Справа № 804/7861/16
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 р. справа № 804/7861/16

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чорна В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 102-1303 від 13.06.2016 р.,-

в с т а н о в и в:

15 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним податкове повідомлення-рішення відповідача № 102-1303 від 13.06.2016 р.

Ухвалою суду від 26.12.2016 р., після усунення позивачем недоліків позовної заяви, за даним позовом відкрито провадження у адміністративній справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні (а.с. 2).

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 21.06.2016 року отримав податкове-повідомлення рішення № 102-1303 від 13.06.2016 р., яким йому визначено грошове зобовязання із сплати орендної плати за землю з фізичних осіб у розмірі 84 139,75 грн. Позивач не погоджується із зазначеним рішенням у звязку з тим, що частка орендованої ним земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект Кірова, 8, площею 0, 0357 га (33,33% від загальної площі), за яку він справляв орендну плату, перейшла у фактичне користування громадянки ОСОБА_2 на підставі договору від 31.07.2015 р. про дарування частки приміщення 8, 14 торгівельного комплексу, що знаходиться за вказаною адресою. У звязку з чим, позивач вважає, що саме з цього часу (з 31.07.2015 року) він припинив користуватися зазначеною земельною ділянкою, а отже, з цього часу повинні припинитися і його зобовязання із сплати орендної плати за землю. При цьому, позивач зазначає, що 27.07.2016 року між ним та Дніпропетровською міською радою було укладено договір про розірвання договору оренди землі, в пункті 2 якого вказано, що він має сплатити орендну плату за один рік з моменту прийняття цього рішення. Разом з цим, позивач вважає вказану умову договору протиправною та такою, що підлягає виключенню із договору, як скасувальна обставина, передбачена п. 2 статті 212 Цивільного кодексу України. Посилаючись на викладені обставини у їх сукупності, позивач просить скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 102-1303 від 13.06.2016 р. (а.с. 4-6).

Представником відповідача за довіреністю ОСОБА_3 надані заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначено, що між фізичною особою ОСОБА_1 та Дніпропетровською міською радою було укладено договір оренди землі від 17.04.2006 р. № 1496, відповідно до якого, позивачу передана земельна ділянка площею 0,1072 га, в якій площа частки, за яку справляється орендна плата, становить 0,0357 га (33,33 %), що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, 8. Відповідачем здійснено розрахунок грошового зобовязання з орендної плати за вказану земельну ділянку на 2016 рік, виходячи з нормативної грошової оцінки та з урахуванням індексу індексації на 01.01.2016 року, у загальній сумі 84 139,75 грн. При цьому, грошове зобовязання з орендної плати за вказану земельну ділянку у 2016 році покладено саме на позивача, з огляду на пункт 2 договору про розірвання договору оренди землі від 27.07.2016 р., яким визначено обовязок позивача сплатити орендну плату за один рік з моменту укладення цього договору. Посилаючись на викладені обставини, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 54-55).

В судовому засіданні 13 грудня 2017 року представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, участі свого представника в судовому засіданні не забезпечив.

За викладених обставин, враховуючи, що в судове засідання прибули не всі особи, що беруть участь у розгляді справи, та за відсутності потреби у виклику свідків чи проведенні судових експертиз, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 128 КАС України, розгляд справи завершено в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

17 квітня 2006 року між Дніпропетровською міською радою та громадянином ОСОБА_5 на підставі рішення сесії ІV скликання Дніпропетровської міської ради № 237/34 від 01.03.2006 р. «Про передачу земельної ділянки по пр. Кірова, 8 у спільну оренду гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_6 по фактичному місцезнаходженню торгівельного комплексу» укладено договір оренди землі, предметом якого є земельна ділянка загальною площею 0, 1072 га, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, просп. Кірова, 8, зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером :06:079:0034 (площа частки, за яку орендна плата справляється позивачем, становить 33,33 % або 0, 0357 га), а також складено акт приймання-передачі зазначеної земельної ділянки (а.с. 7-19).

18 травня 2016 року сесією VІІ скликання Дніпропетровської міської ради прийнято рішення № 78/8 «Про припинення гр. ОСОБА_1 права користування земельною ділянкою по просп. Кірова, 8» (а.с. 20).

27 липня 2016 року між Дніпропетровською міською радою та громадянином ОСОБА_5 на підставі рішення сесії № 78/8 від 18.05.2016 р. укладено договір «Про розірвання договору оренди землі», предметом якого є земельна ділянка загальною площею 0, 1072 га, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, 8, зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером :06:079:0034, надана позивачу у користування за договором оренди від 17.04.2006 р., про що складено акт приймання-передачі зазначеної земельної ділянки (а.с.21-27).

Пунктом 2 даного договору «Про розірвання договору оренди землі» визначено, що відповідно до статті 32 Закону України «Про оренду землі» позивач має сплатити орендну плату за один рік з моменту прийняття рішення від 18.05.2016 р., якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозиції від інших осіб на укладання договору оренди на тих самих умовах з наданням відповідної документації із землеустрою.

Отже, сторони погодилися, що у разі неукладення Дніпропетровською міською радою протягом наступного року (тобто, до 18.05.2017 року) договору оренди земельної ділянки, повернутої позивачем, з іншим орендарем, позивач, як особа, з ініціативи якої договір оренди розірвано раніше закінчення строку, на який його було укладено, має компенсувати орендодавцю вартість орендної плати за один рік.

13 червня 2016 року Державною податковою інспекцією у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області винесено податкове-повідомлення рішення № 102-1303 про визначення ОСОБА_1 грошового зобовязання із сплати орендної плати за землю з фізичних осіб у розмірі 84 139, 75 грн. (а.с. 28).

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області із скаргою від 29.06.2016 р., яку рішенням податкового органу № 5215/10/04-36-10-01-09 від 25.06.2016 р. залишено без задоволення (а.с. 29-33).

Зазначене рішення про відмову у задоволенні первинної скарги, а також податкове повідомлення-рішення № 102-1303 від 13.06.2016 р. позивач оскаржив в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України шляхом подання повторної скарги від 05.09.2016 р., яка рішенням ДФС України № 11326/6/99-99-11-03-01-25 від 28.10.2016 р. також залишена без задоволення (а.с. 36).

Не погодившись з прийнятими податковим органом рішеннями, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом.

Встановивши обставини справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

За змістом пп. 9.1.10 п. 9.1 ст. 9 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Справляння плати за землю здійснюється згідно з положеннями розділу ХIII Податкового кодексу України.

За правилами пп. 269.1.2 п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України, платниками податку є землекористувачі; об'єктами оподаткування є, зокрема, земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні (пп. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 Податкового кодексу України).

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп. 14.1.136 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України).

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

В той же час, обов'язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.

У спірних правовідносинах позивач уклав з Дніпропетровською міською радою договір про розірвання договору оренди від 27.07.2016 р., пунктом 2 якого визначено, що відповідно до статті 32 Закону України «Про оренду землі» ОСОБА_1 має сплатити орендну плату за один рік з моменту прийняття сесією VІІ скликання Дніпропетровської міської ради рішення № 78/8 від 18.05.2016 р. «Про припинення гр. ОСОБА_1 права користування земельною ділянкою по просп. Кірова, 8», якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозиції від інших осіб на укладання договору оренди на тих самих умовах з наданням відповідної документації із землеустрою.

Отже, позивач, шляхом підписання вказаного договору, в добровільному порядку погодився сплатити орендну плату за один рік за орендовану ним земельну ділянку з моменту прийняття міською радою рішення від 18.05.2016 р., якщо протягом зазначеного періоду не надійде пропозиції від інших осіб на укладання договору оренди на тих самих умовах з наданням відповідної документації із землеустрою.

Згідно листа Дніпровської міської ради (до перейменування Дніпропетровської міської ради) від 26.05.2017 р., станом на 12.05.2017 року в системі електронного документообігу «Канцелярія» департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради у період з 18.05.2016 р. по теперішній час не виявлено пропозицій від юридичних або фізичних осіб на укладання договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер :06:079:0034) на тих самих умовах з наданням відповідної документації із землеустрою.

Таким чином, саме позивач мав сплатити орендну плату за земельну ділянку з кадастровим номером :06:079:0034 протягом року з моменту прийняття сесією VІІ скликання Дніпропетровської міської ради рішення № 78/8 від 18.05.2016 р. «Про припинення гр. ОСОБА_1 права користування земельною ділянкою по просп. Кірова, 8».

Стосовно доводів позивача щодо протиправності положень пункту 2 укладеного ним договору про розірвання договору оренди від 27.07.2016 р., суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач 02 березня 2017 року звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з цивільним позовом до Дніпровської міської ради про визнання незаконним пункту 2 договору про розірвання договору оренди землі. За результатами розгляду справи № 203/740/17, рішенням суду від 12.04.2017 р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Зазначене рішення, згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, позивачем не оскаржено та набрало законної сили.

Під час розгляду вказаної цивільної справи, Кіровський районний суд м. Дніпропетровська дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання незаконним пункту 2 Договору про розірвання договору оренди землі у звязку з тим, що позивач після припинення договору оренди землі у 2015 році сам погодився на припинення вказаного договору шляхом його розірвання, а також з урахуванням того, що є чинним рішення Дніпропетровської міської ради від 18.05.2016 р. № 78/8 про припинення договору оренди землі від 17.04.2006 р. шляхом його розірвання, і саме з обовязковою умовою про сплату позивачем, у відповідності до ст. 32 Закону України «Про оренду землі», орендної плати за один рік з моменту прийняття цього рішення, якщо протягом зазначеного періоду не надійде пропозиції від інших осіб на укладання договору оренди на тих самих умовах. Крім того, суд зазначив, що позивач не надав належних доказів укладання цього договору всупереч вимогам Закону України «Про оренду землі».

У відповідності до ч.1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, відповідність пункту 2 Договору про розірвання договору про оренду землі вимогам закону підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили.

За викладених обставин, нарахування позивачу грошового зобовязання з орендної плати за землю з фізичних осіб на підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № 102-1303 від 13.06.2016 р., є правомірним.

Керуючись ч. 6 ст. 128, ст.ст. 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_7