Справа № 804/6840/17
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2017 р. Справа № 804/6840/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Прудника С.В.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити певні дії, -
23 жовтня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» (далі - ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - Соборний ВДВС м.Дніпра, відповідач), в якому просить суд:
- зобов'язати Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області звільнити з-під арешту та зняти заборону на відчуження квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що був накладений постановою про відкриття виконавчого провадження ВП 9813370 від 04.11.2008 р. Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпроптеровського міського управління юстиції.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2017 р. відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
У судове засідання 11.12.2017 року представники сторін не прибули.
11.12.2017 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява про здійснення розгляду справи без участі представника.
Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання своїх представників не направив, 05.12.2017 р. надано заяву про здійснення розгляду справи без участі представника.
Третя особа до судового засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Правом на подання письмових пояснень не скористалась.
За викладених обставин, враховуючи, що в судове засідання прибули не всі особи, що беруть участь у розгляді справи, суд не вбачає підстав для відкладання розгляду справи, та вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній доказами у письмовому провадженні за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, відповідно до частин 4, 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з такого.
Іпотечний договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючкововю Т.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1706.
При цьому, згідно даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, власником квартири визначено ОСОБА_3.
Також, згідно даних наведеної Інформаційної довідки, строк виконання зобов'язання, з метою виконання якого накладено обтяження, встановлено 02.07.2018 року.
Вирішуючи спір суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на час накладення арешту на майно), заходами примусового виконання рішень є, в тому числі, звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника.
Частиною 2 статі 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також проведенням опису майна боржника і накладення на нього арешту. Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису й арешту майна боржника. Під час проведення опису й арешту майна боржника державний виконавець вправі оголосити заборону розпоряджатися ним, а у разі потреби обмежити права користування майном або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису й арешту.
Звернення державним виконавцем стягнення на заставлене майно врегульовано статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження». В ній зазначено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (частина 8). Стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя (частина 1). Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю (частина 3). Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна (частина 4).
Верховний Суд України в листі від 01.02.2015 року про аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна, висловив таку правову позицію щодо вирішення спорів про звільнення майна, яке є предметом іпотеки, з-під арешту, накладеного державним виконавцем у процесі здійснення виконавчого провадження.
Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до частини 5 цієї норми у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження (конкретні випадки визначені в частинах 1-4 указаної статті) арешт із майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.
Згідно із частиною 4 цієї норми заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. При цьому встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у випадках, передбачених частиною 3 статті 54 цього самого закону. Вказані норми безпосередньо стосуються арешту як складової виконання рішення суду про задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями.
За приписами частини 2 статті 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.
Згідно статті 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору.
Відповідно до частини 1 статті 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Право Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на звернення стягнення на предмет іпотеки не реалізовано.
Крім того, спірний арешт постановою Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпроптеровського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 04.11.2008 року по виконавчому провадженні № 9813370 накладено щодо об'єкта нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, власником якої значиться ОСОБА_3, а не ОСОБА_1, як вказує позивач.
Отже, за сукупності встановлених обставин, з огляду на передбачені Законом України «Про виконавче провадження» засоби забезпечення реального виконання вимог виконавчих документів, Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпроптеровського міського управління юстиції під час провадження виконавчих дій, правомірно 29.03.2011 року зареєстровано арешт нерухомого майна.
Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Враховуючи вище викладене, оскільки доводи позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 11, 14, 70, 71, 86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник