Справа № 308/11554/17
Суддя: Світлик О. М.
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.02.2018 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Світлик О.М.,

при секретарі судового засідання Гайданці Г.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 Бороштян Андрашівни до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил.

У позові представник позивача адвокат ОСОБА_2 посилається на те, що 08.11.2017 року Закарпатською митницею ДФС України, в особі в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС України начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_4, було винесено постанову у справі про порушення митних правил № 2235/30500/17, згідно з якою ОСОБА_1 Бороштян Андріївну визнано винною у вчиненні порушення митних правил за ознаками ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України і накладено стягнення у вигляді штрафу розміром пятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 8500,00 грн.

Вважає, що вищевказана постанова у справі про порушення митних правил є необґрунтованою, винесеною без повного та належного дослідження всіх обставин справи та наданих нею доказів, викладені у ній обставини та підстави порушення митних правил такими, що не відповідають дійсності, а розгляд справи є неповним та необєктивним.

Зазначає, що постанова від 08.11.2017 року у справі про порушення митних правил № 2235/30500/17 мотивована допущеним ОСОБА_1 перевищенням строку тимчасового ввезення (транзиту) транспортного засобу (марка «VW», моделі POLO, номер кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний знак Польщі CZN56YF) через не вивезення нею за межі митної території України цього автомобіля.

Вважає, що такі висновки не відповідають фактичним обставинам справи з наступних підстав.

Зокрема, 14.09.2016 року ОСОБА_1 перетнула державний кордон України у вищезгаданому автомобілі в якості пасажира. Автомобіль їй не належав, за кермом знаходився його власник (ОСОБА_5), який самостійно здійснював все оформлення документів при перетині кордону. ОСОБА_1 при оформленні перетину кордону не виходила з автомобіля, не подавала жодних документів митникам. Всі дії були здійснені особисто ОСОБА_5 самостійно.

Вказує, що із зазначеного приводу для представлення в Закарпатську митницю ДФС доказів вищенаведених обставин для їх врахування при розгляді матеріалів справи представником ОСОБА_1 було подано ряд адвокатських запитів, спрямованих на встановлення особи власника транспортного засобу з реєстраційним знаком Польщі CZN56YF, який ним керував, для забезпечення його явки в Закарпатську митницю ДФС для участі у розгляді матеріалів справи про порушення митних правил.

Однак, на час розгляду інформація щодо перетинання державного кордону України ОСОБА_5 не була надана з формальних причин.

З посиланням на норми ст. 495 МК України та ст. 251 КУпАП представник позивача зазначає, що вказані обставини не були враховані та досліджені при вирішенні питання щодо притягнення особи до відповідальності, що підтверджує порушення ст. ст. 33, 34 КУпАП.

Також вказує, що під час розгляду справи про порушення митних правил № 2235/30500/17 та складанні спірного протоколу захисником з метою всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом, заявлялися клопотання (заяви) про витребування інформації про перетинання державного кордону України ОСОБА_5, який керував автомобілем з державним реєстраційним знаком Польщі CZN56YF. Однак, в його задоволенні було відмовлено з підстав безперспективності, а відомості та документи, які мали б бути отримані в результаті їх витребування, залишилися неврахованими. На думку представника позивача такий підхід Закарпатської митниці ДФС до вирішення справи та прийняття спірної постанови всупереч вимог ст. ст. 486, 489 МК України вказує на їх порушення відповідачем та позбавлення ОСОБА_1 права на захист, упереджене і передчасне вирішення справи про порушення митих правил.

З посиланням на норми ч. 1 ст. 458 МК України, ч. ч. 1, 2 ст. 8, ст. 9 КУпАП представник позивача зазначає, що віднесення неналежного ОСОБА_1 автомобіля до її майна з врахуванням того, що вона не брала участі в оформленні його ввезення в Україну, дає всі підстави стверджувати про відсутність її вини в даному випадку та відсутність складу адміністративного правопорушення. Однак, жодна із вищеназваних обставин не була досліджена і врахована Закарпатською митницею ДФС при винесенні постанови від 08.11.2017 року.

Представник позивача зауважує, що Закарпатською митницею ДФС було допущено порушення ст. 245 КУпАП та ст. 486 МК України в частині своєчасного, всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом, яке вилилося у невірне вирішення справи.

Крім того, посилаючись на норми ч. 1 ст. 467 МК України та ст. 247 КУпАП, згідно з якою провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, представник позивача вказує, що матеріали справи про порушення митних правил ОСОБА_1 містять відомості про обізнаність відповідача щодо факту правопорушення в 2016 році. Протокол про порушення митних правил № 2235/30500/17 містить вказівку про наявність орієнтування від 03.10.2016 року № 07-70-63/45-4416 щодо не вивезення за межі митної території України автомобіля марки «VW», моделі POLO, номер кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний знак Польщі CZN56YF.

З огляду на зазначене відповідач виявив правопорушення, склад якого передбачений ч. 3 ст. 470 МК України, в жовтні 2016 року, в той час як протокол про порушення митних правил № 2235/30500/17 винесений 29.07.2017 року, а постанова в справі про порушення митних правил № 2235/30500/17- 08.11.2017 року. Отже, за твердженням представника позивача, на час складення протоколу та постанови минув визначений законом строк притягнення особи до відповідальності, внаслідок чого справа про порушення митних правил на час винесення протоколу № 2235/30500/17 підлягала закриттю. Однак, відповідачем не було враховано вищевказаних норм, чим їх порушено.

Вважає, що відповідач, розглянувши справу за таких неповно зясованих і перевірених доказів, прийняв рішення (постанову), яке не можна вважати законним і обґрунтованим.

З посиланням на викладене просить визнати протиправною та скасувати постанову від 08.11.2017 року в справі про порушення митних правил № 2235/30500/17, згідно з якою ОСОБА_1 Бороштян Андріївну визнано винною у вчиненні правопорушення за ч. 3 ст. 470 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі пятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн.

При встановлені особи позивача, яка прибула у дане судове засідання, судом було встановлено, що згідно з даними паспорта громадянина України серії ВР 545163, виданого 06.03.2014 року Ужгородським РВ ГУДМС України в Закарпатській області, вона значиться як ОСОБА_1 Бороштян Андрашівна.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на викладені в адміністративному позові обставини, і просили задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову, що долучені до матеріалів справи.

Зауважує, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у звязку із правомірністю винесеної постанови та безпідставністю позовної заяви. Правомірність оскаржуваної постанови слідує з обставин справи, а саме, 29.07.2017 року, об 11 год. 16 хв., в зону митного контролю на ділянку «Вїзд» пункту пропуску «Косино» митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС заїхав легковий автомобіль марки «Skoda», моделі «Fabia», номер кузова НОМЕР_2, реєстраційний номерний знак Угорщини JIY030, де пасажиром у приватних справах прямувала громадянка України ОСОБА_1, яка в якості документа для перетину кордону подала паспорт громадянина України для виїзду за кордон FA822297 від 21.09.2015 року. Під час проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних, а саме, АСМО «Інспектор» та САІС Департаменту митної справи ДФС України, та наявністю орієнтування митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС від 03.10.2016 року № 07-70-63/45-4416 встановлено, що 14.09.2016 року через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС, ОСОБА_1 ввезено легковий автомобіль марки «VW» модель «Polo», державний реєстраційний номерний знак Польщі CZN56YF, кузов № НОМЕР_1 в митному режимі «транзит». Станом на 29.07.2017 року вищевказаний автомобіль з митної території України вивезеним не значиться.

Також представник відповідача вказує, що ст. 95 МК України встановлено, що для автомобільного транспорту строк транзитного перевезення складає десять діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці пять діб), відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного ст. 95 МК України. Враховуючи інформаційні дані центральної бази даних Єдиної Автоматизованої Інформаційної Системи ДФСУ та автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор», ОСОБА_1 мала вивезти автомобіль марки «VW», модель «Polo», державний реєстраційний номерний знак Польщі CZN56YF, кузов № НОМЕР_1, у строк до 19.09.2016 року у разі переміщення в зоні діяльності Закарпатської митниці ДФС або до 24.09.2016 року при вивезенні його за межі території України через пункт пропуску іншої митниці. Таким чином, за твердженням представника відповідача ОСОБА_1 перевищила граничний термін транзитного перевезення більше ніж на десять діб. В своєму поясненні ОСОБА_1 зазначила, що митний кордон України на митному посту «Ужгород» перетинала, але точну дату перетину кордону та на якому автомобілі вона прямувала не памятає, тому що перетинала кордон як пасажир, а свої документи передала водієві.

Посилаючись на положення п. п. 4, 28 ст. 4, ст. 31, ст. 33, ст. 90, ч. 1 ст. 102, ст. 318 МК України представник відповідача вказує, що таким чином, ОСОБА_1, оформивши на себе ввезення легкового автомобіля марки «VW», модель «Polo», державний реєстраційний номерний знак Польщі CZN56YF, кузов № НОМЕР_1, на митну територію України в режимі «транзит», взяла на себе передбачене законом зобовязання щодо своєчасного вивезення його за межі території України.

В ході провадження у справі встановлено, що згідно з інформацією інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають кордон («Аркан») 14.09.2016 року ОСОБА_1 слідувала на митну територію України через митний пост «Ужгород» у транспортному засобі «Фольксваген», реєстраційний номерний знак CZN56YF, номер кузова НОМЕР_1. Опитана посадова особа митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС підтвердила факт здійснення 14.09.2016 року митного оформлення автомобіля марки «VW», модель «Polo», державний реєстраційний номерний знак Польщі CZN56YF кузов № НОМЕР_1, в митному режимі «транзит» на ОСОБА_1 на підставі поданих до митного контролю документів, у якому остання слідувала на митну територію України через митний пост «Ужгород».

За твердженням представника відповідача, перевищення позивачем встановленого ст. 95 МК України строку доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, більше ніж на десять діб, вказує на наявність в її діях ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, що підтверджується її поясненням та матеріалами справи.

Представник відповідача зазначає, що вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, підтверджується протоколом про ПМП № 2335/30500/17 від 29.07.2017 року, її поясненням, протоколом опитування інспектора Закарпатської митниці ДФС, доповідною запискою головного державного інспектора Текелій Ю.В. та іншими документами, що містяться у матеріалах справи. Справу розглянуто без участі ОСОБА_1, яка на розгляд справи не зявилася. Про час та місце розгляду справи її було повідомлено протоколом про порушення митних правил № 2335/30500/17 від 29.07.2017 року, про що свідчить її підпис у протоколі. Клопотання про перенесення розгляду справи від неї не надходило. Зазначені фактичні обставини справи стали правомірною підставою для винесення митницею постанови від 29.07.2017 року у справі про порушення митних правил № 2335/30500/17 та накладення на ОСОБА_1 стягнення, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 470 МК України.

Крім того, твердження представника позивача про те, що ОСОБА_1 перетинала митний кордон України у автомобілі в якості пасажира, автомобіль їй не належав, за кермом знаходився його власник (ОСОБА_5), який самостійно здійснював все оформлення документів при перетині кордону, та всі дії були здійсненні особисто ОСОБА_5 самостійно, а також про те, що митницею не враховано вимоги ст. 467 МК України щодо строків накладення адміністративного стягнення, представник відповідача вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі та матеріалах справи.

Представник відповідача вказує, що ввезення ОСОБА_1 на митну територію України в митному режимі «транзит», 14.09.2016 року через м/п «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС автомобіля «VW», модель «Polo», державний реєстраційний номерний знак Польщі CZN56YF, підтверджується матеріалами справи. Зокрема, з посиланням на п. п. 3, 4, 7, 9 розділу 1 наказу ДМСУ № 1118 від 17.11.2005 року «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» та наявні матеріали справи (внесення до баз даних установчих даних ОСОБА_1А.), представник відповідача стверджує, що саме ОСОБА_1 подавала всі необхідні документи на переміщення через митний кордон України транспортного засобу і саме тому ввезення транспортного засобу було оформлено на неї. Із зазначених причин про те, що ввезення автомобіля оформлюється на неї вона не знати не могла. Також представник відповідача вважає, що надана представником позивача до адміністративного позову копія листа Територіального сервісного центру 2141 про відсутність у ОСОБА_1 посвідчення водія також не спростовує факту перевищення встановленого ст. 95 МК України строку доставки товару, що перебуває під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення більше ніж на десять діб. Наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія не є необхідною умовою для ввезення останньою автомобіля на митну територію України.

Також представник відповідача зазначає, що оскільки позивач ввезла транспортний засіб автомобіль марки «VW» модель «Polo», державний реєстраційний номерний знак Польщі CZN56YF, кузов № НОМЕР_1 на митну територію України в режимі транзиту 14.09.2016 року, кінцевим терміном його вивезення за межі митної території України є 19.09.2016 року у випадку переміщення у зоні діяльності Закарпатської митниці ДФС та 24.09.2016 року у випадку переміщення у зоні діяльності іншої митниці, однак, позивачем такий обовязок виконаний не був. Митним органом таке правопорушення виявлене 29.07.2017 року. При цьому, постанова у справі про порушення митних правил № 2335/30500/17 винесена в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС начальником управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_4 08.11.2017 року, тобто в межах шестимісячного строку з дня виявлення триваючого правопорушення.

З посиланням на викладене представник відповідача вважає, що постанова в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_4 від 08.11.2017 року в справі про порушення митних правил № 2335/30500/17 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 470 МК України винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України, отже, підстави для її скасування відсутні.

Разом з тим, у даному судовому засіданні представник відповідача повідомив, що при складанні протоколу та винесенні оскаржуваної постанови в справі про порушення митних правил було помилково зазначено по батькові позивача, а саме Андріївна замість правильного Андрашівна, оскільки при встановлені її особи інспектору митного оформлення було надано паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий на імя ОСОБА_1 Бороштян, в якому не зазначено по батькові фізичної особи, а, відповідно, по батькові було встановлено інспектором з її слів.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_4 в справі про порушення митних правил № 2335/30500/17 від 08.11.2017 року громадянку України ОСОБА_1 Бороштян Андріївну (як зясовано у судовому засіданні судом після встановлення особи позивача вона по батькові значиться як Андрашівна) визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 8500 грн.

Вказаною постановою встановлено, що 29.07.2017 року, об 11.16 год., в зону митного контролю на ділянку «Вїзд» пункту пропуску «Косино» митного посту «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС заїхав легковий автомобіль марки «Skoda», моделі «Fabia», номер кузова НОМЕР_2, реєстраційний номерний знак Угорщини JIY030, де пасажиром у приватних справах прямувала ОСОБА_1, яка в якості документа для перетину кордону подала паспорт громадянина України для виїзду за кордон FA822297 від 21.09.2015 року.

Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрала порядок проходження митного контролю по каналу «зелений коридор».

Під час проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС Департаменту митної справи ДФС України, та наявністю орієнтування митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС від 03.10.2016 року № 07-70-63/45-4416, встановлено, що 14.09.2016 року через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС, ОСОБА_1 ввезено легковий автомобіль марки «VW», модель «Polo», державний реєстраційний номерний знак Польщі CZN56YF, кузов № НОМЕР_1 в митному режимі «транзит».

Станом на 29.07.2017 року вищевказаний автомобіль з митної території України вивезеним не значиться.

Відповідно до п. 3 ч. 1. ст. 93, ст. 95 МК України та враховуючи інформаційні дані центральної бази даних Єдиної Автоматизованої Інформаційної Системи Держмитслужби та автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор», ОСОБА_1 мала вивезти автомобіль марки «VW», модель «POLO», державний реєстраційний номерний знак Польщі CZN56YF, кузов № НОМЕР_1, у строк до 19.09.2016 року у разі переміщення в зоні діяльності Закарпатської митниці ДФС або до 24.09.2016 року при вивезенні його за межі території України через пункт пропуску іншої митниці.

Таким чином, ОСОБА_1 перевищила граничний термін транзитного перевезення більше ніж на 10 діб.

В своєму поясненні ОСОБА_1 зазначила що митний кордон України на митному посту «Ужгород» перетинала, але точну дату перетину кордону та на якому автомобілі вона прямувала не памятає, тому що перетинала кордон як пасажир, а свої документи передала водієві.

Згідно із оскаржуваною постановою за твердженням митного органу ОСОБА_1, оформивши на себе ввезення легкового автомобіля марки «VW» модель «Polo», державний реєстраційний номерний знак Польщі CZN56YF, кузов №WVWZZZ9NZ3D182587, на митну територію України в режимі «транзит» взяла на себе передбачене законом зобовязання щодо своєчасного вивезення його за межі території України.

В ході провадження у справі встановлено, що згідно із інформацією інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають кордон («Аркан») 14.09.2016 року ОСОБА_1 слідувала на митну територію України через митний пост «Ужгород» у транспортному засобі «Фольксваген», реєстраційний номерний знак CZN56YF, номер кузова НОМЕР_1.

Опитана посадова особа митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС підтвердила факт здійснення 14.09.2016 року митного оформлення автомобіля марки «VW», модель «Polo», державний реєстраційний номерний знак Польщі CZN56YF, кузов № НОМЕР_1 в митному режимі «транзит» на ОСОБА_1 на підставі поданих до митного контролю документів, у якому остання слідувала на митну територію України через митний пост «Ужгород».

Таким чином, митний орган стверджує, що перевищення нею встановленого ст. 95 МК України строку доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, більше ніж на десять діб, вказує на наявність в її діях ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, що підтверджується її поясненням та матеріалами справи.

Відповідно до постанови вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, підтверджується протоколом про ПМП № 2335/30500/17 від 29.07.2017 року, її поясненням, протоколом опитування інспектора Закарпатської митниці ДФС, доповідною запискою головного державного інспектора Текелій Ю.В. та іншими документами, що містяться у матеріалах справи.

З постанови вбачається, що справу розглянуто без участі ОСОБА_1, яка на розгляд справи не зявилася. Про час та місце розгляду справи її було повідомлено протоколом про порушення митних правил № 2335/30500/17 від 29.07.2017 року, про що свідчить її підпис у протоколі. Клопотання про перенесення розгляду справи від неї не надходило.

Постанова в справі про порушення митних правил № 2335/30500/17 від 08.11.2017 року винесена на підставі протоколу про порушення митних правил № 2335/30500/17 від 29.07.2017 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 була повідомленою про час та місце розгляду справи, про що свідчить її підпис у протоколі.

Не погоджуючись із вищевказаною постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернулася із даним позовом до суду.

За змістом ст. 2 КУпАП питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України (далі МК України).

Пунктом 25 ст. 4 МК України передбачено, що митний режим комплекс взаємоповязаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення

Відповідно до ст. 90 МК України транзит це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно зі ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: 1) для автомобільного транспорту 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб); 2) для залізничного транспорту 28 діб; 3) для авіаційного транспорту 5 діб; 4) для морського та річкового транспорту - 20 діб; 5) для трубопровідного транспорту 31 доба; 6) для трубопровідного транспорту (з перевантаженням на інші види транспорту) 90 діб. До строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Частиною 1 ст. 381 МК України передбачено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

За ч. 3 ст. 470 МК України перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, обовязковим елементом складу правопорушення є перевищення строку транзитних перевезень транспортних засобів більш як на десять діб, що вже свідчить про триваючий характер правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

За приписами ч. ч. 1, 5 ст. 102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення. Для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу.

Доказами у справі про порушення митних правил згідно із ч. 1 ст. 495 МК України є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Наявними матеріалами справи, а саме роздруківками інформації з АСМО «Інспектор», ЄАІС Департаменту митної справи ДФС України та орієнтування митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС від 03.10.2016 року № 07-70-63/45-4416, підтверджується, що 14.09.2016 року через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_1 було ввезено в Україну автомобіль марки «VW Polo», реєстраційний номер CZN56YF, кузов № НОМЕР_1, в митному режимі «транзит», який був переміщений через зону митного контролю «зелений коридор» з метою для особистого користування. При цьому, станом на 29.07.2017 року вказаний автомобіль з митної території України вивезеним не значиться.

Відповідно до ч. 6 ст. 366 МК України громадяни, які проходять (проїжджають) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обовязкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Пунктами 11, 14 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 451 від 21.05.2012 року, визначено, для здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів і товарів декларант, уповноважена ним особа або перевізник подають митним органам документи в паперовій або електронній формі, що містять відомості про автомобільні транспортні засоби і товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про їх пропуск через митний кордон України. Митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів, що переміщуються смугами руху, позначеними символами зеленого кольору («зелений коридор»), у пункті пропуску здійснюється у спрощеному порядку, з однією зупинкою автомобільного транспортного засобу на смузі руху та, як правило, без виходу з нього водія та пасажирів. Посадова особа органу охорони державного кордону безпосередньо в процесі здійснення паспортного контролю інформує посадову особу митного органу про громадян, які вїжджають в Україну частіше одного разу протягом однієї доби.

У відповідності до п. п. 1, 3, 4, 7, 9 розділу 1 наказу Державної митної служби України за № 1118 від 17.11.2005 року «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» транспортний засіб для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути предявлений митному органу як власником, так і вповноваженою особою. Уповноважена особа особа, яка на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого власником товарів і транспортних засобів, наділена правом учиняти дії, пов'язані з предявленням цих товарів і транспортних засобів митним органам для митного контролю та митного оформлення при переміщенні їх через митний кордон України, або іншим чином розпоряджатися зазначеними товарами та транспортними засобами. ТЗ, що переміщуються через митний кордон України громадянами, перебувають під митним контролем: при ввезенні з метою транзиту з моменту перетину митного кордону України до вивезення за межі митної території України; при вивезенні для вільного обігу або тимчасово з моменту предявлення митному органу до завершення митного оформлення та вивезення за межі митної території України. Власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, предявляє його митному органу для проведення митного огляду й подає (серед іншого) оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо. ТЗ, на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження), не підлягає пропуску через митний кордон України.

З контекстного аналізу вищевказаних правових норм слідує, що оформлення транспортного засобу здійснюється не на водія, а на власника або уповноважену ним особу, відтак при оформленні зобовязання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля, а факт зазначення такої особи у поданих документах власником транспортного засобу або уповноваженою особою.

Викладені обставини спростовують доводи позивача ОСОБА_1 про те, що 14.09.2016 року вона перетнула державний кордон України у автомобілі марки «VW Polo», реєстраційний номер знак CZN56YF, в якості пасажира, що їй не належав, за кермом знаходився його власник (ОСОБА_5), який самостійно здійснював все оформлення документів при перетині кордону, а вона при оформленні перетину кордону не виходила з автомобіля, не подавала жодних документів митникам та всі дії були здійснені особисто ОСОБА_5 самостійно.

Відтак, твердження позивача про те, що не будучи водієм, а перебуваючи у автомобілі у якості пасажира, вона не могла ввезти на територію України транспортний засіб, не заслуговують на увагу, оскільки з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що оформлення транспортного засобу відбувається не на водія, а на власника або уповноважену ним особу, і, так само, законодавством не передбачено, що митний орган перевіряє посвідчення водія.

Між тим, подання для митного контролю посвідчення водія чинним законодавством, що регулює митну справу, не передбачено, та відсутність посвідчення водія не забороняє ввозити транспортний засіб на митну територію України, так як особа для переміщення автомобіля може скористатись послугами іншої особи водія.

Ввезення позивачем на митну територію України в митному режимі «транзит» 14.09.2016 року автомобіля марки «VW Polo», реєстраційний номерний знак CZN56YF, кузов № НОМЕР_3, також підтверджується наявним у матеріалах справи протоколом опитування державного інспектора митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_6 від 03.08.2017 року, згідно з яким останній підтвердив факт здійснення 14.09.2016 року митного оформлення вказаного автомобіля в митному режимі «транзит» на ОСОБА_1 на підставі поданих до митного контролю документів, у якому остання слідувала на митну територію України через митний пост «Ужгород».

Під час розгляду даної адміністративної справи представником позивача було подано до суду письмове клопотання про приєднання копії повідомлення (заяви) про вчинення кримінального правопорушення (в порядку ст. 214 КПК України) до матеріалів справи, так як вирішується питання проведення слідчих дій в рамках кримінального провадження, до якого долучено в якості додатків копію відповідного повідомлення від 28.11.2017 року та копію витягу з кримінального провадження за № 0003465. Із зазначеного витягу з кримінального провадження вбачається, що до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшов рапорт про те, що під час розгляду матеріалів ЄО встановлено факт того, що невідомі особи увійшли у довіру потерпілій громадянці ОСОБА_1, без її згоди та відома завезли на територію України автомобіль марки «Фольксваген Поло» іноземної реєстрації, чим самим порушили її права на особисте ввезення автомобіля.

У даному судовому засіданні представником позивача усно було заявлено клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення вищезазначеного кримінального провадження. Судом представнику позивача розяснено щодо відмови у прийняті до розгляду усного клопотання представника позивача з тих підстав, що воно належним чином не оформлене письмово у відповідності до вимог КАС України, при цьому з тверджень самого ж представника позивача судом встановлено відсутність перебування на розгляді суду кримінальної справи за вказаним кримінальним провадженням, що може бути підставою для зупинення провадження адміністративної справи до розгляду іншої судової справи.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованими посилання представника позивача про неврахування відповідачем вимог ст. 467 МК України щодо строків накладення адміністративного стягнення на позивача з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 МК України не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що перелік триваючих правопорушень не є вичерпним, а лише конкретизуючим щодо окремих статей.

При цьому, в положеннях МК України не міститься визначення триваючого правопорушення.

У теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, розпочавшись із протиправного діяння (дії або бездіяльності), здійснюються у подальшому безперервно шляхом невиконання обовязку, та припиняються або виконанням регламентованих обовязків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обовязок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії (бездіяльність) безперервно порушують закон протягом певного проміжку часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обовязків.

Отже, невивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обовязок вивезення за межі митної території протягом десятиденного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обовязку.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи та встановлено судом, позивач ввезла транспортний засіб автомобіль марки «VW POLO», реєстраційний номерний знак CZN56YF, кузов № НОМЕР_1, на митну територію України в режимі транзиту, однак обовязку щодо вивезення вказаного транспортного засобу за межі митної території протягом десятиденного строку позивач не виконала. У даному випадку, оскільки вказаний автомобіль було ввезено позивачем на митну територію України 14.09.2016 року, то кінцевим терміном його вивезення за межі митної території України є 24.09.2016 року.

Про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, відповідачу стало відомо 29.07.2017 року, під час проходження ОСОБА_1 29.07.2017 року, об 11.16 год., митного контролю через митний пост «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС автомобілем марки «Skoda Fabia», реєстраційний номерний знак JIY030, в якості пасажира. Тобто, датою виявлення порушення слід вважати 29.07.2017 року та із цього часу митний орган мав шість місяців для вирішення питання щодо накладення на позивача відповідного адміністративного стягнення.

Отже, оскаржена позивачем постанова № 2335/30500/17 від 08.11.2017 року в справі про порушення митних правил прийнята в межах шестимісячного строку з дня його виявлення.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає, що позивачем перевищено встановлений МК України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення терміном більше ніж десять діб, обставини непереборної сили, які б перешкодили їй виконати вимоги законодавства України, відсутні, постанова про порушення митних правил винесена відповідачем 08.11.2017 року, тобто в межах шестимісячного строку з дня виявлення триваючого правопорушення, відтак в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, а тому оскаржувана постанова є законною.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу положень ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що митний орган при винесенні оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 76, 77, 241-246, 255, 271, 272, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 Бороштян Андрашівни до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуюча О.М. Світлик