Справа № 826/17465/16
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 лютого 2018 року № 826/17465/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовомОСОБА_1
доУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича (Відповідач-1)
Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (Відповідач-2)
про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із позовом до суду в якому просить суд, з урахуванням заяви від 03.10.2017 (а.с. 77):

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. щодо не включення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню та які знаходяться на рахунку № НОМЕР_3, що відкритий на ім'я ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) у ПАТ «Банк Михайлівський»;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), як вкладника, який має право на відшкодування коштів які знаходяться на рахунку НОМЕР_4, що відкритий на ім'я ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) у ПАТ «Банк Михайлівський»;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) до Загального реєстру вкладників ПАТ "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на повну суму коштів, які знаходяться на рахунку НОМЕР_4, що відкритий на ім'я ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) у ПАТ «Банк Михайлівський».

Також позивач просить зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання.

Позивач в обґрунтування позову зазначає наступне.

Між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» (Банк) та ОСОБА_1 (Клієнт/Позивач) укладено договір банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний» №980-004-000000061 від 27.03.2014, відповідно до якого, банк по ініціативі Клієнта відкриває на його ім'я поточний рахунок НОМЕР_4 в гривні для зберігання грошей Клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, а Клієнт зобов'язується оплачувати послуги Банку.

Позивач зазначає (1), що 20.01.2016 між Позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» був укладений договір № 980-004-000178997. 20.01.2016 Позивач перерахував кошти у сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією № QS568601 від 20.01.2016 року.

Позивач також зазначає (2), що 29.01.2016 між Позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» був укладений договір № 980-004-000183181. 29.01.2016 Позивач перерахував грошові кошти у сумі 20 000 (Двадцять тисяч) грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією № QS545401 від 29.01.2016.

Окрім того, (3) 18.02.2016 між Позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» (Сторона-2) був укладений договір № 980-004-000191420. 1802.2016 Позивач перерахував грошові кошти у сумі 20 000 двадцять тисяч) грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією № QS331701 від 18.02.2016 року.

Крім того (4), 01.03.2016 між Позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» був укладений договір № 980-004-000196708. 01.03.2016 Позивач перерахував грошові кошти у сумі 10 000 грн. відповідно до квитанцією № QS332501 від 01.03.2016 року.

26.04.2016 (5) між Позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладений договір № 980-004-000228118. 26.04.2016 Позивач перерахував грошові кошти у сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.

Окрім того (6), 15.05.2016 між Позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» був укладений договір № 980-004-000239709. 25.05.2016 Позивач перерахував грошові кошти у сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 3233220 від 16.05.2016.

Позивач зазначає, що у всіх вище зазначених договорах був єдиний банківський рахунок НОМЕР_4 для сплати ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» Позивачу процентів та повернення депозитних коштів.

Позивач звертає увагу, що у всіх випадках Банк не був стороною вищевказаних договорів (за переліком). Позивач наголошує на тому, що відсутні докази інформування позивача про те, що на кошти, передані у позику ТОВ «ІРЦ», не поширюються гарантії, передбачені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Враховуючи своє право на подання заяви про дострокове повернення коштів, позивач 16.05.2016, як зазначено у позові, звернувся до ТОВ «ІРЦ» з відповідною заявою про дострокове повернення коштів.

Позивач зазначає, що 19.05.2016 ТОВ «ІРЦ» здійснило переказ коштів у сумі 110 000 грн. на рахунок позивача у Банку з призначенням платежу - повернення коштів за договором. Позивач зазначає, що також було зараховано проценти у сумі 747,33 грн. При цьому, як зазначає позивач, ТОВ «ІРЦ» також відповідно до умов договору мало право достроково повернути кошти.

Надалі, 23.05.2016 було прийнято рішення НБУ про віднесення Банку до категорії неплатоспроможних та 23.05.2016 Фондом введено тимчасову адміністрацію у банку.

12.07.2016 НБУ прийняв рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Банку, у зв'язку з чим 12.07.2016 Фондом прийнято рішення про початок процедури ліквідації банку.

Позивач зазначає, що 13.07.2016 розпочато виплати гарантованої суми відшкодування.

Після прибуття з паспортом для отримання суми гарантованого відшкодування позивачем було з'ясовано, що його не включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

20.07.2016, як зазначає позивач, у телефонному режимі йому повідомлено про нікчемність договору депозиту на підставі ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому відсутні підстави для виплати.

Між іншим, у довідці від 10.08.2016 № 3Г3/1760 та у повідомленні від 15.08.2016 зазначається, про нікчемність правочину та вказується про нікчемність переказу коштів (транзакцій) здійснених 19.05.2016:

- ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» за вищевказаними договорами з повернення коштів позивачу та

- ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» в сумі 747, 33 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів згідно з Договорами № 980-004-000163163, № 980-004-300167860, № 980-004-000178997, № 980-004-000183181, № 980-004-000191420, № 980-004-300196708, № 980-000228118, № 980-004-000239709 на рахунок НОМЕР_4 що належать ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1).

Позивач у той же час звертає увагу на те, що власне договір банківського рахунку, укладений позивачем безпосередньо з Банком, та на підставі якого відкритого поточний рахунок, не був віднесений до категорії нікчемних.

Позивач вважає безпідставною відмову Уповноваженої особи Фонду щодо включення позивача до переліку вкладників для виплати гарантованої суми відшкодування, оскільки позивач є вкладником, кошти на рахунку - вкладом, а відтак наявні всі підстави для організації виплати гарантованої суми відшкодування.

У додаткових поясненнях від 03.10.2017 (а.с. 77) позивач наголошує на тому, він не був включений до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, у розмірі 110 000 грн., що є сумою коштів, повернутих від ТОВ «ІРЦ». Позивач наголошує, що в Уповноваженої особи Фонду не було підстав для визнання нікчемними правочинів з повернення позивачу коштів у розмірі 110 000 грн.

Відтак, позивач просить задовольнити позов. Позивач просив розглянути справу в письмовому провадженні (а.с.76).

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб заперечував проти позову, зазначаючи про передчасність заявленнх вимог, оскільки Фонд затверджує загальний реєстр відшкодування вкладникам виключно на підставі переліку вкладників, складеного та наданого Уповноваженою особою.

Фонд зазначає (а.с. 51, 52), що Уповноваженою особою Фонду було визначено позивачеві суму для відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду у розмірі 30 555,43 грн, яка отримано позивачем 09.08.2016.

Уповноважена особа Фонду у письмових поясненнях/запереченнях зазначає, що за договорами позики № 980-004-000163163 від 16.12.2015 та № 980-004-000167860 від 25.12.2015 позивачем подано заяву про включення до переліку вкладників. 19.07.2016 було прийнято рішення про розблокування 432,12 грн., 12.12.2016 - про розблокування 30 123,31 грн., 12.05.2017 - про розблокування 10 000 грн. та внесення змін до відповідного переліку, які були направлені до Фонду. Претензії позивача до Уповноваженої особи Фонду початково містилися у позовній заяві та надалі, згідно заяви (а.с. 77), були зняті.

В іншій частині щодо реалізації договорів позики між позивачем з ТОВ «ІРЦ», відповідач зазначає, що відповідно до п. 8.3 договорів сторони підтверджують, що договори є договорами позики та регулюють відносини Сторін, що пов'язані з наданням позики Позивачем ТОВ «ІРЦ» у сумі, на строк та у порядку, передбаченому договором, в зв'язку з чим взаємовідносини сторін за цим Договором регулюються ст.ст. 1046-1053 Цивільного кодексу України та іншими нормативно-правовими актами, що встановлюють правила та вимоги до договорів позики.

Отже, як зазначає відповідач, суму коштів, що обліковується на рахунку Позивача, останній отримав на умовах договорів та вони є сумою поверненої позики та процентів за користування нею. Тобто, як зазначає відповідач, вказані грошові кошти отримані Позивачем на підставі договору позики.

Уповноважена особа Фонду наголошує на тому, що саме залучені Банком кошти є вкладом, однак, як вбачається з даного спору, кошти були залучені фінансовою установою як позика з подальшим поверненням коштів.

За твердженням відповідача, укладені Договір позики № 980-004-000178997 від 20.01.2016, Договір позики 980-004-000183181 від 29.01.2016, Договір позики № 980-004-000191420 від 18.02.2016, договір позики № 980-004-000196708 від 01.03.2016, Договір позики № 980-004-000228118 від 26.04.2016, Договір позики № 980-004-000239709 від 16.05.2016 є двосторонніми, укладеними Позивачем безпосередньо з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», без участі Банку як повіреного, а кошти, що вносились/ отримувались за такими договорами по своїй природі не є вкладом згідно Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Закону № 4452-VI.

Отже, як зазначає відповідач, гарантії Закону № 4452-VI не поширюються на ситуацію з Позивачем.

Щодо процесуальних дій, вчинених під час розгляду справи, слід зазначити, що ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва Добрянської Я.І. від 14.11.2016 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судовий розгляд.

На підставі розпорядження про повторний автоматичний розподіл судових справ від 10.10.2017 року №5271 та відповідно до пункту 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу повторно автоматично розподілено на суддю Окружного адміністративного суду м. Києва Кармазіна О.А.

Ухвалою судді Кармазіна О.А. справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду на 13.12.2017. У судового засіданні на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи те, що 15.12.2017 набрала чинності нова редакція КАС України, слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

У зв'язку з наведеним, справа розглянута з урахуванням положень пункту 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 250 КАС України в порядку письмового провадження.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Так, сторонами визнається факт укладання позивачем вищезгаданих договорів з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», внесення коштів та їх повернення 19.05.2016, як зазначено вище. Крім того, сторонами визнається та не заперечується вчинення регулятором дій щодо банку.

Договорами позики, укладеними між позивачем і ТОВ «ІРЦ» передбачено, що кошти повертаються на рахунок позивача у ПАТ «Банк Михайлівський». З платіжних документів вбачається, що кошти на рахунок ТОВ «ІРЦ» за вказаними договорами надходили через відділення ПАТ «Банк Михайлівський».

23.05.2016 на підставі рішення Національного банку України №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23 травня 2016 року №812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», яким розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23.05.2016 до 22.06.2016; призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора Ірклієнку Ю.П. строком на один місяць з 23.05.2016 до 22.06.2016.

13.06.2016 виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення №991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський», відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» з 23.06.2016 до 22.07.2016.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України №124-рш від 12.07.2016 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1213 від 12.07.2016, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13.07.2016 по 12.07.2018 включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнку Ю.П. строком на два роки з 13.07.2016 по 12.07.2018.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1702 від 01 вересня 2016 року змінено Уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський», відсторонено Уповноважену особу Ірклієнка Ю.П. та призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Волкову О.Ю. з 05.09.2016.

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду № 265 від 24.01.2017 визначено повноваження уповноважених осіб Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський».

Відповідно до зазначеного рішення з 25.01.2017 повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку та повноважень, визначених пунктами 4, 5, 6 та 8 частини другої статті 37, пунктом 4 частини першої статті 48 Закону, делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами Волкову Олександру Юрійовичу.

Також відповідно до вищезазначеного рішення, з 25.01.2017 Уповноваженою особою Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» призначено заступника начальника відділу безпеки департаменту розслідування протиправних діянь Гриценка Володимира Володимировича. Гриценку В.В. з 25 січня 2017 року делеговано повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський», визначені пунктами 4, 5, 6 та 8 частини другої статті 37, пунктом 4 частини першої статті 48 Закону, а саме: організація правової роботи, зокрема, юридичного супроводження діяльності банку та представництва інтересів банку в органах судової влади, органах прокуратури, правоохоронних органах та органах виконавчої служби України; проведення аудиторських перевірок та юридичних експертиз діяльності банку; представництва банку в органах державної влади в межах повноважень, визначених вищезазначеним рішенням.

Відповідно до довідки про стан рахунку (а.с. 32) Уповноваженою особою Фонду повідомлено позивача, що зарахування 19.05.2016 коштів від ТОВ «ІРЦ» на рахунок позивача є нікчемними в силу положень м. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зазначено, що на момент проведення транзакцій ТОВ «ІРЦ» не мало в своєму розпорядженні достатньої кількості коштів. Набуття коштів Банку здійснено на підставі нікчемних договорів в порушення вимог законодавства та всупереч прямої заборони НБУ на укладення такого роду договорів. Таким чином, як зазначено у вказаному повідомленні, на рахунок позивача безпідставно зараховані кошти, що належать Банку. Право власності на кошти, як зазначено, у позивача не виникає, а отже подальше здійснення з ними будь-яких дій є нікчемним.

Аналогічним по змісту є і «Повідомлення про нікчемність правочину» (а.с. 34, 36) про нікчемність операцій з повернення коштів та перерахування процентів. У листі від 13.08.2016 № 3ГЗ(К)/796 повідомлено, що з огляду на наведене позивача не включено за загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Водночас слід зазначити, що відповідно до Витягу від 28.09.2017 з додатку № 2 до Акту № 2 від 01.06.2016 Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, позивач наявний у переліку фізичних осіб, на рахунки яких 19.05.2016 здійснено перерахування коштів з поточного рахунку № НОМЕР_5 ТОВ «ІРЦ» із загальною сумою 110 642,02 грн.

Згідно наказу № 42/2 від 01.06.2016 затверджено результати перевірки на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, за якими встановлено нікчемність транзакцій з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ «ІРЦ», у т.ч. відносно перерахування (повернення) коштів позивачу.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин), метою якого є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків та який визначає правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Пунктом 4 ч.1 ст.2 наведеного закону визначено, що вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом (ч.1 ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Частиною 1 ст.4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно ч.4 ст.26 зазначеного Закону Фонд не відшкодовує кошти:1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов'язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом року до дня прийняття такого рішення); 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - один рік до дня прийняття такого рішення); 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах; 11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

З аналізу наведених норм чинного законодавства України вбачається, що після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах 200000,00 грн., за винятком вичерпного переліку підстав, передбачених ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В силу вимог ч.ч.1-3, 5 ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

У відповідності до ч.ч.1-3, 5 ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, що набрала чинності з 01.07.2016) уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду. Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України».

Відповідно до п.4 р. ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), уповноважена особа Фонду протягом 10 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку надає до Фонду разом із супровідним листом уточнену інформацію за структурою інформаційного рядка файла, визначеною у додатку 1 до цього Положення, про рахунки: за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку; осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 Закону.

Згідно п.5 р. ІІ наведеного Положення уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку такі переліки: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 3 до цього Положення; 3) переліки: рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку; осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 Закону.

Переліки, зазначені у цьому пункті, надаються до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. У супровідному листі зазначаються назви переліків, кількість інформаційних рядків та підсумкові значення сум.

Переліки на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) складаються в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та засвідчуються підписами уповноваженої особи Фонду, головного бухгалтера банку та відбитком печатки банку (за наявності), в електронному вигляді - у csv-файлах. Дані на паперових носіях та в електронному вигляді повинні бути ідентичними.

Інформація про вкладника в переліках має забезпечувати можливість його ідентифікації відповідно до законодавства.

Протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення (Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду (п.2 р. IІІ Положення).

Таким чином, уповноважена особа Фонду має право подавати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідні зміни та доповнення до переліків про вкладників під час процедури виведення Фондом банку з ринку.

Частинами 2, 4 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Згідно з ч.3 ст.38 вказаного Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За правилами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, вищезгадані договори були укладені між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр». Відповідно до умов договорів (п.1.3) кошти передаються у позику, що, вочевидь передбачає їх повернення.

За умовами договорів «Суперкапітал» (Новий), укладених між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та позивачем, передбачено можливість дострокового повернення коштів (п.5.4.3.) та під час розгляду справи відповідачами не доведено порушення правил застосування вказаних умов.

Суд звертає увагу, що договори укладені позивачем не з банком, а з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр». Договори укладений без участі, без посередництва Банку. Кошти перераховані позивачем на рахунок ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр». Повернуті кошти були 19.05.2016 також від вказаного товариства на рахунок позивача у Банку в рамках взаємовідносин позивача з товариством, а не позивача із Банком, чи товариства та Банку, тому є необґрунтованими посилання Уповноваженої особи Фонду у запереченнях на позов на постанову Правління НБУ від 22 грудня 2015 року №917/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», оскільки, як вже зазначалося, у даному випадку Банк не є учасником правовідносин між позивачем та ТОВ «ІРЦ».

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Пунктами 1.24, 1.30 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачу йому у готівковій формі; платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Таким чином, ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19 травня 2016 року зі свого поточного рахунку здійснило переказ коштів на рахунок позивача на підставі відповідних договорів, укладених між ними.

В той же час, перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється Фондом відносно правочинів (у тому числі договорів), укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину. Разом з тим, як вже зазначалося, договори були укладені між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та позивачем і відповідні транзакції були вчинені 19 травня 2016 року саме на умовах цих договорів.

Отже, у даному конкретному випадку судом не вбачається обмежень щодо віднесення позивача до категорії вкладників, а сум, які надійшли (повернулися) на його рахунок - до категорії вкладу, оскільки за відносинами між позивачем та ТОВ «ІРЦ» Банк у даному випадку виконував лише розрахунково-касове обслуговування рахунків.

Договір, укладений позивачем з Банком, не має ознак нікчемного правочину неплатоспроможного банку з підстав, перелічених у частині третій статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки не містить в собі жодних умов, які б передбачали платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, як і не містить ознак штучного створення зобов'язань Фонду по відшкодуванню вкладів за рахунок Фонду.

Відтак, визнання нікчемним транзакцій (повернення 19.05.2016 коштів на рахунок позивача від ТОВ «ІРЦ») та невнесення позивача до переліку вкладників у даному випадку суд вважає протиправним. У зв'язку з цим, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк «Михайлівський» щодо невключення позивача до переліку вкладників.

При цьому, під час розгляду справи відповідачем не надано доказів прийняття відносно позивача наказу про визнання транзакцій нікчемними, а відтак відсутні перешкоди для реалізації права позивача на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

Відповідно, з урахуванням положень ч. 2 ст. 9 КАС України щодо права суду вийти за межі позовних для ефективного захисту прав позивача, суд приходить до висновку про необхідність: визнання протиправним та скасування наказу від 01.06.2016 № 42/2 «Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними» в частині, що стосується встановлення нікчемності правочинів (транзакцій) від 19.05.2016 відносно зарахування коштів на рахунок позивача. Суд приходить також до висновку про необхідність зобов'язання Уповноваженої особи Фонду внести додаткову інформацію щодо позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та, крім цього, - зобов'язати відповідача-1 подати зазначену інформацію до відповідача-2 у розмірі суми, визначеній Уповноваженою особою Фонду у вищезгаданому витязі від 28.09.2017 з додатку № 2 до акту № 2 від 01.06.2016 Комісії по перевірці правочинів, а саме у розмірі 110 642,02 грн.

Водночас, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині, що стосується Фонду з огляду на їх передчасність, оскільки вчинення таких дій належить до дискреційних повноважень Фонду, які можуть бути ним реалізовані лише після отримання відповідних відомостей про позивача як вкладника від Уповноваженої особи, та в даному випадку здійснені ним ще не були.

Зазначені висновки суду узгоджуються з правовими позиціями Вищого адміністративного суду України, викладеними у постановах від 13 вересня 2017 року у справі №822/2605/16, від 02 березня 2017 року у справі № 826/1202/15.

При цьому, суд вважає необґрунтованим посилання відповідача-1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/15961/16 як доказ обґрунтованості дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», оскільки в зазначеній справі предметом позову є скасування рішення Правління НБУ від 23.05.2016№14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних», скасування рішення виконавчої дирекції Фонду від 23.05.2016 №812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку»; визнання протиправним та скасування рішення Правління НБУ від 12.07.2016 №124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», визнання протиправним та скасування рішення виконавчої дирекції Фонду від 12.07.2016 №1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку», тоді як предметом даної справи є визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду та Фонду щодо позивача як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського рахунку.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, як зазначено вище. Відповідачами вказані висновки суду не спростовані та не доведено зворотне.

У взаємозв'язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Водночас, відносно судового збору, слід зазначити, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1653,63 грн, з яких, враховуючи часткове задоволення позову відносно Уповноваженої особи Фонду у складі двох вимог, та відмову у задоволенні позову відносно Фонду, у зв'язку з чим сума судового збору, що підлягає відшкодуванню, складає 1102,42 грн.

Щодо встановлення судового контролю, суд, не вбачає підстав для застосування такого заходу, оскільки рішення суду, яка набрало законно законної сили, підлягає безумовному виконанню.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями статтями ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, ст. ст. 241 - 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Михайлівський» від 01.06.2016 № 42/2 «Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними» в частині, що стосується встановлення нікчемності правочинів (транзакцій) від 19.05.2016 відносно зарахування 110 642,02 грн. на рахунок ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1).

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Михайлівський» (01601, м. Київ, вул. Прорізна, 8; код банку по ЄДР 38619024) щодо невнесення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відомостей щодо рахунку НОМЕР_4 відкритого на ім'я ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) із сумою до виплати у розмірі 110 642,02 грн.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Михайлівський» (01601, м. Київ, вул. Прорізна, 8; код банку по ЄДР 38619024) внести зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом внесення відомостей щодо рахунку НОМЕР_4 на ім'я ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) із зазначенням суми до виплати 110 642,02 грн. (сто десять тисяч шістсот сорок дві гривні, 02 копійки) та зобов'язати подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (код ЄДР 21708016; 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17) ці зміни та доповнення.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Присудити з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (код 37993783; адреса: 01601, м. Київ, вул. Терещенківська, 11-А) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1; адреса: 08623, АДРЕСА_1) 1102,42 грн. (одна тисяча сто дві гривні 42 копійки) на часткове відшкодування судового збору, сплаченого 02.11.2016 за квитанцією № НОМЕР_2.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.А. Кармазін