Справа № 814/2402/17
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 р. № 814/2402/17
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейдовий термінал «КОНКОРД», вул. Лягіна, 4/1, м. Миколаїв,54001

до відповідача:Головного управління державної фіскальної служби у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м.Миколаїв,54001

про:визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації від 17.10.2017 № 2252/ІПК/10/14-29-12-06-21 , зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рейдовий термінал «КОНКОРД» (далі - позивач) звернулося із адміністративним позовом до Головного управління державної фіскальної служби у Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію щодо тлумачення механізму та необхідності сплати рентної плати за спеціальне використання води, наданої Головним управлінням державної фіскальної служби у Миколаївській області 17.10.2017р. за № 2252/ІПК/10/14-29-12-06-21, та зобов'язати Головне управління державної фіскальної служби у Миколаївській області надати нову індивідуальну податкову консультацію з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідач, розглядаючи його запит, діяв не в порядок і спосіб, які передбачені ст.255 Податкового кодексу України.

Відповідач позов не визнав, у відзиві до позову вказав, що відповідно до п.255.1 ст.255 Податкового кодексу України платниками Рентної плати є водокористувачі - суб'єкти господарювання, які використовують воду, зокрема, для потреб водного транспорту. Об'єктом оподаткування рентною платою для потреб водного транспорту є час використання поверхневих вод вантажним самохідним і несамохідним флотом, що експлуатується (залежно від тоннажності), та пасажирським флотом, що експлуатується (залежно від кількості місць) зазначена інформація знайшла своє відображення в пп.255.3.1 п.255.3 ст.255 Податкового кодексу України. Рентна плата не справляється за час використання річкового водного шляху морським водним транспортом Товариства виключно для заходження з моря у морський порт, розташований у пониззі річки. Подальший час використання поверхневих вод річкового водного шляху вантажним та пасажирським флотом (для входу, перебування на рейді та пересування між портами на річці) є об'єктом оподаткування рентною платою.

Представник позивача надав клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача не заперечував проти клопотання позивача.

Суд вважає, що справа може бути розглянута по суті на підставі наявних у справі доказів, а відсутність повноважних представників сторін, відповідно до ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає вирішенню спору.

Суд дослідив наявні в матеріалах справи докази, надав їм оцінку з застосуванням діючого на момент виникнення спору законодавства, та вирішив справу з огляду на наступне.

Позивач відповідно до положень пункту 52 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року N 2755-VI (далі - ПКУ) звернувся до відповідача із листом № 145/09-17 від 29.09.2017р. (а.с.10) про надання письмової консультації щодо тлумачення механізму та необхідності сплати рентної плати за спеціальне використання води, якщо судно використовує водний шлях для заходження у морський порт (рейд морського порту) та якщо судно використовує річковий та морський шляхи, коли мета його заходу в акваторії філій ДП «АМПУ» при експлуатації морського судна «PRINCESS NICOLE» (надалі - судно), прапор Україна.

Позивач в запиті навів маршрути руху морського судна «PRINCESS NICOLE» для здійснення вантажних операцій у північно-західній частині Чорного моря, Бузько - Дніпровсько - лиманському та Херсонському морському каналах, що, на його думку, не відносяться до річкового водного шляху.

Крім того, позивач в позові навів норми Податкового кодексу України, за якими рентна плата не справляється за морську воду, крім води з лиманів (пп. 255.4.9 пункту 255.4 статті 255 ПКУ), рентна плата не справляється з морського водного транспорту, який використовує річковий водний шлях виключно для заходження з моря у морський порт, розташований у пониззі річки, без використання спеціальних заходів забезпечення судноплавства (пп. 255.4.13 пункту 255.4 статті 255 ПКУ).

17.10.2017р. відповідачем листом № 2252/ІПК/10/14-29-12-06-21 (а.с.11) було надано оскаржувану податкову консультацію, в якій визначено, що відповідно до пункту 255.1 статті 255 Кодексу платниками Рентної плати є водокористувачі - суб'єкти господарювання, які використовують воду, зокрема, для потреб водного транспорту. Об'єктом оподаткування Рентною платою для потреб водного транспорту є час використання поверхневих вод вантажним самохідним і несамохідним флотом, що експлуатується (залежно від кількості місць) (підпункт 255.3.1 пункту255.3 статті 255 Кодексу). Згідно з підпунктом 255.4.13 пункту 255.4 статті 255 Кодексу Рентна плата не справляється з морського водного транспорту, який використовує річковий водний шлях виключно для заходження з моря у морський порт, розташований у пониззі річки, без використання спеціальних заходів забезпечення судноплавства (попуски води з водосховищ та шлюзування).

Відповідач стверджує, що Рентна плата не має справлятися за час використання річкового водного шляху морським водним транспортом позивача виключно для заходження з моря у морський порт, розташований у пониззі річки. Подальший час використання поверхневих вод річкового водного шляху вантажним та пасажирським флотом (для виходу, перебування на рейді та пересування між портами на річці) є об'єктом оподаткування Рентною платою.

Суд, проаналізувавши норми законодавства, дійшов висновку, що відповідно до п. 255.1 ст. 255 ПКУ, із змінами та доповненнями, платниками рентної плати за спеціальне використання води є водокористувачі - суб'єкти господарювання незалежно від форми власності: юридичні особи, їх філії, відділення, представництва, інші відокремлені підрозділи без утворення юридичної особи (крім бюджетних установ), постійні представництва нерезидентів, а також фізичні особи - підприємці, які використовують воду, отриману шляхом забору води з водних об'єктів (первинні водокористувачі) та/або від первинних або інших водокористувачів (вторинні водокористувачі), та використовують воду для потреб гідроенергетики, водного транспорту і рибництва.

Згідно з пп. 255.3.1 п. 255.3 ст. 255 ПКУ об'єктом оподаткування рентною платою за спеціальне використання води без її вилучення з водних об'єктів є, зокрема для потреб водного транспорту - час використання поверхневих вод вантажним самохідним і несамохідним флотом, що експлуатується (залежно від тоннажності), та пасажирським флотом, що експлуатується (залежно від кількості місць).

В свою чергу, ставки рентної плати, визначені в пп.255.5.4 п.255.5 ст.255 ПКУ за спеціальне використання води встановлюються для потреб водного транспорту з усіх річок, крім Дунаю, для вантажного самохідного і несамохідного флоту, що експлуатується, - 0,1659 гривні за 1 тоннаж - добу експлуатації.

Позивач в запиті та в позові зазначив, що судно «PRINCESS NICOLE» здійснює вантажно - розвантажувальні операції у наступних локаціях: ТОВ «Океан-судоремонт» - лиман; Рейд Миколаївської філії ДП «АМПУ» - лиман; Район довантаження Миколаївської філії ДП «АМПУ» - лиман; ТОВ «МСП Ніка-Тера» - лиман; Одеська філія ДП «АМПУ» - море; Херсонська філія ДП «АМПУ» - річка.

Згідно з підпунктом 255.4.9 пункту 255.4 статті 255 ПКУ Рентна плата не справляється за морську воду, крім води з лиманів.

Лиманом є затоплена водами моря пригирлова частина річкової долини або балки, визначення якого міститься у Водному кодексі України.

Судом встановлено, що нормами статті 255 ПКУ не визначено ставок рентної плати для потреб водного транспорту при використанні лиманів.

В свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.1996 року № 640 (далі - Постанова), затверджено перелік внутрішніх водних шляхів, що належать до категорії судноплавних.

Постановою визначено, що канал акваторії порту Миколаїв; Бузько-Дніпровсько-Лиманський канал; порт Миколаїв, підхідний канал; порт Дніпро-Бузький, підхідний канал, віднесено до морських шляхів.

Судом встановлено, що за умов запиту, морське судно «PRINCESS NICOLE» здійснює використання поверхневих вод, які віднесено до категорії морських шляхів.

Враховуючи норми ПКУ, Водного Кодексу та Постанови та дійсні умови експлуатації судна, суд вважає, що у позивача, за вищевказаних умов, відсутній об'єкт оподаткування рентною платою за спеціальне використання води для потреб водного транспорту, бо морське судно не використовує річковий водний шлях (тоннаж - доба), здійснення фактичних вантажних операцій відбувається на лимані, за яким ставки рентної плати для потреб водного транспорту ПКУ не визначені. До того ж, здійснення вантажних операцій у північно-західній частині Чорного моря, Бузько - Дніпровсько - лиманському та Херсонському морському каналах фактично відбувається на морських шляхах, що не є річковим водним шляхом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що зміст індивідуальної податкової консультації 17.10.2017р. за № 2252/ІПК/10/14-29-12-06-21, як правовий акт індивідуальної дії, наданої позивачу Головним управлінням державної фіскальної служби у Миколаївській області, суперечить нормам та змісту ПКУ відносно механізму та необхідності сплати рентної плати за спеціальне використання води для потреб водного транспорту при використанні лиманів при здійснені вантажних операцій на морських шляхах у північно-західній частині Чорного моря, Бузько - Дніпровсько - лиманському та Херсонському морському каналах морським судном «PRINCESS NICOLE».

Стаття 19 Конституції України зобов'язує орган влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 2, 9, 12, 19, 241 - 246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейдовий термінал «КОНКОРД» (вул. Лягіна, 4/1, м. Миколаїв, 54001 ідентифікаційний код 39871068) до Головного управління державної фіскальної служби у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001 ідентифікаційний код 39394277) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію, надану Головним управлінням державної фіскальної служби у Миколаївській області 17.10.2017р. за № 2252/ІПК/10/14-29-12-06-21.

3. Зобов'язати Головне управління державної фіскальної служби у Миколаївській області надати нову індивідуальну податкову консультацію з урахуванням висновків суду.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління державної фіскальної служби у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001 ідентифікаційний код 39394277) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейдовий термінал «КОНКОРД» (вул. Лягіна, 4/1, м. Миколаїв, 54001 ідентифікаційний код 39871068) судові витрати в розмірі 1600 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду - 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження - 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя О.М. Мельник