Справа № 428/12619/17
Суддя: Юзефович І. О.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/428/39/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018р. Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А.

розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати пенсії за віком з квітня 2017р., зобовязання поновити нарахування та виплату пенсії за віком, виплату заборгованості з квітня 2017р.,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати пенсії за віком з квітня 2017р., зобовязання поновити нарахування та виплату пенсії за віком, виплату заборгованості з квітня 2017р., мотивуючи вимоги тим , що позивач ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою і знаходиться на обліку в УПФУ м. Сєвєродонецьк, як пенсіонер за віком з 2015р.. Відповідач, безпідставно припинив виплату пенсії позивачу ОСОБА_1 з квітня 2017р.. Позивач ОСОБА_1 вважає дії відповідача неправомірними, а тому звернулася з позовом до суду і просить суд визнати протиправною бездіяльність УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо невиплати пенсії за віком ОСОБА_1 з квітня 2017р., зобовязати УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з квітня 2017р. та сплатити виниклу заборгованість.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він посилається на те, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою і знаходиться на обліку в УПФУ м. Сєвєродонецьк. 24.03.2015р. позивач звернулась до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області із заявою про взяття на облік пенсійної справи. З 01.02.2015р. позивача було взято на облік (розпорядження від 22.07.2015р. №75035). УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області отримало інформацію з головного УПФУ в Луганській області про відсутність за місцем проживання одержувачів пенсії з числа внутрішньо-переміщених осіб та про зупинення з 01.04.2017р. виплати пенсій вказаним особам, до яких також віднесено і позивача ОСОБА_1. З заявою про поновлення виплати пенсії згідно Порядку призначення (відновлення)соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядку 22-1, позивач до відповідача не звертався. Таким чином, УПФУ в м. Сєвєродонецьку не мало правових підстав віршувати питання про поновлення чи відмову у поновленні виплати пенсії позивача та жодного рішення з цього приводу відповідачем прийнято не було. Крім того, на думку відповідача позивачем пропущено строк для звернення до суду. З огляду на вищенаведене вважає, позовні вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити у задоволені позовних вимог. Відповідно до п.5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Враховуючи те, що дана справа розглядається в порядку письмового провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи вбачається, що 24.03.2015р. ОСОБА_1 звернулась до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області із заявою про взяття на облік пенсійної справи. Відповідно до копії розпорядження №75035 від 22.07.2015р., ОСОБА_1, 06.06.1949р.н. з 01.02.2015р. взято на облік до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області. Згідно копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №919026588 від 24.03.2015р., ОСОБА_1, 06.06.1949р.н., взята на облік внутрішньо переміщеної особи та перебуває за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, 30/26.

Позивач ОСОБА_1 вважає дії відповідача щодо невиплати пенсії за віком протиправними, дискримінаційними та такими, що порушують її конституційні права.

Суд погоджується з вищевказаним твердженням позивача ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно ст. 4 вищевказаного Закону, законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

У відповідності до ч.3 ст.4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Статтею 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Отже, припинення виплати пенсій можлива лише з підстав визначених ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому, згідно Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669 - VIII (із змінами і доповненнями), період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» від 07.11.2014 року № 595.

Вказаною постановою затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей (далі - Тимчасовий порядок).

Пунктом 8 Тимчасового порядку встановлено, що особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. №509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 зареєстрована у встановленому законом порядку, як особа, що перемістилася з району проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою №919026588 від 24.03.2015р., копія якої наявна у матеріалах справи.

Відповідач УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області посилається на постанову Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 08.06.2016 року №365, якою затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №365 зазначено, установити, що комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворені районними, районними у м. Києві і м. Севастополі державними адміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад, приймають рішення про відновлення або про відмову у відновленні соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, довідки яких недійсні на дату набрання чинності цією постановою, відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого цією постановою, за умови отримання внутрішньо переміщеною особою нової довідки відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

На момент припинення виплати пенсії позивачу довідка №919026588 від 24.03.2015р. не була скасована.

Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування визначає механізм здійснення контролю за проведенням виплати внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування (пункт 1 Порядку).

Згідно п.12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, соціальні виплати припиняються у разі: 1) наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати; 2) встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї; 3) отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат; 4) скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»; 5) отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Відповідно до п.2 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, на структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) або робочі групи, а не на відповідача.

Таким чином, у відповідача УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області відсутні повноваження здійснення вищезазначеного контролю.

Згідно статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні в справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й рішення в справі «Пічкур проти України», як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

За таких обставин позивач ОСОБА_1, як внутрішньо переміщена особа, яка проживає на території міста Сєвєродонецьк Луганської області (вказаний факт підтверджується відповідною довідкою), має право на поновлення виплати пенсії за віком з моменту припинення.

Судом встановлено, що виплата пенсії ОСОБА_1 зупинена без винесення певного рішення відповідачем, тобто вчинені дії, які порушують право позивача на соціальний захист.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо невиплати з квітня 2017р. пенсії за віком позивачу. Також є обґрунтованими і підлягають задоволенню вимоги позивача в частині зобовязання відповідача УПФУ в м. Сєвєродонецьку поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії за віком з 01.04.2017р., припинення виплати пенсії саме з цієї дати відповідач УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області у своїх запереченнях не оспорює, доказів щодо припинення виплати пенсії з іншої дати суду не надано.

Відповідно до приписів частини другої статті 46 Закону № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. У цій нормі йде мова про нараховані суми пенсії та про вину органу ПФУ. Не нарахування сум пенсії може бути наслідком вини органу ПФУ, проявом якої є порушення законодавства про пенсійне забезпечення, тобто факт не нарахування будь-яких складових пенсії може бути спірним.

З огляду на позицію Конституційного Суду України в рішеннях № 8-рп/2013 і № 9-рп/2013, а також на підставі аналізу положення частини першої статті 99 КАС України в системному зв'язку з положенням частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», можна дійти висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов'язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Крім того, суд звертає увагу, що Верховний Суд України у постанові від 25.05.2016 у справі № 21-1249а16 (ЄДРСР 58275228) зазначив, що спори у справах, пов'язаних з пенсійними виплатами, мають розглядатися у межах звернення до адміністративного суду, тобто в межах шестимісячного строку. У цій же постанові Верховний Суд України наголосив, що при розгляді цієї справи слід застосовувати положення спеціальних норм. Таким чином, Верховний Суд України не виключає можливості, що спори у справах, пов'язаних з пенсійними виплатами за минулий час, на підставі частини першої статті 122 КАС України можуть розглядатися поза межами шестимісячного строку. Крім того, ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02.01.2018р. визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку для звернення до суду з вищевказаним адміністративним позовом та поновлено строк звернення до суду.

Таким чином, на не отримані позивачем суми пенсії строки звернення до суду не розповсюджуються, оскільки порушено право громадянина на отримання пенсії у повному обсязі.

Щодо посилань представника відповідача на те, що позовні вимоги не містять чітко визначеного періоду із зазначенням кінцевої дати, в який були порушені права позивача, то суд зазначає, що пенсія була призначена позивачу довічно, а отже покладення на відповідача зобовязань щодо призначення та виплати пенсії позивачу без вказівки на кінцеву дату не призведе до вирішення судом вимог на майбутнє та відповідатиме характеру спірних правовідносин.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позов був задоволений, при цьому позивачем було сплачено судовий збір по справі у розмірі 640грн.. Враховуючи положення ч.3 ст. 139 КАС України, виходячи з пропорційності розміру задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 640грн..

Керуючись ст.ст. 2,9,10,21,73-77,139,229, 241-246, 262-263, 292-293, 295, 297 КАС України, суддя -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати пенсії за віком з квітня 2017р., зобовязання поновити нарахування та виплату пенсії за віком, виплату заборгованості з квітня 2017р., задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, яка полягає у не виплаті, починаючи з 01.04.2017р. пенсії ОСОБА_1, 06.06.1949р.н., і.н. НОМЕР_1.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області поновити нарахування та виплату пенсії з моменту припинення з 01.04.2017р. ОСОБА_1, 06.06.1949р.н., і.н. НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області () на користь ОСОБА_1, 06.06.1949р.н., і.н. НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1, сплачений судовий збір у розмірі 640грн. за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Донецького апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частиною другою статті 299 КАС України.

Суддя