Справа № 820/5260/17
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Єгупенко В.В.

29 січня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/5260/17

Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Калиновського В.А.

суддів: Бондара В.О. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С.

представник відповідача Смородська М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2017, м. Харків, повний текст складено 07.12.17 по справі № 820/5260/17

за позовом ОСОБА_2

до Міністерства юстиції України

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просив суд: визнати бездіяльність Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні ВП № 44549599, у якому протягом трьох років навіть розмір заборгованості за Рішенням Європейського Суду з Прав Людини від 31.07.2014 у справі Штефан та інші проти України щодо його заяви № 4862 від 03.01.2013 визначений без врахування вартості 10 видів продуктів; зобов'язати Міністерство юстиції України у виконавчому провадженні ВП № 44549599 вжити заходів відповідно до ст.9 Конституції України, Закону № 1404-VІІІ, Закону № 1403- VІІІ, Закону № 3477-ІV та інших нормативно-правових актів щодо визначення розміру заборгованості компенсації продуктів харчування за медичними нормами, встановлюваними Міністерством охорони здоров'я України, за постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 у справі № 2002 /2-а-464/11 з урахуванням вартості відсутніх 10 видів продуктів та виконати у повному обсязі Рішення Європейського суду з Прав Людини від 31.07.2014 у справі Штефан та інші проти України щодо його заяви № 4862 від 03.01.2013. Відповідно до ст.267 Кодексу адміністративного судочинства України зобов'язати Міністерство юстиції України надати звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17 червня 2011 року у справі № 2002/2-а-464/11 було зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районного державної адміністрації Харківської області, Міністерство соціальної політики, здійснити необхідні дії відповідно до вимог п.14 ч.1 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і Постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 1992 року № 258 «Про норми харчування та часткову компенсацію вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», направлені на забезпечення позивача продуктами харчування за медичними нормами з обов'язковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання та компенсацію 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, які встановлені Міністерством охорони здоров'я України, починаючи з 01 грудня 2010 року, за виключенням раніше виплачених із цього питання коштів. Вказана постанова до цього часу не виконана. Рішенням Європейського Суду з Прав Людини від 31 липня 2014 року у справі Штефан та інші проти України задоволено заяву ОСОБА_2 № 4862 від 03.01.2013 та визнано порушення державою відповідачем пункту 1 статті 6 Конвенції і ст.1 Першого протоколу, а також порушення ст.13 Конвенції щодо невиконання рішення національного суду (постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011). Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 29.08.2014 було відкрито провадження ВП № 44549599. Строк виконання рішення Європейського суду з Прав Людини від 31.07.2014 закінчився 31.10.2014, проте, незважаючи на це постанова Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 у справі № 2002/2-а-464/11 так і залишилася не виконаною. 05.03.2015 Харківським апеляційним адміністративним судом ухвалено постанову у справі № 820/18952/14, якою зобов'язано Державну виконавчу службу України забезпечити виконання Рішення Європейського Суду з Прав Людини від 31.07.2014 в частині виконання постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17 червня 2011 року. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2017 у справі № 820/2652/17 було задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності та повідомлення неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково, скасовано повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 15.06.2017 за виконавчим листом № 18952/14 від 29.05.2017, виданим Харківським окружним адміністративним судом. Зобов'язано Міністерство юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби повторно розглянути заяву позивача від 01.06.2017 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2017 у адміністративній справі № 820/18952/14 з урахуванням висновків суду в даній справі. Згідно довідки Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області від 31.10.2017 № 2228 станом на 01 жовтня поточного року борг з виплати компенсації на 37 видів продуктів харчування, за виключенням 10 видів продуктів, починаючи з грудня 2010 року складає 59477,07 грн. Отже, починаючи з грудня 2010 року Управлінням соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області при нарахуванні компенсації продуктів харчування за медичними нормами, які встановлені Міністерством охорони здоров'я України за Постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 17 червня 2011 року не враховує вартість 10 видів продуктів, що не в повній мірі відображає розмір заборгованості. Незважаючи на це, відповідачем не вжито заходів, що призвело до ухвалення Європейським судом з прав людини Рішення від 26 червня 2017 року, яке проголошене 12 жовтня поточного року, у справі Бурмич та інші проти України (заява № 46852/13 та ін.), яким визнано порушення державою відповідачем п.1 ст.6 Конвенції і ст.1 Першого протоколу, а також порушення ст.13 Конвенції за заявою ОСОБА_2 з приводу невиконання Рішення Європейського суду з Прав Людини від 31.07.2014 у справі Штефан та ін. проти України щодо його заяви № 4862 від 03.01.2013.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Закону України «Про ввиконавче провадження», Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 р. № 228, ст. 19 Конституції України, ст. 14, п. 4 ч. 1 ст. 238, ст. 370 КАС України, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання позивач не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, справа розглядається за відсутності позивача.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 31.07.2014 року Європейським судом з прав людини прийнято рішення у справі "Штефан та інші проти України", зокрема, за заявою ОСОБА_2 за №4862, відповідно до якого суд постановив: (a) протягом трьох місяців держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними, та сплатити 2000 (дві тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю; ці суми є відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди, а також компенсацією судових витрат, і мають бути сплачені разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись, та конвертовані в національну валюту за курсом на день здійснення платежу; (d ) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої може бути додано три відсоткові пункти (т.1, а.с.40-59).

05 березня 2015 року Харківським апеляційним адміністративним судом було винесено постанову, якою задоволено позов ОСОБА_2 до Державної виконавчої служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, визнано протиправною бездіяльність Державної виконавчої служби України щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини від 31.07.2014 у справі "Штефан та інші проти України", зокрема, за заявою ОСОБА_2 за № 4862 від 03.01.2013 в частині невиконання рішення національного суду (справа №820/18952/14).

Зазначена постанова набрала законної сили.

Відповідно до положень ст. 72 КАС України (в редакції на час прийняття оскаржуваної постанови) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В ході розгляду адміністративної справи № 820/18952/14 судом було встановлено, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження №44549599 з виконання на користь стягувача - ОСОБА_2 рішення Європейського суду з прав людини від 31.07.2014 у справі "Штефан та інші проти України", про що винесено відповідну постанову. В межах вказаного виконавчого провадження 26.09.2014 Міністерством юстиції України виплачено ОСОБА_2 справедливу сатисфакцію у розмірі 2000,00 Євро, що дорівнює 33220,81 грн., як відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також компенсацію судових витрат.

В рамках розгляду адміністративної справи №820/18952/14 встановлено, що спірні відносини склалися з приводу виконання рішення Європейського суду з прав людини від 31.07.2014 на користь ОСОБА_2 в частині зобов'язання держави-відповідача виконати рішення національного суду - постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 року.

Державним виконавцем не було вжито вичерпних заходів щодо виконання постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 року по справі №2002/2-а-464/11, якою зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області здійснити необхідні дії відповідно до вимог п.14 ч.1 ст.20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і Постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 1992 року №258 "Про норми харчування та часткову компенсацію вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", направлених на забезпечення позивача продуктами харчування за медичними нормами з обов'язковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання та компенсацією 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановлюваними Міністерством охорони здоров'я України, починаючи із 1 грудня 2010 року.

Державним виконавцем було прийнято постанову від 19.12.2014 про закінчення виконавчого провадження ВП № 33729516 з виконання Барвінківського районного суду від 17.06.2011, без урахування вимог ч.5 ст.8 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

В обґрунтування заявленого адміністративного позову, ОСОБА_2 посилається на те, що рішенням Європейського суду з прав людини від 31.07.2014 року у справі Штефан та інші проти України задоволено заяву позивача № 4862 від 03.01.2013 року і визнано порушення державою відповідачем пункту 1 статті 6 Конвенції і статті 1 Першого протоколу, а також порушення статті 13 Конвенції, проте, не зважаючи на сплив 31.10.2014 строку виконання Рішення Європейського суду з прав людини у справі Штефан та інші проти України станом на час звернення позивача до суду рішення національного суду, а саме постанова Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 року у справі №2002/2-а-464/11, не виконано.

У зв'язку з невиконанням в добровільному порядку судового рішення у справі №820/18952/14, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про отримання виконавчого листа.

За заявою ОСОБА_2 Харківським окружним адміністративним судом 29.05.2017 року видано виконавчий лист про зобов'язання Державної виконавчої служби України забезпечити виконання Рішення Європейського суду з прав людини від 31.07.2014 року у справі "Штефан та інші проти України" в частині виконання постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 року по справі № 2002/2-а-464/11.

У зв'язку з повідомленням старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедала О.О. від 15.06.2017 по поверненню ОСОБА_2 виконавчого листа у справі № 820/18952/14 від 29.05.2017, виданого Харківським окружним адміністративним судом, ОСОБА_2 звертався до Харківського окружного адміністративного суду за захистом свого порушеного права. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2017 адміністративний позов ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності та повідомлення неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково. Скасовано повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедала О.О. від 15.06.2017 за виконавчим листом № 820/18952/14 від 29.05.2017, виданим Харківським окружним адміністративним судом. Зобов'язано Міністерство юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 01.06.2017 року про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2017 у адміністративній справі №820/18952/14 з урахуванням висновків суду в даній справі. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Згідно довідки Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області від 31 жовтня 2017 року № 2228, станом на 01 жовтня поточного року борг з виплати компенсації на 37 видів продуктів харчування, за виключенням 10 видів продуктів, починаючи з грудня 2010 року складає 59477,07 грн. (а.с.10-11).

Рішенням Європейського суду з прав людини від 26 червня 2017 року, яке проголошене 12 жовтня 2017 року у справі Бурмич та інші проти України (заява № 46852/13 та інш.) визнано порушення державою відповідачем пункту 1 статті 6 Конвенції і статті 1 Першого протоколу, а також порушення ст.13 Конвенції за заявою ОСОБА_2 № 45085/13 з приводу невиконання Рішення Європейського Суду з Прав Людини від 31.07.2014 у справі Штефан та інші проти України щодо заяви позивача № 4862 від 03.01.2013.

Непогодившись із такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідач у спірних відносинах щодо виконання рішення Європейського Суду з Прав Людини від 31 липня 2014 року в частині виконання рішення національного суду - постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом України "Про виконавче провадження" та Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України (в редакції на час прийняття оскаржуваної постанови), учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР (надалі - Конвенція), високі Договірні Сторони зобов'язуються виконувати остаточні рішення Європейського суду з прав людині в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №17 від 21.01.2015 "Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції" ліквідовується Державна виконавча служба, одночасно на Міністерство юстиції покладаються завдання і функції з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб).

Статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 2 червня 2016 року, встановлено, що разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не було застосовано штрафних санкцій до боржника у виконавчому провадженні № 44549599.

Відповідно до положень ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час прийняття оскаржуваної постанови), за наявності обставин та в порядку, передбачених абзацом першим цієї частини, сторона виконавчого провадження, а також державний виконавець за заявою сторони виконавчого провадження або з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що відповідач не скористався своїм правом, відповідно до наведеної норми Кодексу адміністративного судочинства України, та не звертався до суду із заявою про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що Міністерством юстиції України не вжиті вичерпні заходи щодо виконання Рішення Європейського Суду з Прав Людини від 31 липня 2014 року в частині виконання рішення національного суду - постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011.

Не вбачається і вжиття таких заходів із наданих суду відповідачем матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач у спірних відносинах щодо виконання рішення Європейського Суду з Прав Людини від 31 липня 2014 року в частині виконання рішення національного суду - постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом України "Про виконавче провадження" та Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а отже позовні вимоги є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.267 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час прийняття оскаржуваної постанови) суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2017 року по справі № 820/5260/17 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2017 по справі № 820/5260/17 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) В.О. Бондар О.М. Калитка
Повний текст постанови складено 02.02.2018.