2017 було подано на особистому прийомі громадянином ОСОБА_7

Відповідно до вказаного рішення Апеляційного суду Харківської області від 28.09.2017 по справі № 646/3972/16-ц апеляційну скаргу ОСОБА_7 задоволено та прийнято рішення про виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Враховуючи зазначене, з урахуванням норм Закону та Правил, Департаментом реєстрації Харківської міської ради відповідно до положень п. 26 Правил знято з реєстрації місця проживання на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області про виселення.

Інформації щодо ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.11.2017 по справі № 646/3972/16-ц до Департаменту реєстрації Харківської міської ради не надходило. Про вищевказану ухвалу Департаменту реєстрації Харківської міської ради стало відомо з тексту адміністративного позову по справі.

Щодо зупинення виконання рішення Апеляційного суду Харківської області від 28.09.2017 ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.11.2017 по справі № 646/3972/16-ц, повідомляє наступне.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.11.2017 по справі № 646/3972/16-ц було зупинено виконання рішення Апеляційного суду Харківської області від 28.09.2017 щодо виселення.

До повноважень Департаменту реєстрації Харківської міської ради не належить вирішення питання щодо виселення осіб із житлових приміщень. Департамент реєстрації Харківської міської ради відповідно до повноважень, визначених в Положенні про Департамент реєстрації Харківської міської ради, здійснює лише реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання на підставі поданих заявниками документів.

Однією із підстав для зняття з реєстрації місця проживання особи є рішення суду про виселення, яке набрало законної сили. На підставі такого судового рішення Департаментом реєстрації Харківської міської ради було здійснено зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1.

Будь-яких дій щодо виселення осіб з квартири Департаментом реєстрації Харківської міської ради не проводилось.

Виходячи з зазначеного, вважає відповідач, Департаментом реєстрації Харківської міської ради права та законні інтереси позивача не порушені, оскільки посадові особи діяли у чіткій відповідності до вимог законодавства України.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав заявлений позов у повному обсязі та просив його задовольнити у повному обсязі.

Представник третьої особи - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради у судовому засіданні підтримала заявлений позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Третя особа - ОСОБА_5 у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Правом надати відзив не скористався. Конверт, з судовою повісткою, направлений судом на його адресу, повернувся до суду через невручення адресату. Згідно ч. 11 ст. 126 КАСУ у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи та представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова у цивільній справі № 646/3972/16-ц від 25.05.2017 р. у позовних вимогах ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_1, третя особа - управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання недійсним договору дарування - відмовлено; зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_1 і неповнолітній ОСОБА_4 перешкоди у користуванні 1/6 квартири АДРЕСА_1 та передати ОСОБА_1 ключі від вхідної двері цієї квартири (а.с.89-92).

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 28 вересня 2017 року рішення Червоназаводського районного суду м. Харкова від 25 травня 2017 року скасоване. Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_1, третя особа -управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання недійсним договору дарування та виселення задоволені. Визнано недійсним договір дарування 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 від 01 квітня 2015 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований за №1091. Виселено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1, який діє також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, до ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні власністю - відмовлено (а.с. 93-98).

Не погоджуючись з рішенням апеляційної інстанції у визначений термін позивачем подана касаційна скарга.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ винесено ухвалу від 17 листопада 2017 р., якою зупинено виконання рішення апеляційного суду Апеляційного суду Харківської області від 28 вересня 2017 року до закінчення касаційного провадження (а.с.14).

Листом відділу реєстрації місця проживання у Слобідському районі міста Харкова від 26.12.2017 року № 04-04-35/5833/17 позивача повідомлено, що за відомостями відділу реєстрації місця проживання у Слобідському районі міста Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради у зв'язку з надходженням рішення апеляційного суду Харківської області його місце проживання 10.10.2017 року знято з реєстрації з адреси: АДРЕСА_1 (а.с.11).

Відповідно до редакції статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 № 1382-IV (далі - Закон № 1382-IV), зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:

заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації;

судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;

свідоцтва про смерть;

паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;

інших документів, які свідчать про припинення:

підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства;

підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту;

підстав на право користування житловим приміщенням.

Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі судового рішення, яке набрало законної сили: 1)про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, 2) про виселення, 3) про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З огляду на те, що Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1)про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, 2) про виселення, 3) про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Рішення у зазначених справах повинно бути остаточним.

Як вбачається з матеріалів справи, Рішення Апеляційного суду Харківської області від 28 вересня 2017 року набрало законної сили після її проголошення, проте воно може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ. Позивач скористався наданим правом на оскарження вказаного рішення та в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 листопада 2017 року виконання рішення апеляційного суду Харківської області від 28.09.2017 року зупинено до закінчення касаційного провадження. Тобто, як встановлено судом у зазначеній справі Рішення апеляційного суду Харківської області не є остаточним. А у зв'язку з чим немає підстав для його виконання.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15).

З огляду на викладене, суд дійшов висновків, що позивача та його неповнолітню доньку ОСОБА_4 було безпідставно знято з реєстрації на підставі судового рішення, яке не є остаточним.

Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ст. 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази правомірності зняття позивача та його неповнолітньої доньки ОСОБА_4 з реєстрації місця проживання, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

При цьому суд зауважує, що перехід права власності від позивача та його виселення в судовому порядку може бути підставою для зняття з реєстрації, проте, існування таких обставин не є предметом розгляду в даній справі, оскільки в даній справі предмет розгляду обмежено правомірністю дій відповідача при знятті позивачів з реєстрації.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_1, який діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_5 про визнання протиправними дій та скасування рішення - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Департаменту Харківської міської ради щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 і неповнолітньої ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1.

Скасувати рішення Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 10.10.2017 року про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1.) і його неповнолітньої дитини ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2.) за адресою АДРЕСА_1.

Зобов'язати Департамент реєстрації Харківської міської ради (пл. Конституції, 7, м. Харків, 61003, ) внести зміни до реєстраційного обліку територіальної громади міста Харкова щодо поновлення реєстрації місця проживання ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1.) і його неповнолітньої дитини ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2.) за адресою АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення .

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 05 лютого 2018 року.

Суддя Бадюков Ю.В.