Справа № 2а/945/2010 (6-а/195/7/17)
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2018 м. Київ К/9901/289/17 2а/945/2010 (6-а/195/7/17)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: головуючого - Кравчука В.М., суддів: Анцупової Т.О., Стародуба О.П., розглянув у попередньому судовому засіданні справу за касаційною скаргою Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області (у складі судді Кондус Л.А.) від 05.07.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів Добродняк. І.Ю., Бишевської Н.А., Семененка Я.В.) від 07.11.2017 у справі № 2а/945/2010 (6-а/195/7/17), що надійшла 18.12.2017, за позовом ОСОБА_3 до Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа та про заміну сторони виконавчого провадження.

І. ПРОЦЕДУРА

1. Позивач звернулася до Томаківського районного суду Дніпропетровської області з заявою, в якій просить суд:

а) про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа від 24.10.2013 р. по справі № 195/22/13 до виконання;

б) про заміну сторони виконавчого провадження та про внесення змін у вказаний виконавчий лист.

2. Заява обґрунтована тим, що строк пред'явлення до виконання виконавчого листа пропущений з поважних причин, оскільки після винесення судом рішення Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням виконати рішення суду в добровільному порядку. Протягом 2015-2016 років Позивач виїздила до Російської Федерації на заробітки, у зв'язку з цим була відсутня за місцем постійного проживання, що унеможливило вирішити питання стягнення з боржника відповідних сум. Оскільки Відповідачем в добровільному порядку рішення суду не виконано, позивачем отримано виконавчий лист 16.05.2017, проте виконавчий лист повернутий у зв'язку з пропуском строку пред'явлення його до виконання.

3. Щодо заміни сторони виконавчого провадження Позивач вказувала, що Нікопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України є правонаступником Управління Пенсійного фонду у Томаківському районі Дніпропетровської області згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 №988 «Про деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України»., а тому вважає, що у зв'язку з такою реорганізацією необхідно замінити сторону виконавчого провадження.

4. Також Позивач зазначила, що змінила прізвище з «ОСОБА_3» на дівоче «ОСОБА_3», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_1, виданого відділом ДРААЦС реєстраційної служби Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області від 11.08.2015.

5. Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 05.07.2017, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду від 07.11.2017, заяву про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, про заміну сторони виконавчого провадження та про внесення змін до виконавчого документу задоволено.

6. Поновлено ОСОБА_3 строк для пред'явлення виконавчого листа від 24.10.2013 у справі №195/22/13, виданого Томаківським районним судом Дніпропетровської області до виконання пропущений з поважних причин. Замінено сторону виконавчого провадження - боржника: Управління Пенсійного фонду України у Томаківському районі на Нікопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області. Внесено зміни у виконавчий лист від 24.10.2013 у справі №195/22/13, виданий Томаківським районним судом Дніпропетровської області, щодо даних стягувача: змінено прізвище «ОСОБА_3» на прізвище «ОСОБА_3».

7. 18.12.2017 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області. від 05.07.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017 у справі № 2а/945/2010 (6-а/195/7/17).

8. У поданій касаційній скарзі Відповідач просить скасувати ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 05.07.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017 у справі № 2а/945/2010 (6-а/195/7/17), а також прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовити.

9. Ухвалою Верховного Суду від 26.12.2017 у зазначеній справі було відкрито провадження та установлено десятиденний строк з моменту отримання вказаної ухвали для подачі відзиву на касаційну скаргу. 23.01.2018 до Верховного Суду надійшов відзив Позивача на касаційну скаргу. Позивач наводить доводи, які співпадають з аргументами, покладеними в основу ухвал суду першої та апеляційної інстанції.

10. В касаційній скарзі сторонами не було заявлено жодних клопотань.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

11. Судами попередніх інстанцій встановлено таке:

12. ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області, в якому просила визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України Томаківського району Дніпропетровської області у нарахуванні державної та додаткової пенсії позивачу у розмірі меншому ніж передбачено ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України Томаківського району здійснити нарахування призначеної позивачу державної пенсії у розмірі не нижчому ніж 6 мінімальних пенсій за віком з 21.04.2010. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України Томанівського району здійснити нарахування призначеної позивачу додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком з 21.04.2010.

13. Постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 03.12.2010 адміністративний позов було задоволено та визнано незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області щодо нарахування та виплати позивачу, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду ІІІ групи, державної та додаткової пенсії за період з 22.04.2010 по день винесення постанови у справі відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру пенсії за віком, визначеної ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування»; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області здійснити позивачу нарахування державної пенсії відповідно до вимог ст.. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру пенсії за віком, визначеної ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та проводити відповідні виплати за період з 22.04.2010 до закінчення строку дії довідки МСЕК про встановлення групи інвалідності, з урахуванням фактично проведеними виплати пенсії за цей період; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області здійснити позивачу нарахування призначеної додаткової пенсії відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії, виходячи з розміру пенсії за віком, визначеної ст.. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та проводити відповідні виплати за період з 22.04.2010 до закінчення строку дії довідки МСЕК про встановлення групи інвалідності, з урахуванням фактично проведеними виплатами пенсії за цей період часу.

14. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2011 постанову Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 03.12.2010 залишено без змін. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.04.2013 постанову Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 03.12.2010 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2011 залишено без змін.

15. На виконання постанови суду у даній справ Томаківським районним судом Дніпропетровської області 20.05.2013 виданий виконавчий лист про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області здійснити позивачеві нарахування державної пенсії відповідно до вимог ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру пенсії за віком, визначено ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та проводити відповідні виплати за період часу з 22 квітня 2010 року і до закінчення строку дії довідки МСЕК про встановлення групи інвалідності, з урахуванням фактично проведеними виплатами пенсії за цей період часу.

16. 24.03.2013 державним виконавцем управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження ВП № 38070735 з примусового виконання означеного вище виконавчого листа.

17. 25.09.2013 Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області в особі відділу примусового виконання звернулось до суду з поданням (а.с. 56) про заміну способу і порядку виконання судового рішення, в якому просив змінити спосіб і порядок подальшого виконання виконавчого документу № 2а-945/2010 від 20.05.2013, виданого Томаківським районним судом Дніпропетровської області, з зобов'язання боржника здійснити відповідні виплати на стягнення цих виплат.

18. Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 24.10.2013 подання задоволено. Змінено спосіб та порядок виконання рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20.05.2013 у справі № 2а-945/2010 в частині зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області до вчинення певних дій шляхом стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області на користь ОСОБА_5 нараховану державну пенсію відповідно до вимог ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру пенсії за віком, визначено ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» , за період з 22.04.2010 і до закінчення строку дії довідки МСЕК про встановлення групи інвалідності, з урахуванням фактично проведеними виплатами пенсії за цей період часу, та нараховану додаткову пенсію відповідно до вимог статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру пенсії за віком, визначеного ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 22.04.2010 і до закінчення строку дії довідки МСЕК про встановлення групи інвалідності, з урахуванням фактично проведеними виплатами пенсії за цей період часу, у розмірі 58529,29 грн.

19. На виконання означеної ухвали судом виданий виконавчий лист від 24.10.2013, який отриманий позивачем у Томаківському районному суді 16.05.2017 і цього ж дня пред'явлений до виконання в управління Державної казначейської служби України у Томаківському районі, але був повернутий без виконання у зв'язку з пропущенням установленого законом строку пред'явлення до виконання.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

20. Оцінюючи доводи та заперечення сторін, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли таких висновків.

А) Щодо заміни сторони виконавчого провадження

21. Для встановлення факту наявності відкритого виконавчого провадження у справі, суд апеляційної інстанції, скориставшись правом ч. 4 ст. 11 КАС України, витребував у Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області письмові пояснення щодо ходу виконання виконавчого провадження №38070735, відкритого 24.05.2013, з примусового виконання виконавчого листа, виданого Томаківським районним судом Дніпропетровської області 20.05.2013, з урахуванням ухвали Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 24.10.2013 про заміну способу і порядку виконання судового рішення, з підтверджуючими документами.

22. На вимогу суду Управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області надано письмові пояснення, з яких вбачається, що після надходження на адресу управління ДВС ухвали Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 24.10.2013 про зміну способу та порядку виконання рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20.05.2013 у справі № 2а-945/2010 21.02.2014 державним виконавцем винесена постанова про поновлення виконавчого провадження і тим же днем державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві відповідно п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999.

23. Задовольняючи вимогу щодо заміни сторони виконавчого провадження - боржника Управління Пенсійного фонду України у Томаківському районі на Нікопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 №988 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе, Управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі, Управління Пенсійного фонду України в м. Марганець реорганізовано шляхом злиття в Нікопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області. Згідно ч.1 ст. 264 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

24. Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Відповідно до ч.5 ст.15 Закону № 1404-VIII у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім'я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

25. Отже заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником (процесуальне правонаступництво) відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державним виконавцем.

26. У даному випадку для встановлення факту публічного правонаступництва визначальним фактором є перехід функцій Управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі до Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

27. Пенсійний фонд України є центральним органом державної виконавчої влади, підвідомчим Кабінетову Міністрів України, який реалізує державну політику в галузі пенсійного забезпечення. Відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 41/26486, Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об'єднані управління є територіальними органами Пенсійного фонду України.,

28. Частиною 9 статті 5 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» встановлено, що порядок здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією чи ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, визначається Кабінетом Міністрів України.

29. Пунктом 6 Порядку здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 №1074, дія якого поширюється на центральні органи виконавчої влади із спеціальним статусом та їх територіальні органи, крім випадків, коли Конституцією та законами України визначені інші особливості порядку їх утворення, реорганізації або ліквідації, визначено, що у разі злиття органів виконавчої влади права та обов'язки переходять до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття.

30. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №988 від 21.12.2016 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе, Управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі, Управління Пенсійного фонду України в м. Марганець реорганізовано шляхом злиття в Нікопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області.

31. Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що правонаступництво в сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб'єкта владних повноважень (суб'єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб'єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції, колегія суддів апеляційної інстанції погодилася з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку перехід функцій Управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі до Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в установленому порядку свідчить про факт правонаступництва.

Б) Щодо поновлення строку на пред'явлення виконавчого листа

32. Згідно частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла на час видачі виконавчого листа) за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

33. Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV в редакції, що діяла на час видачі виконавчого листа від 24.10.2013, встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачене законом. При цьому, такий строк встановлюється з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

34. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, який втратив чинність 05.01.2017, стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

35. Також відповідно до ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

36. В силу вимог ст. 261 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла на час видачі виконавчого листа) стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до адміністративного суду, який видав виконавчий лист, або до адміністративного суду за місцем виконання.

37. При цьому, вирішуючи питання визнання поважними причин пропуску строку, суд повинен перевірити, чи пропущено строк пред'явлення виконавчого листа до виконання, чи поважні причини такого пропуску, що було підставою невчасного звернення за виконанням судового рішення. Зокрема, поважними можна визнати ті причини, які не залежали від волі стягувача.

38. Задовольняючи заяву про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що причини пропуску строку пред'явлення стягувачем виконавчого листа до виконання є поважними, тому цей строк підлягає поновленню.

В) Щодо зміни прізвища стягувача в виконавчому листі

39. Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції, що вказана дія не є заміною сторони виконавчого провадження або усуненням помилки, проте здійснене судом уточнення даних особи - стягувача спричинено необхідністю повного та належного виконання судового рішення, внаслідок чого апеляційний суд не побачив правових підстав для скасування ухвали суду першої інстанції в цій частині.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

40. Відповідач у своїй касаційній скарзі не погоджується з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції і вважає, що при розгляді справи не в повному обсязі встановлено обставини справи, а також було допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

41. Відповідач стверджує, що всупереч ч.1 ст.264 КАС України суди першої та апеляційної інстанції здійснили заміну сторони виконавчого провадження без наявного відкритого виконавчого провадження.

42. Крім того, скаржник в обґрунтування покликається, що своїм рішенням щодо заміни сторони виконавчого провадження суд втрутився в дискреційні повноваження та підмінив собою державного виконавця, оскільки за наявності підтверджуючих документів про зміну найменування, прізвища, ім'я, по-батькові виконавець змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

43. Також Відповідач вважає висновок суду першої інстанції, що «заявник був позбавлений права вчасно пред'явити виконавчий лист до виконання» безпідставним, оскільки Відповідач не позбавляв Позивача такого права, та Позивач добровільно виїхала за межі країни на заробітки та могла пред'явити його до виконання або скористатися послугами юриста.

44. Разом з цим Відповідач зазначає, що зміна прізвища позивача внаслідок розірвання шлюбу після розгляду справи не є помилкою у виконавчому листі, а тому внесення змін до виконавчого листа також протиправне.

45. У відзиві Позивач заявляє, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з підстав, які загалом співпадають з доводами, покладеними в основу ухвал суду першої та апеляційної інстанції.

V. ОЦІНКА СУДУ

46. Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Суд виходить з такого, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанції, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.

47. Щодо аргументу про неправильне застосування ч.1 ст.264 КАС України (оскільки суди першої та апеляційної інстанції здійснили заміну сторони виконавчого провадження без наявного відкритого виконавчого провадження), Суд додатково звертає увагу на помилковість буквального тлумачення статті 264 КАС України (в редакції, що діяла до 14.12.2017), яке пропонує скаржник.

48. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Таким чином, виконавче провадження визначається як завершальна стадія судового провадження, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

49. Гарантоване особі у статті 6 Конвенції право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов'язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід'ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції. («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28.07.1999, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997, § 40).

50. У рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява 40450/04, п. 46) Європейський суд з прав людини зазначив: «…що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання (див. рішення у справі "Метаксас проти Греції" (Metaxas v. Greece), N 8415/02, п.19, від 27 травня 2004 року; та у справі "Лізанец проти України" (Lizanets v. Ukraine), N 6725/03, п. 43, від 31 травня 2007 року).

У таких справах відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання.

51. У п. 48 цього рішення Європейський Суд з прав людини зробив висновок, що заявникові не можна було дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. І далі, у п. 54 звернув увагу, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (див. рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), N 29439/02, від 26 квітня 2005 року, і у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v.Ukraine), N1811/06, від 19 лютого 2009 року).

52. У ст. 4 Закону «Про виконавче провадження» визначено вимоги до виконавчого документу, серед яких, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності).

53. Таким чином, особа стягувача і боржника, а також точні відомості про них, є обов'язковим елементом змісту виконавчого документа, виданого судом. У разі відсутності цих відомостей виконавчий документ повертається стягувачу без прийняття до виконання (п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону). Отже, невідповідність відомостей про стягувача, які зазначені у виконавчому документі, і особи, яка звернулася до виконавця, є перешкодою для початку примусового виконання судового рішення.

54. Водночас, у абзаці 12 частини 4 статті 4 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

55. Таким чином, Закон «Про виконавче провадження» не пов'язує можливість заміни сторони виконавчого провадження із початком примусового виконання судових рішень, А навпаки, прямо передачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача.

56. Окрім того, Суд враховує, що розширене тлумачення ч. 1 ст. 264 КАС України узгоджується зі змінами щодо заміни сторони виконавчого провадження, які відбулися з прийняттям Закону від 03.10.2017 "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного сдуочинства Україниа та інших законодавчих актів", яким КАС України викладено у новій редакції (діє з 15.12.2017). Зокрема, у ст. 379 у порівняні зі ст. 264 КАС України у попередній редакції, з'явилася частина 4 такого змісту: «Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження».

57. З огляду на зазначене, тлумачити статтю 264 КАС України слід у дусі Конвенції та забезпечення ефективності захисту порушених прав, як норму, як надає суду можливість контролювати виконання судових рішень, усувати перешкоди та сприяти виконанню. При цьому відсутність виконавчого провадження на час звернення із заявою про заміну сторони не є матеріально-правовою перешкодою для заміни сторони правонаступником, і не суперечить загальній меті адміністративного судочинства

58. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі, якими доводи скаржника відхилено.

59. Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

60. З огляду на відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 343, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення.

2. Ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 05.07.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017 у справі №2а/945/2010 (6а/195/7/17) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя Т.О. Анцупова

Суддя О.П. Стародуб