Справа № 369/11986/17
Суддя: Ковальчук Л. М.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

провадження № 2-а/369/14/18
ПОСТАНОВА

іменем України

31.01.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Котенко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 10 управління патрульної поліції в м. Києві рядового поліції Бірців Миколи Миколайовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Департамент патрульної поліції, про визнання дій протиправними та зобов'язати вчинити певні дії, скасування постанови серії БР № 867860 про адміністративне правопорушення від 21 серпня 2017 року та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача інспектора роти № 10 управління патрульної поліції в м. Києві рядового поліції Бірців М.М. про визнання дій протиправними та зобов'язати вчинити певні дії, скасування постанови серії БР № 867860 про адміністративне правопорушення від 21 серпня 2017 року та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він, керуючи автомобілем «Ауді А4», номерний знак НОМЕР_1, близько 20 год. 30 хв. 21 серпня 2017 року рухався від стадіону «Динамо» ім. В. Лобановського у напрямку вул. Хрещатик. Після зупинки на червоний сигнал світлофора на Європейській площі, під час початку і виконання маневру повороту на вул. Хрещатик, з його рюкзака, що стояв на сусідньому сидінні від водійського, випала пляшка з питною водою. Коли в нього між ногами і педалями опинилася пляшка, він одразу зрозумів, що дана ситуація становить потенційну небезпеку йому і оточуючим, тому, дотримуючись пункту 1.5 Правил дорожнього руху України, він подивився у дзеркала, увімкнув сигнал повороту, пропустив авто, що рухався справа від нього, і виїхав у крайню праву смугу руху по вул. Хрещатик.

Він зупинився між автомобілями, які вже стояли у цій смузі, з метою, як найшвидше забрати сторонній предмет, доки він заблокував педалі, і це не призвело до ДТП. Таким чином, не перешкоджаючи руху, адже за ним і перед ним були розташовані інші автомобілі, і те, що він зупинився суттєво не впливало на дорожню ситуацію, він мав змогу вирішити ситуацію, розташувати всі речі у авто для безпечного продовження руху. Проте, в момент, коли він був готовий розпочати рух і вже збирався це зробити, до нього під'їхав автомобіль поліції.

Патрульний поліції Бірців М.М. сказав йому декілька фраз нерозбірливим голосом і вимагав від нього водійське посвідчення, реєстраційний документ і страховий поліс, оскільки він зупинився з порушенням правил дорожнього руху. На вимогу інспектора він надав всі необхідні документи і намагався пояснити, що здійснив вимушену зупинку, і вже збирався їхати. Проте інспектор не вислухав його і заявив, що на нього буде складено постанову за порушення Правил дорожнього руху та попросив його відкрити багажний відсік для проведення поверхневого огляду, аргументуючи це тим, що він підозрюється у зберіганні заборонених речей.

Він попросив у інспектора надати йому докази порушень з його боку Правил дорожнього руху та вказати підстави проведення поверхневого огляду згідно ч. 2 ст. 31 про Національну поліції. Після цього інспектор взяв у іншого патрульного поліції, що прибув з ним, камеру та почав відео-зйомку його і його автомобіля.

Потім інспектор підійшов до багажного відділення патрульного автомобіля, і став складати адміністративні матеріали. При цьому він не повідомив йому його права та про розгляд даної справи.

Він увімкнув відеореєстратор і розпочав зйомку процесу складання адміністративних матеріалів.

Інспектор не одразу показав йому своє посвідчення, та почав складати постанову. Після того, як він наполіг на представленні посвідчення, інспектор дістав чохол для документів і спробував втиснути його йому в обличчя.

Він вирішив подати клопотання про відтермінування розгляду справи для використання права на юридичний захист. Проте інспектор декілька разів відмовлявся приймати клопотання, та відмовив у праві користуватися послугами адвоката.

Після того, як він надав письмові пояснення на окремому аркуші і підписав постанову, інспектор кинув йому копію постанови на панель приборів у його автомобілі.

Потім авто патрульної поліції блокував рух його автомобіля, адже весь цей час знаходився у другій смузі руху поряд з його автомобілем. В цей час інспектор Бірців М.М. знаходився безпосередньо перед його автомобілем і спостерігав за ним, а в автомобілі поліції знаходилась жінка, яка теж була у формі патрульної поліції. Однак на всі його слова і звукові сигнали автомобіля, вони не реагували, і таким чином він був заблокований у власному автомобілі декілька хвилин, аж поки водій «Мазда» номерний знак НОМЕР_2 не від'їхав з першого ряду, що дозволило йому розпочати рух.

Відповідач своїми діями спричинив йому моральну шкоду. Моральна шкода проявилась, в тому що інспектор своїми жестами у грубій формі принизив його честь і гідність, обмежив його свободу пересування. Також, використовуючи статус поліцейського, інспектор поставив його у беззахисне становище. При цьому публічно і неодноразово принижував його, чим спричинив йому сильні душевні хвилювання. Завдану шкоду він оцінив у розмір 2000 грн..

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просив визнати дії інспектора роти № 10 управління патрульної поліції в м. Києві рядового поліції Бірців М.М. щодо складання постанови серії БР № 867860 від 21 серпня 2017 року протиправними; скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії БР № 867860 від 21 серпня 2017 року; стягнути моральну шкоду в сумі 2000 грн..

У судовому засіданні від 29 листопада 2017 року до участі в справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача було залучено Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задовольнити.

У судовому засіданні відповідач інспектор роти № 10 управління патрульної поліції в м. Києві рядовий поліції Бірців М.М. позов не визнав та заперечував проти його задоволення.

У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника третьої особи.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 867860 від 21 серпня 2017 року, яка була прийнята інспектором роти № 10 управління патрульної поліції в м. Києві рядового поліції Бірців М.М. встановлено, що 21 серпня 2017 року о 20 год. 27 хв. в м. Києві по вул. Хрещатик, водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «AUDI A4», державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку в зоні знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п. 3.34 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно постанови про адміністративне правопорушення серії БР № 867860 від 21 серпня 2017 року ОСОБА_1 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а також застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн..

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Згідно п. 3.34 Правил дорожнього руху України «Зупинку заборонено» забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 цього Кодексу покладено на органи внутрішніх справ (Національна поліція).

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 254 КУпАП передбачає, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Стаття 256 КУпАП передбачає, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Відповідно до вимог ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У поданій до суду позовній заяві, а також в судовому засіданні позивач заперечував свою вину у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У судовому засіданні судом, разом з учасниками процесу був оглянутий диск на якому міститься запис з відеореєстратора про те, як інспектор пред'являв на вимогу порушника службове посвідчення та сам момент складення адміністративного матеріалу.

Також в судовому засіданні було оглянуто відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) інспектора роти № 10 управління патрульної поліції в м. Києві рядового поліції Бірців М.М., з якого вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 знаходився під знаком «Зупинку заборонено» (3.34 Правил дорожнього руху України).

Оглянутий у судовому засіданні доказ, а саме відеозапис з відеореєстратора позивача не спростовує вини ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Під час перегляду вказаного аудіодиску судом не були встановлені порушення в діях поліцейського Бірців М.М., при складанні ним оскаржуваної постанови.

Суд не вбачає порушень в діях працівника патрульної поліції щодо складання постанови про адміністративне правопорушення серії БР №867860 від 21 серпня 2017 року.

Посилання позивача ОСОБА_1, що в діях відповідача інспектора роти № 10 управління патрульної поліції в м. Києві рядового поліції Бірців М.М., вбачалася зухвала поведінка при складанні оскаржуваної постанови не були підтверджені належними та допустимими доказами.

В наданих суду письмових поясненнях ОСОБА_1, які були надані ним 21 серпня 2017 року під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 зазначив про те, що інспектор Бірців М.М. не зазначив та не роз'яснив йому його прав, відмовився отримати (прийняти клопотання), а також при розгляді справи йому було відмовлено у праві скористатись правовою допомогою, не було надано доказів про порушення ним правил дорожнього руху.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У судовому засіданні позивач зазначив, що він не бачив дорожнього знаку «Зупинку заборонено» та здійснив вимушену зупинку свого автомобіля, оскільки міг створити аварійну ситуацію.

Відповідно до вимог п. 2.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

В даному випадку, в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Посилання позивача у судовому засіданні, що він вимушено здійснив зупинку свого автомобіля не були підтверджені належними та допустимими доказами.

Крім того, з оглянутого у судовому засіданні запису з нагрудної камери відповідача інспектора роти № 10 управління патрульної поліції в м. Києві рядового поліції Бірців М.М. вбачається, що позивач ОСОБА_1 здійснив зупинку в зоні знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п. 3.34 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно вимог ч.1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи дійшов висновку, що вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи, зокрема відеозаписом з нагрудної камери, а тому суд приходить до висновку, що відсутні підстави для визнання протиправною та скасування постанови. Разом з тим суд зазначає, що позивач був повідомлений про відеофіксування дій інспектора.

Згідно вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно вимог ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у листопаді 2017 року, в той час як оскаржувана постанова була винесена 21 серпня 2017 року.

Однак звертаючись з даним позовом до суду позивач просив поновити йому строк звернення, оскільки з даним позовом до суду він спочатку у встановлений строк звернувся до Печерського районного суду, проте 28 жовтня 2017 року він отримав ухвалу Печерського районного суду від 28 вересня 2017 року, згідно якої адміністративний позов ОСОБА_4 був повернутий позивачу для подачі його до належного суду.

За вказаних обставин суд дійшов висновку про можливість поновлення позивачу ОСОБА_1 строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 867860 від 21 серпня 2017 року в порядку вимог ст. 121 КАС України.

Щодо заявлених вимог позивача про відшкодування йому завданої моральної шкоди, яку він оцінив у розмірі 2000 грн., то суд відмовляє в її задоволенні.

Посилання позивача на приниження його честі і гідності не були підтверджені ним у судовому засіданні належними та допустимими доказами. Судом також не було встановлено такої протиправності дій з боку відповідача, яка б завдала позивачу моральної шкоди.

За вказаних обставин, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 122, 251, 252, 258, 268, 280, 288, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 73, 74, 77, 242, 286, 294 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити позивачу ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 867860 від 21 серпня 2017 року.

Постанову інспектора роти № 10 Управління патрульної поліції в м. Києві рядового поліції Бірців Миколи Миколайовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 867860 від 21 серпня 2017 року залишити без змін.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст постанови суду складено 05 лютого 2018 року.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.