Справа № 490/5769/17
Суддя: Гуденко О. А.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/514/2017 Справа № 490/5769/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2018 року м.Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1,
при секретарі - Кваші С.О.,
за участю позивача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Центрального районного суду м.Миколаєва адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,
04 липня 2017 року позивач звернувся до суду з заявою до Миколаївської міської ради про оскарження рішень Миколаївської міської ради від 21.12.2000р., яким внесено зміни до пункту 1 рішення ММР №17/20 «Про увіковічення пам'яті Миколаївського міського голови ОСОБА_4О.» від 03.03.2000 року з викладенням його в такій редакції :Доручити виконкому міської ради до 1 січня внести зміни і пропозиції щодо присвоєння одній з вулиць м.Миколаєва імені ОСОБА_4 Прейменувати вулицю Паркову у вулицю ОСОБА_4О.
В обгрунтування позову позивач вказує, що оскаржуване рішення ММР від 21.12.2000 року до теперішнього часу ніде не опубліковане, отже дізнався про нього лише 06 лютого 2017 року, коли отримав стенограму засідання ради віжд 21 грудня 2000 року . Він є мешканцем вулиці Паркова, назва якої відповідає її місцерозташуванню, тоді я к ОСОБА_4 був комуністом , який закінчив вищу школу КПРС.
Як слідує з стенограми засідання міської ради від 21.12.2000р., головуючий не оголошував назви проекту оскаржуваного рішення, не повідомляв про наявнсть попереднього погодження проекту, наявність попереднього засіднання міськвиконкому , що свідчить про прийняття даного рішення з порушенням Регламенту ММР. Крім того, оскаржуване рішення не відповідає затвердженій 30.08.1996р. Концепції зміни топоніміки м.Миколаєва, у якій вказано, що в основу формування топоніміки має бути покладений принцип історизму та врахування громадської думки, які були порушені. Оскільки оскаржуване рішення суперечить інтересам мешканців вулиці, то просив визнати його протиправним та нечинним.
В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з викладених підстав. Чітко зазначив , що вважає це рішення самостійним рішенням, яке є окремо прийняте від рішення ММР також від 21 грудня 2000 року за №26/1 від 21.12.2000р. «Про перейменування вулиці Паркової у вулицю ОСОБА_4 та внесення змін до п.1 рішення міської ради від 03.03.2000р №17/20», оскільки останнє підробним. Отже оскаржуване рішення без номеру після скасування рішення № 26/1 - стає чинним і може бути виконане до 1 січня будь-якого року і в подальшому, що грубо порушує його права як мешканця вулиці.
Відповідач позов не визнав з підстав наведених в заперечення по справі. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, з підстав наведених в письмових запереченнях. Звернув увагу суду на те, що , по-перше, позивач був обізнаний про назву вулиці щонайменше в березні 2016 року, коли відбувалися громадськы слухання щодо повернення вулиці ОСОБА_4 первісної назви Паркова. По друге, за наслідками обговорення на сесії, що зафіксоване у згаданій стенограмі , прийнято рішення Миколаївської міської ради від 21.12.2000р.№26/1"Про перейменування вул.Паркової у вул.ОСОБА_4О." та внесення змін до п.1 рішення міської ради від 03.03.2000р. №17/20» - і під час прийняття якого ММР діяла на підставі, у спосіб та в межах повноважень відповідно до чинного законодавства України.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п.41 ч.1ст.26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою в межах і порядку, визначених цим та іншими законами.
Відповідно до п.1 ст.37 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі власні (самоврядні) повноваження, як підготовка і внесення на розгляд ради питань щодо найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, розташованих на території відповідного населеного пункту.
Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішенням Конституційного Суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009 року визначено, що гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України. З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Такі ж положення закріплені у статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування.

Відповідно рішення Миколаївської міської ради №17/20 від 03.03.2000р. - вирішено доручити виконкому міської ради до 01.05.2000р. внести пропозиції щодо присвоєння однієї із вулиць Центрального району м.Миколаєва імені міського голови ОСОБА_4

Як вбачається зі стенограми двадцять шостої сесії Миколаївського міської ради від 21.12.2000р. , міський голова ОСОБА_5 запропонував поставити на голосування і внести зміни до п.1 рішення міської ради «Про увіковічення пам'яті Миколаївського міського голови ОСОБА_4 » від 03.03.2000р. виклавши його в такій редакції: «Доручити виконкому міської ради до 1 січня внести зміни і пропозиції щодо присвоєння однієї із вулиць м.Миколаєва імені ОСОБА_4 Перейменувати вулицю Паркову у вулицю ОСОБА_4О.». Згідно тексту стенограми вбачається, що міський голова доповів що рішенням Про увіковічення пам'яті Миколаївського міського голови ОСОБА_4О. було доручено міській раді внести пропозиції щодо присвоєння одній з вулиць м.Миколаєва його імені. На підставі висновків по топономіці міста у травні потосного року до міської ради були надані для попереднього розгляду пропозиції щодо перейменування у вул.ОСОБА_4 таких вулиць:Будівельників, Миколаївська, Молодогвардійська. Жодна з цих пропозицій не знайшла підтримки у більшості депутатського корпусу , тому після повторного розгляду цього питання комісією була внесена пропозиція про перейменування вул.Паркова. Ця пропозиція була розглянута на 12 постійних комісіях і була підтримана більшістю депутатського корпусу. Зазначено про погодження профільними комісіями ММР. З метою дотримання юридичних норм і урахуванням пропозицій комісії з питань праці та соціального захисту населення до попереднього проекту рішення включено пункт про внесення змін до пункту 1 рішення міської ради від 03.03.2000 року. Цей проект і був вручений того ж дня депутатам.

Як вбачається з матеріалів справи - за наслідками голосування було прийнято рішення Миколаївської міської ради №26/1 від 21.12.2000р. згідно якого внесено зміни до п.1 рішення Миколаївської міської ради«Про увіковічення пам'яті Миколаївського міського голови ОСОБА_4О.» від 03.03.2000р.№17/20. - Доручити виконкому міської ради до 01.05.2000р. внести пропозиції щодо присвоєння одній з вулиць м.Миколаєва імені міського голови ОСОБА_4 Перейменувати вулицю Паркову у вулицю ОСОБА_4О.

Постановою Центрального районного суду від 04 жовтня 2017 року по справі № 490/2300/17 за позовом ОСОБА_2 до ММР про визнання протиправним рішення - позов задоволено. Рішення Миколаївської міської ради №26/1 від 21.12.2000р. «Про перейменування вулиці Паркової у вулицю ОСОБА_4 та внесення змін до п.1 рішення міської ради від 03.03.2000р №17/20» визнано протиправним та скасувано. Рішення суду не набрало законної сили, оскаржено відповідачем , відкрито апеляційне провадження.

Як вбачається з тексту вищезазначеного рішення, обгрунтуванням позовних вимог , як наслідок і тими обставинами, з приводу яких надана оцінка судом, було порушення ММР Регламенту Миколаївської міської ради , а саме : наявність лише ознайомлення з проектом рішення міської ради про перейменування рішення, однак відсутність погодження з головами комісії ; відстуність доказів , що проект оскаржуваного рішення був попередньо розглянутий на засідання виконкому Миколаївської міської ради. Таким чином, судом досліджено, що в порушення пункту 5 ст.4.15 Регламенту виконавчий комітет Миколаївської міської ради попередньо не розглядав проект оскаржуваного рішення, щодо внесення змін в перейменування вулиці Паркової у вулицю ОСОБА_4 та внесення змін до п.1 рішення міської ради від 03.03.2000р №17/20ж. Судом досліджені витяги з протоколів засідань постійних комісій міської ради , згідно яких суд дійшов висновку, що постійні депутатські комісії міської ради розглядали проект рішення «Про перейменуванні вул.Парковой в вул.ОСОБА_4О.». На розгляд же сесії виносився інший проект рішення - про доручення виконкому внести пропозиції щодо присвоєння одній із вулиць імені міського голови. Тобто більшість депутатських комісій розглядали не той проект рішення, який був винесений головою на розгляд сесії міської ради, і в порушення регламенту не обговорювали проект рішення що був попередньо розглянутий на виконкомі міської ради.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до виводу, що оскаржуване рішення не відповідає тому, яке виносив на голосування міський голова на сесії, яке озвучив міський голова. Виконкомом міської ради проект оскаржуваного рішення попередньо не розглядав. Постійні депутатські комісії міської ради при підготовці проекту рішення обговорювали не те рішення, яке виносилося на розгляд ради. Оскаржуване рішення не відповідає концепції міста по топоміміці, оскаржуване рішення не виносилося на обговорення громадськості. Отже, оскаржуване рішення прийняте з порушенням процедури його прийняття, визначеної регламентом міської ради, та по суті не відповідає тому, яке розглядала рада на своєму засіданні, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити.

Що стосується твердження позивача, що зазначене в стенограмі формулювання редакції рішення ММР від 20.12.2000 р. Доручити виконкому міської ради до 1 січня внести зміни і пропозиції щодо присвоєння одній із вулиць м.Миколаєва імені ОСОБА_4 Перейменувати вулицю Паркову у вулицю ОСОБА_4О. - є окремим рішенням, ніж те, що оформлене і опубліковано і повністю виконане рішення № 26/1 від 20.12.2000 р. - є наслідком помилкового тлумачення ОСОБА_2 норм права.

Так, Згідно Рішення Миколаївської міської ради №15/3 від 10.12.1999 «Про затвердження Регламенту Миколаївської міської ради» ( в редакції чминній на час прийняття оспорюваного рішення) - відповідно до ч.1,3 ст. 5.1 Регламенту на пленарних засіданнях ррада приймає нормативні та інші акти у формі рішень. При встановленні результатів голосування до загального складу Ради включається міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні Ради, і враховується його голос. Рішення ради у пятиденний строк з моменту його прийняття підписується головуючим на засіданні ради.

Згідно Розділу Шостого Регламенту , рішення ради (ст. 6.2.) нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, у разі виявлення невідповідності опублікованого тексту з оригіналом виправлення рішення проводяться негайно.

За ст. 6.8. засідння міської ради стенографується або записується на магнітну плівку.Стенограма повинна повністю відбивати хід обговорення. У випадку допущення у стенограмі стилістичних неточностей , апарат ради разом із зацікавленим депутатом уточнюють текст виступу.

З наведеного чітко випливає висновок, що прийняті на засіданні ради рішення за наслідками голосування повинні мати письмовий вираз у вигляді викладеного надрукованого тексту рішення за підписом головуючого. Виписаному відповідає ( за формою та структурою) рішення ММР від 21.12.2000 року № 26/1, яке оформлено за наслідками голосування, яке відбулося на засіданні 26-ї сесії ХХІІ скликання.А стенограма це фактично є лише розгорнуте викладення протоколу засідання ради, отже вважати, що викладені в стенограмі фрази, навіть якщо вони стилистично відрізняються від надрукованого рішення ММР , є окремим рішенням ММР є хибним.

За такого, оскаржуване в межах даного адміністративного позову рішення не є прийнятим, а отже не можна визнати неправомірним рішення, яке не прийнято. Наведене є підставою для відмови у задоволенні позову.

Що стосується інших підстав, то з вищевикладеного вбачається, що судом в межах справи № 490/2300/17 розглянуті всі ті обставини порушення Регламенту ММР та невідповідності перейменування вулиці Концепції топономіки міста Миколаєва , на які посилається ОСОБА_2 І в даному позові. Рішення не набрало законної сили, провадження по справі триває , отже в межах даного позову суд не вправі давати оцінку тим обставинам, які стали підставою для оскарження позивачем рішення Миколаївської міської ради №26/1 від 21.12.2000р. «Про перейменування вулиці Паркової у вулицю ОСОБА_4 та внесення змін до п.1 рішення міської ради від 03.03.2000р №17/20» .

Щодо доводів відповідача, що позивачем пропущено строк звернення до суду визначений ст.99 КАС України ( в редакції на час звернення до суду з цим позовом) , то суд приходить до висновку, що такий позивачем не пропущено, оскільки позивач оскаржує правомірність прийнятого відповідачем рішення, про текст якого, який на його думку викладено в стенограмі засідання сесії ММР, йому стало відомео лише при отримання копії цієї стенограми в лютому 2017р. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем строк звернення до суду не пропущено.

Відповідно до ст. 143 КАС України, судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.2-9, 77, 242-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради про визнання рішення протиправним - відмовити.

Апеляційна скарга подається до Одеського адміністративного апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Суддя О.А. Гуденко