Справа № 815/3907/17
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/3907/17

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н. В.
Час та місце ухвалення судового рішення «---», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 28.09.2017р.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Вербицької Н.В., Джабурія О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої суддівської винагороди, -

ВСТАНОВИВ:

26.07.2017р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про визнання протиправними дій щодо нарахування та виплати йому з 01.01.2017 року суддівської винагороди із застосуванням розрахункової величини у розмірі 1600грн., а не в розмірі мінімальної заробітної плати, який встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік», стягнення на його користь з Державної судової адміністрації України недоплачену суддівську винагороду за період з 01 січня 2017 року по 25 липня 2017 року у загальному розмірі 154082,27грн. за вирахуванням податків та інших обов'язкових платежів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що суддівська винагорода протиправно виплачувалась йому у меншому розмірі, чим передбачено законодавством, вважає, що нарахування суддівської винагороди повинно здійснюватися виходячи з посадового окладу в розмірі 32000грн. (10 мінімальних заробітних плат), а не з розрахункової величини 1600грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року позов задоволений.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилається на помилкове застосування судом при вирішенні справи вимог закону, внаслідок чого просить постанову суду скасувати та прийняти нову про відмову у задоволенні позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що виплата суддівської винагороди позивачу здійснювалася на підставі та у розмірі, що визначені чинним законодавством України, а саме п.3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VIII, яким передбачено, що мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600грн.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області №5-1650/17 від 01.08.2017 року, позивач працював в Татарбунарському районному суді Одеської області на посаді голови суду та з січня 2017 року по липень 2017 року йому нараховано дохід у розмірі 154082,27грн. /а.с.22/

Не погоджуючись з розміром нарахованого та виплаченого розміру суддівської винагороди, позивач звернувся до суду з даним позовом до суду.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов до безпідставного висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.130 Конституції України, розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відповідно до ч.1 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1 ч.3 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Абзацом 1 ст.22 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач кваліфікаційне оцінювання не проходив, на посаду був призначений до набрання чинності Законом №1402-VIII. /а.с.4/

Натомість п. 23 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII визначено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з ч.3 ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI, посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Разом з тим, 01.01.2017 року набрав чинності Закон України від 06.12.16р. № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», пунктом 3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

При цьому, положення Закону України від 06.12.16 р. № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» не регулюють відносини судоустрою, проте, ними запроваджено зміни по відношенню до загального правового регулювання розміру заробітної плати, що має бути враховано при визначенні її величини.

Згідно з частиною першою статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

У відповідності до ст. 119 Бюджетного кодексу України нецільовим використанням бюджетних коштів є їх витрачання на цілі, що не відповідають: бюджетним призначенням, встановленим законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет); напрямам використання бюджетних коштів, визначеним у паспорті бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі) або в порядку використання бюджетних коштів; бюджетним асигнуванням (розпису бюджету, кошторису, плану використання бюджетних коштів).

Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.16р. №1801-VIII видатки на оплату праці суддів, що не пройшли кваліфікаційне оцінювання, виходячи з посадового окладу 32000грн. не передбачені, а тому відповідач не мав правових підстав для виплати суддівської винагороди позивачу поза межами видатків державного бюджету на його оплату праці.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішені справи невірно застосував норми матеріального права, тому постанова суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області задовольнити, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої суддівської винагороди.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий: А.В. Крусян

Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія