Справа № 626/1826/17
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2018-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2018 р. м. ХарківСправа № 626/1826/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

суддів: Перцової Т.С. , Любчич Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Красноградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на постанову Красноградського районного суду Харківської області від 24.11.2017 (суддя Константинов Д.С.; м. Красноград; повний текст складено 24.11.17) по справі № 626/1826/17

за позовом ОСОБА_1

до Красноградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до Красноградського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до Красноградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, в якому просив суд: визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови йому в перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді та зобов'язати відповідача здійснити йому перерахунок призначеного грошового утримання з 12.10.2017 року в розмірі 90% грошового утримання судді, та виплатити різницю призначеного грошового утримання з 12.10.2017 року до набрання законної сили цим судовим рішенням.

Постановою Красноградського районного суду Харківської області від 24 листопада 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано неправомірними дії Красноградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді.

Зобов'язано Красноградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок призначеного грошового утримання з 12.10.2017 року в розмірі 90% грошового утримання судді, та виплатити різницю призначеного грошового утримання з 12.10.2017 року до набрання законної сили цим судовим рішенням.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, відповідач просить постанову Красноградського районного суду Харківської області від 24 листопада 2017 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач вказує, що суд першої інстанції під час прийняття судового рішення у справі не врахував Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзацу першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці). Зазначає, що період роботи позивача з 16.08.1978 по 26.10.2001 в органах прокуратури не підлягає зарахуванню до стажу, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 90 % від заробітної плати діючого судді, оскільки вказане зарахування не передбачено нормами Закону України «Про статус суддів» № 14026-VІІІ від 02.06.2016.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. Вказує, що відповідно до чинних на час призначення на посаду судді норм Закону від 15.12.1992 № 2862-ХІІ «Про статус суддів», Перехідних положень Закону від 07.07.2010 № 2453- VІ, Закону України «Про Вищу раду правосуддя», що набрав чинності 05.01.2017 та згідно якого внесено зміни до п. 34 розділу ХІІ 2Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів, зараховується також час роботи на посадах прокурорів і слідчих.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодного з учасників справи в судове засідання, хоча вони були належним повідомлені про дату, час і місце судового засідання, можливість вирішити справу на підставі наявних доказів, колегія суддів, керуючись пунктом 2 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до протокольної ухвали від 30.01.2018 у зв'язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання колегія суддів ухвалила апеляційний розгляд справи продовжити в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно ч. 4 ст. 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_1, на посаду судді Кегичівського районного суду Харківської області був призначений в межах п'ятирічного строку Указом Президента України № 1001/2002 від 11.11.2002 року і згідно з постановою Верховної Ради України від 22.05.2008 року № 300-VI обраний на посаду судді безстроково.

Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 року № 1545-VIІІ «Про звільнення суддів» ОСОБА_1 звільнено з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до наказу Кегичівського районного суду Харківської області № 02-03/35 від 28.09.2016 його відраховано зі штату суду у зв'язку з виходом у відставку і йому наданий розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового отримання судді у відставці. З наданого розрахунку вбачається, що стаж його роботи на посаді судді, голови Кегичівського районного суду Харківської області становить 13 років, 09 місяців, 04 дні, а стаж роботи на посаді слідчого, прокурора, помічника прокурора прокуратури Кегичівського району становить 23 роки 02 місяці 11 днів, служба в армії 02 роки 20 днів, усього стаж роботи станом на 28.09.2016 року становить 39 років 5 днів. Вказані відомості підтверджуються записами в його трудовій книжці.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Красноградському об'єднаному управлінні ПФУ Харківської області і йому призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у розмірі 80% грошового утримання судді.

09.10.2017 року звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку та виплати йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді, відповідно до наявного стажу роботи на посаді судді, з урахуванням стажу роботи в органах прокуратури.

Відповідач відмовив у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стаж роботи в органах прокуратури, який становить 23 роки 02 місяці 11 днів, і дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 90 % від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що період роботи позивача в органах прокуратури, який становить 23 роки 02 місяці 11 днів, підлягає зарахуванню до стажу роботи на посаді судді, а відтак, щомісячне довічне грошове утримання позивача підлягає перерахунку виходячи саме з 90% грошового забезпечення суді, що працює на відповідній посаді, починаючи з 12.10.2017 року.

Переглянувши рішення суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положеннями ст.126 Конституції України закріплені основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканність суддів.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

Судом встановлено, що фактичною підставою звернення позивача з даним адміністративним позовом стало не зарахування до стажу роботи позивача на посаді судді, який впливає на розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період роботи в органах прокуратури Харківської області з 16.08.1978 року по 26.10.2001 року.

Як вбачається з письмових доказів у справі, відповідачем зараховано до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, лише стаж роботи ОСОБА_1 безпосередньо на посаді судді - 13 років 9 місяців 4 дні.

Згідно з п.1.2 Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 р. № 3-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 р. № 200/14891) щомісячне довічне утримання призначається з дня, наступного після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акта Верховної Ради України або Президента України про звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку, у тому числі у відставку за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню виконання обов'язків, та припинення виплати щомісячного грошового утримання працюючому судді, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду.

У разі звернення пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду щомісячне довічне утримання призначається з дня звернення.

Колегія суддів зазначає, що станом на дату відрахування позивача зі штату Кегичівського районного суду Харківської області - 28.09.2016, діяв Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-УІ від 7 липня 2010 року в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-УІІІ.

Відповідно до ч.1 ст.120 Закону №2453-VI (в редакції, чинній на час звільнення позивача у відставку) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до ст.135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

У відповідності до положень ч.1 ст.135 Закону №2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною 3 ст.141 Закону № 2453-VI (в редакції, Закону №192-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №1-8/2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до п. 11 розділу ХІІІ Перехідні положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI (в редакції від 07.07.2010 року) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до редакції Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 28.03.2015 року пункт 11 Перехідних положень вищевказаного Закону втратив чинність. Проте, зазначеною редакцією Закону України "Про судоустрій і статус суддів" не врегульовано та не змінено порядок визначення стажу роботи на посаді суддів, призначених на посаду до набрання чинності цим Законом.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, стаж роботи судді визначений відповідно до законодавства, що діяло до дня набрання чинності змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", зберігається та не підлягає зменшенню.

Згідно з ч.4 ст.43 Закону України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ "Про статус суддів", який діяв до набрання чинності Законом №2453-VI від 07.07.2010, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років (абзац 2 цієї статті).

Відповідно до ч. 6 ст. 44 зазначеного Закону для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.

Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом №2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, час роботи на посадах прокурорів і слідчих.

Відповідно до п. 2.1 Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1, до заяви про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці додається, в тому числі, розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Як вбачається з матеріалів справи, стаж роботи позивача станом на 28.09.2016 року склав 39 років 0 місяців 5 днів, зокрема, на посадах слідчого, прокурора, помічника прокурора Прокуратури Кегичівського району 23 роки 2 місяці 11 днів (16.08.1978 -26.10.2001) та на посаді судді, голови Кегичівського районного суду Харківської області - 13 років 9 місяців 4 дні (25.12.2002-28.09.2016) (а.с. 15).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що у відповідача були відсутні підстави для виключення зі стажу роботи позивача на посаді судді, який дає право на вихід у відставку та впливає на розмір щомісячного довічного грошового утримання, періоду роботи позивача на посадах слідчого, прокурора в органах прокуратури.

Колегія суддів зазначає, що у спірних правовідносинах не можуть бути застосовані положення Закону України "Про судоустрій та статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016 року, який набрав чинності 30.09.2016 року, в частині визначення стажу роботи позивача, який був відрахований зі штату суду 28.09.2016 року.

Таким чином, оскільки на момент відрахування ОСОБА_1 зі штату Кегичівського районного суду Харківської області його стаж роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, становив понад 20 років, позивач має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем протиправно відмовлено в призначенні ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та наявності підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Разом з цим, під час вирішення даної справи, судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, внаслідок неврахування дати набрання законної сили Законом України "Про судоустрій та статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016 року - 30.09.2016, та застосування його положень до спірних правовідносин, які виникли до набрання цим законом чинності, а саме: в частині визначення стажу роботи позивача станом на час відрахування його зі штату суду та призначення йому щомісячного довічного грошового утримання.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи допущені судом першої інстанції норм матеріального права, про які зазначено вище, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Красноградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області задовольнити частково .

Постанову Красноградського районного суду Харківської області від 24.11.2017 по справі № 626/1826/17 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Красноградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді.

Зобов'язати Красноградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок призначеного грошового утримання з 12.10.2017 року в розмірі 90% грошового утримання судді, та виплатити різницю призначеного грошового утримання з 12.10.2017 року до набрання законної сили цим судовим рішенням.

Стягнути з Красноградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму 640 (шістсот сорок) грн. витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, крім випадків, встановлених ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)С.В. Дюкарєва
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова Л.В. Любчич