Справа № 237/4288/17
Суддя: Ліпчанський С. М.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 237/4288/17
Провадження № 2-а/237/17/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

16.01.18 року м. Курахове

Мар'їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Ліпчанського С.М.,

секретаря Бахтіярової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Курахове Мар'їнського району Донецької області адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Марїнському районі Донецької області, третя особа: Управління соціального захисту про захист порушеного невизнаного права та зобовязання поновлення та виплати пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому з просила:

- визнати незаконними дії Управління Пенсійного Фонду України в Мар'їнському районі Донецької області щодо невиплати ОСОБА_2 пенсії.

- зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Мар'їнському районі Донецької області поновити виплату пенсії ОСОБА_1, починаючи з листопада 2017 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 18.04.2017 року позивач перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Марїнському районі Донецької області, як внутрішньо переміщена особа. З 01.11.2017 року позивачу була призупинена виплата пенсії по особовому рахунку, після встановлення факту безпідставної виплати пенсії за відсутності реєстрації в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб.

Відтак починаючи з 01.11.2017 року Відповідачем не здійснювалась виплата належної Позивачу пенсії.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, вважає бездіяльність відповідача протиправною і такою, що порушує конституційні права на отримання пенсії, яка є єдиним джерелом доходу ОСОБА_1 та просить суд захистити право на отримання пенсії. Зазначила, що інших соціальних виплат окрім пенсії її довіритель не отримує.

Представники відповідача у судове засідання не зявилась, про дату час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Представник третьої особи не зявилась, про дату час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

18.04.2017 року позивач зареєструвалась на постійне місце проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1, як внутрішньо переміщена особа.

З 18.04.2017 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в Марїнському районі Донецької області, як внутрішньо переміщена особа.

Судом застовується законодавство на час виникнення правовідносин.

Щодо позовних вимог позивач в частині визнання протиправною бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області щодо невиплати їй пенсії, починаючи з листопада 2017 року та зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області поновити виплату пенсії позивачу, суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за № 1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно із ч. 1 ст. 47 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за № 1058-IV, пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі, за зазначеним в заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

У ст. 49 цього Закону зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 ст. 49 цього Закону поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Системний аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави зробити висновок про те, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав визначених Законом № 1058.

З огляду на наведене, суд вказує на те, що відповідачем рішення про припинення виплати пенсії позивачу з листопада 2017 року не приймалось. За таких обставин у позивача відсутні підстави звертатися до управління з заявою про поновлення виплати пенсії.

Суд вважає за необхідне відмітити, що припинення виплати пенсії на підставі положень постанов Кабінету Міністрів України без вирішення цього питання шляхом прийняття відповідного рішення не входить до вказаного вище переліку випадків, відповідно до яких припиняється виплата пенсії, а тому не може бути підставою для її припинення, оскільки право соціального захисту, у тому числі пенсійне забезпечення, гарантовано кожному громадянину України.

Висновки суду першої інстанції узгоджуються із рішеннями ЄСПЛ, так, як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні в справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У п. 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечено без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відтак суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати пенсії та зобов'язання відповідача поновити виплату пенсії з листопада 2017 року підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС Украни при задоволенні позову сторони, яка не є субєктои владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті, відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі або якщо відповідачем у справі виступила його посадова чи службова особа.

Позивач при звернення до суду судовий збір не сплатила, а отже судові витрати стягнути з Управління Пенсійного Фонду України на користь держави.

На підставі викладеного, керуючисьст. 46 Констутуції України, ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», ст.47,49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003за№ 1058-IV, ст. ст. 7, 9,10, 242, 244-246 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Марїнському районі Донецької області, третя особа: Управління соціального захисту населення Марїнської райдержадміністрації про захист порушеного невизнаного права та зобовязання поновлення та виплати пенсії задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного Фонду України в Марїнському районі Донецької області щодо тимчасового припинення виплати пенсії незаконними.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Марїнському районі Донецької області поновити з 01.11.2017 року виплату пенсії ОСОБА_1, у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Стягнути з бюджетних асигнувань Управління Пенсійного Фонду України в Марїнському районі Донецької області судовий збір на користь держави у розмірі 640 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Мар'їнський районний суд Донецької області протягом 30 днів від дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.М. Ліпчанський

Дата документу 16.01.2018