Справа № 147/815/17
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 147/815/17

Головуючий у 1-й інстанції: Волошин І.А.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

06 лютого 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 06 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Тростянецького районного суду Вінницької області з позовом до Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області у якому просила суд визнати протиправними дії Бершадського об'єднаного управління ПФУ Вінницької області щодо відмови у призначенні пенсії по втраті годувальника та зобов'язати відповідача призначити пенсію по втраті годувальника відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" починаючи з 01.03.2017 року, виходячи з розміру пенсії померлого чоловіка.

Позов мотивований тим, що вона є вдовою померлого 25.08.2014 року ОСОБА_3 Чоловік був ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії зі статусом інваліда війни. В серпні 2017 року позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії по втраті годувальника у зв'язку зі смертю чоловіка. Однак, листом Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області їй було відмовлено у призначенні такої пенсії. Вважає дану відмову Управління неправомірною, оскільки як дружина, яка не взяла повторний шлюб, а чоловік помер внаслідок захворювання пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи має право на призначення дострокової пенсії по втраті годувальника.

Постановою Тростянецького районного суду Вінницької області від 06 грудня 2017 року позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Бершадського об'єднаного управління ПФУ Вінницької області щодо відмови у призначенні пенсії по втраті годувальника ОСОБА_2;

- зобов'язано Бершадське об'єднане управління ПФУ Вінницької області призначити та виплачувати ОСОБА_2 пенсію по втраті годувальника відповідно до статі 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 08 серпня 2017 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки померлий ОСОБА_3 отримував пенсію відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", помер внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а позивач відповідно до положень ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є непрацездатним членом сім'ї померлого годувальника, так як досягла 55-річного віку, а тому вона має право на отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника в розмірі 50% пенсії по інвалідності померлого годувальника відповідно дост.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач не належить до числа непрацездатних осіб, що перебували на утриманні померлого чоловіка, а тому відповідно до чинного законодавства не має права на отримання пенсії по втраті годувальника.

Відповідно п.1 ч.1 ст.311 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-АМ № 494701 від 31.10.1982 року.

ОСОБА_3 був ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії та інвалідом війни. 25.08.2014 року він помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 І-АМ № 286130.

Згідно експертного висновку № 8984 від 13.06.2016 року Центральної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв'язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, захворювання ОСОБА_3, що призвело до смерті, пов'язане з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

06.07.2016 року позивачу видане посвідчення, як дружині померлого громадянина із числа ліквідаторів першої категорії, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

З довідки №476 від 01.08.2017 року виданою виконкомом Гордіївської сільської ради Тростянецького району Вінницької області встановлено, що ОСОБА_2 проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 до дня його смерті 25.08.2014 року в с.В.Стратіївка, Тростянецького району. Після смерті чоловіка вдруге заміж не вийшла.

08.08.2017 року позивач звернулася до відповідача з письмовою заявою щодо призначення пенсії по втраті годувальника.

Однак, листом Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області №1-13 від 16.08.2017 року позивача повідомлено, що призначення пенсії дружині померлого учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи із зниженням пенсійного віку Законом України " Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не передбачено, а також зазначено, що положення статті 16 Закону України" Про пенсійне забезпечення" не можуть бути застосовані щодо призначення пенсії за віком після досягнення 50-річного віку.

Вважаючи вказану відмову щодо призначення пенсії по втраті годувальника протиправною позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-ХІІ).

Згідно ст. 13 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" держава взяла на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язалась відшкодувати її за пошкодження здоров'я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та за втрату годувальника, якщо його смерть пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Відповідно до ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції чинній на момент подання позовної заяви) пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань, а саме: пунктом 11 Постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23 листопада 2011 року №1210, визначений мінімальний розмір пенсії, який становить на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії по інвалідності померлого годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Частиною 2 статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що непрацездатними членами сім'ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), -до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти-до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування;

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

З матеріалів справи встановлено, що позивач станом на 28.06.2014 року не досягла віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Також відсутні відомості про те, що вона є особою з інвалідністю чи перебувала на повному утриманні померлого годувальника.

Колегія суддів звертає увагу, що єдиним нормативно-правовим, який містить перелік осіб, які вважаються такими, що втратили годувальника є Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Як передбачено п. 3 ч. 1ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Як вбачається з поданої заяви про призначення пенсії, позивач звернулась до Пенсійного органу щодо призначення пенсії по втраті годувальника 08 серпня 2017 року, тобто з порушення строку, визначених законом.

За таких обставин, оскільки позивач у розумінні Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є працездатною особою та звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії по втраті годувальника більш як 12 місяців з дня смерті чоловіка, а тому колегія суддів вважає, що позовні вимоги є безпідставними, передчасними та задоволенню не підлягають.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, постанову суду першої інстанції належить скасувати і прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області задовольнити повністю.

Постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 06 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправними дій скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6