Справа № 766/4546/17
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2018 р.м.ОдесаСправа № 766/4546/17

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Гаврилов Д.В.
Час та місце ухвалення судового рішення « 14:52», м. Херсон

Повний текст судового рішення складений 06.09.2017р.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Вербицької Н.В., Джабурія О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 06 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комісії з ліквідації управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

15.03.2017р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комісії з ліквідації управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправною відмову Комісії з ліквідації Управління ДПтС України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі у направленні до Головного управління ПФУ в Херсонській області документів для призначення йому пенсії за вислугою років та зобов'язання Комісії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» направити його документи, перелік яких визначений «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій» затвердженим Постановою Правління ПФУ №3-1 від 30.01.2007р. до Головного управління ПФУ в Херсонській області для призначення йому пенсії за вислугою років; визнання протиправною відмову Головного управління ПФУ в Херсонській області у призначенні та виплаті йому довічної пенсії за вислугою років, з наступного дня після звільнення з Управління ДПтС України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі.

Позивач наполягає, що його право на призначення пенсію виникло на підставі досягнення пільгового стажу 26 років 03 місяці 03 дні, тому йому повинна бути призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Відповідач проти позову заперечує, та вважає, що позивач не має право на призначення пенсії на підставі ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», оскільки розрахунок його календарного трудового стажу складає 19 років 03 місяці 22 дні, що не є достатнім періодом для призначення пенсії за вислугу років.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.09.2017р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішення, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на помилкове застосування судом першої інстанції при вирішенні справи вимог законодавства, внаслідок чого просить постанову суду скасувати та прийняти нову про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу №251/ОС-16 від 10.11.2016р. полковника внутрішньої служби ОСОБА_1, начальника відділу охорони режиму, нагляду і безпеки Управління ДПтС України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі, з 31.10.2016 року звільнено зі служби в ДКВС України на підставі ч.5 ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та п.4 ч.1 ст.77 Закону України Про національну поліцію", у зв'язку із скороченням штатів. Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 19 років 03 місяці 22 дні, у пільговому обчисленні - 26 років 03 місяці 03 дні.

01.02.2017 року позивач звернувся до Комісії з ліквідації Управління ДПтС України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі із заявою про направлення документів до органів пенсійного фонду щодо призначення пенсії за вислугою років у пільговому обчисленні.

Листом № 23/4-45 від 02.02.2017 року позивачу відмовлено у направленні документів до органів пенсійного фонду для призначення пенсії за вислугою років, у зв'язку із відсутністю підстав для оформлення подання про призначення пенсії за вислугою років у календарному обчисленні.

02.02.2017 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Херсонській області із проханням про призначення пенсії на пільгових умовах.

Листом №25/Л-99-1 від 11.02.2017 року позивача повідомлено, що у нього відсуне право на пенсію в силу вимог ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених військової служби, та деяких інших осіб». Крім того роз'яснено, що згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою правління ПФУ №3-1 від 30 січня 2007 року заяви про призначення пенсій за вислугу років особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію відповідно до зазначеного Закону, подаються цими особами до ГУ ПФУ через уповноважені структурні підрозділи, міністерства чи відомства, з якого особа була звільнена зі служби.

Не погоджуючись з вказаними відмовами у призначені пенсії ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог виходячи з наступного.

Так, пунктом «б» статті 1-2 Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.

Як вбачається з матеріалів справи, вислуга років позивача в календарному обчисленні становить 19 років 03 місяця 26 днів, у пільговому обчисленні 26 років 03 місяці 03 днів, що не є достатнім періодом для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у відповідності до Закону № 2262-ХІІ.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, відмовляючи в призначенні пенсії позивачу, діяло в межах повноважень та відповідно до законів України.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо [рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року N 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року N 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій (далі - Рішення N 5-рп/2002)].

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (Рішення N 5-рп/2002).

Порядок проходження служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях врегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, які перебувають на такій службі, додаткові обов'язки і відповідальність.

Також у цьому ж Рішенні зазначено, що зупинення пільг, компенсацій і гарантій для військовослужбовців та працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державою права на їх соціальний захист та членів їхніх сімей.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розумінні сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по їхньому пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що дії Комісії з ліквідації управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі відповідають вимогам закону, оскільки на момент звернення позивача з заявою про підготовку матеріалів для направлення до пенсійного фонду в нього не виникло право на призначення пенсії.

На підставі викладеного, суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального закону та вирішив справу по суті правильно, тому постанова суду першої інстанції в порядку ст.316 КАС України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 06 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий: А.В. Крусян

Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія