Справа № 357/1461/17
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 357/1461/17 Суддя (судді) першої інстанції: Протасова О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква Київської області щодо не призначення ОСОБА_2 пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- визнати ОСОБА_2 таким, що має право на отримання пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква Київської області призначити ОСОБА_2 пенсію відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає на порушення судом першої інстанції матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що має достатній стаж для призначення пенсії із зниженням пенсійного відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в яких останній вказує на недостатність стажу роботи позивача для призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд заяви за відсутності сторін.

Згідно ч. 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до розписки-повідомлення, до заяви позивачем було додано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, документи про місце проживання (реєстрації) особи, паспорт, трудову книжку, посвідчення постраждалого від ЧАЕС, трудова книжка, військовий квиток, диплом про навчання, довідка про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000.

Тут же наведено перелік документів, які необхідно додати до заяви, а саме документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМ України від 12.08.1993 № 637.

Рішенням начальника УПФУ в м. Біла Церква від 13.10.2016 року №231/4248 позивачу відмовлено в призначенні пенсії відповідно до ст. 55 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки в позивача відсутній стаж роботи передбачений ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вважаючи зазначене рішення протиправним, позивач звернувся з даним позовом в суд.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не підтверджено наявності трудового стажу необхідного для призначення пенсії.

Надаючи правову оцінку встановленим в справі обставинам та фактам , колегія судді звертає увагу на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

За змістом частин 1 та 3 ст.65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Згідно підп. "ґ" п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Отже, при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для підтвердження статусу потерпілої особи від Чорнобильської катастрофи обов'язково надаються: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, оскільки воно підтверджує відповідний статус та надає право користуватися пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в тому числі і призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, а також довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

З матеріалів справи вбачається, що зазначені документи були надані позивачем до заяви про призначення пенсії.

Наразі, з рішення пенсійного органу, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, вбачається що позивачу не зараховано періоди роботи з 1988 по 1991, з 1991 по 1995 роки. Загальний стаж роботи позивача, зарахований пенсійним органом, становить 11 років 5 місяців 3 дні.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Частиною 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Так, у трудовій книжки позивача містяться записи про його роботу в період з 15.01.1991 р. по 17.07.1995 р., відповідно до яких він працював в виробничо-сільськогосподарському кооперативі «Підводник» водієм-реалізатором. Однак, вказаний період пенсійним органом не зараховано до стажу, оскільки записи про періоди роботи містять виправлення.

Разом з тим, відповідно до листа КУ «Білоцерківський районний трудовий архів» від 22.06.2017 № 227 вбачається, що надати довідку про факт роботи та заробітну плату позивача за період з 13.01.1991 по 17.07.1995 в кооперативі «Підводник» не має можливості, оскільки документи з особового складу цієї організації на зберігання в архів не надходили.

Крім того, відповідно до листа Трудового архіву Білоцерківської міської ради від 23.06.2017 № 725/04-01 документи з особового складу кооперативу «Підводник» не надходили.

Судом першої інстанції були допитані в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, із трудових книжок, яких вбачається, що останні працювали на одному підприємстві та в один період із позивачем, та які підтвердили факт роботи позивача у кооперативі у спірний період.

Крім того, пенсійним органом не обґрунтовано підстав не зарахування до стажу позивача періоду одержання допомоги по безробіттю, хоча відповідний запис містить у трудовій книжці позивача.

В той же час, органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі (ст.101 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»).

За таких підстав, колегія суддів вважає наявним у позивача трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії згідно ч. 2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи викладене, УПФУ у м.Біла Церква Київської області неправомірно відмовило у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до частини 2 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому, з матеріалів справи вбачається, дотримання позивачем процедури звернення із належно оформленою заявою про призначення пенсії та досягнення віку. Вказане відповідачем не заперечується.

Посилання відповідача у відзові на апеляційну скаргу про наявність спору між позивачем та пенсійним органом щодо встановлення факту проживання/роботи позивача протягом 4 років до 01.01.1993 року на території зони посиленого радіоекологічного контролю є безпідставними, оскільки підставою відмови у призначенні пенсії відповідно до оскаржуваного рішення пенсійним органом зазначено саме недостатність стажу роботи.

Суд першої інстанції на зазначене вище увагу не звернув та дійшов передчасних висновків про відмову в задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, щодо позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльність пенсійного фонду щодо не призначення ОСОБА_2 пенсії, то колегія суддів звертає увагу, що за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії, відповідачем було прийняте відповідне рішення, а враховуючи те, що бездіяльність суб'єкта владних повноважень- це пасивна поведінка, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи, або нездійснення суб'єктом владних повноважень дій, які випливають із його повноважень на виконання вимог чинного законодавства та впливають на права, свободи та інтереси фізичної чи юридичної особи, колегія суддів вважає, що з боку відповідача відсутня бездіяльність. Відтак, в цій частині позовних вимог слід відмовити.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку належним та допустимим способом захисту порушеного права позивача є скасування рішення начальника Управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква від 13.10.2016 року №231/4248.

За таких обставин колегія суддів вбачає підстави для скасування рішення суду першої інстанції з ухвалення нового про скасувати рішення начальника Управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква від 13.10.2016 року №231/4248 та зобов'язання Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області призначити позивачу пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 243, 310, 315, 317, 321, 322, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2017 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення начальника Управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква від 13.10.2016 року №231/4248.

Зобов'язати Білоцерківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням дати звернення із заявою про призначення пенсії.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст складено 01 лютого 2018 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді А.Ю Кучма

В.О. Аліменко