Справа № 580/865/17
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Бакланов Р.В.

Суддя-доповідач: Бартош Н.С.

01 лютого 2018 р. м. ХарківСправа № 580/865/17

Харківський апеляційний адміністративний суд

колегія суддів у складі:

головуючого судді Бартош Н.С.,

суддів: Мінаєвої О.М., Русанової В.Б.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на додаткову постанову, суддя Бакланов Р.В., Лебединського районного суду Сумської області від 11.12.2017р. (повний текст постанови складено 11.12.17 р.) по справі № 580/865/17

за позовом ОСОБА_2

до Секретаря Будильської сільської ради Сюсюрченко Олени Вікторівни

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Заявник, ОСОБА_2, звернувся до Лебединського районного суду Сумської області із заявою, в якій просив ухвалити додаткову постанову, якою компенсувати позиву судові витрати у розмірі 558,96 грн.

Додатковою постановою Лебединського районного суду Сумської області від 11.12.2017р. по справі № 580/865/17 заяву задоволено частково: стягнуто з Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судові витрати, а саме - витрати пов'язані з прибуттям до суду розмірі 22 гривні 96 коп. та компенсацію за відрив від звичайних занять - 308 гривень., всього стягнувши - 330 грн. 96 коп.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити додаткову постанову Лебединського районного суду Сумської області від 11.12.2017р. по справі № 580/865/17 шляхом її доповнення реченням наступного змісту: «Стягнути з Будильської сільської ради на користь ОСОБА_2 добові витрати в сумі 240 грн.», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши додаткову постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.07.2017 р. Лебединськми районним судом Сумської області була ухвалена постанова у адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до секретаря Будильської сільської ради Сюсюрченко Олени Вікторівни про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до секретаря Будильської сільської ради Сумської області задоволений у повному обсязі. Ухвалою Харківського адміністративного апеляційного суду від 12.10.2017 р. постанову Лебединського районного суду Сумської області від 10.07.2017 р. по справі № 580/865/17 залишено без змін.

Оскільки постановою Лебединського районного суду Сумської від 10.07.2017 р. не було вирішене питання стягнення судових витрат, позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткової постанови.

Частково задовольняючи подану заяву, суд першої інстанції дійшов до висновку, що заява є обґрунтованою в частині стягнення компенсації за відрив від звичайних занять у розмірі 308,00 грн. та витрат, пов'язаних з проїздом у розмірі 22,96 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 87 КАС України (в редакції, яка діяла на момент ухвалення рішення суду першої інстанції) судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Згідно зі ст. 91 КАС України (в редакції, яка діяла на момент ухвалення рішення суду першої інстанції) витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представнику сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З наведеного вбачається, що приписами КАС України (в редакції, яка діяла на момент ухвалення рішення суду першої інстанції), було передбачено сплату добових, зокрема, особі на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень.

У зв'язку з цим, апелянт по справі вважає, що він має право на компенсацію добових витрат незалежно від того, чи він є працюючою особою чи ні.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що Кодекс адміністративного судочинства України не містить визначення терміну «добові», а постановою Кабінету Міністрів від 27.04.2006 р. № 590 «Про граничний розмір компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави", на який послався позивач в апеляційній скарзі, не передбачено компенсацію добових витрат у зв'язку з участю у судових засіданнях по адміністративній справі.

Відповідно до ст. 121 КЗпП України працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлених законодавством.

При цьому, добові - це витрати на харчування та фінансування інших особистих потреб сторони та (або) її представника у разі переїзду до іншого населеного пункту. Ці витрати можуть бути підтверджені касовими чеками, рахунком готелю тощо.

Колегія суддів зазначає, що відрядженням є поїздка працівника за розпорядженням керівника підприємства (організації, установи) для виконання службового доручення поза місцем роботи. На весь період відрядження, у тому числі часу перебування в дорозі, за працівником зберігаються місце роботи (посада), середній заробіток і сплачуються добові за кожен день перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення й назад та витрати за найм житла.

При цьому, Постанова Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 р. № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» врегульовує відносини щодо розміру, порядку нарахування та виплати суми витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів між роботодавцем та працівником.

Проте, ОСОБА_2 приймав участь у справі як позивач, не представляв інтереси підприємства (установи, організації), доказів направлення його у відрядження підприємством, установою та організацією, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів, а отже доказів понесення таких витрат не надав.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку щодо відсутності підстав для стягнення на користь ОСОБА_2 суми добових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що додаткова постанова Лебединського районного суду Сумської області від 11.12.2017р. по справі № 580/865/17 прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткову постанову Лебединського районного суду Сумської області від 11.12.2017р. по справі № 580/865/17 - залишити без задоволення.

Додаткову постанову Лебединського районного суду Сумської області від 11.12.2017р. по справі № 580/865/17 за позовом ОСОБА_2 до Секретаря Будильської сільської ради Сюсюрченко Олени Вікторівни, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку і строки, визначені ст. ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва В.Б. Русанова

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 06.02.2018 року.