Справа № 826/24548/15
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2018-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 січня 2018 року 10:14 № 826/24548/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К. при секретарі судового засідання Мині І.І. , за участі представників позивача Жукової Л.А., відповідача Борозни М.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОДОНРЕСУРС"
до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКОДОНРЕСУРС" (далі-позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі-відповідач/ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві), в якій просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення № та № від 05.06.2015.

Позовні вимоги мотивовано правомірністю формування сум податкового кредиту, від'ємного значення та визначення бюджетного відшкодування сум податку на додану вартість.

Відповідач проти позову заперечив, з огляду на те, що оскаржуване рішення є обґрунтованим, прийнятим у межах та на підставі наявних у контролюючого органу повноважень, у зв'язку з порушенням позивачем порядку ведення податкового обліку та визначення сум від'ємного значення.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Печерському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, на підставі п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст.75, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань достовірності нарахування TOB «Екодонресурс» сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість і зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість в наступних звітних (податкових) періодах за грудень 2014 року та залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт № 10/26-55-28-02/37967423 від 20.05.2015 року (далі - акт перевірки), яким встановлено порушення позивачем вимог п.46.1 ст.46, п.200.1, п.200.4, ст.200 Податкового кодексу України та наказу Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 року №678, та те, що позивачем було безпідставно задекларовано суму бюджетного відшкодування за жовтень 2014 року в розмірі 671 672,0 грн., листопад 2014 року в розмірі 984 753,0 грн., грудень 2014 року 1 632 368,0 грн.

На підставі вищезазначених висновків акту перевірки відповідачем 05.06.2015р. прийняті податкові повідомлення - рішення :

№ про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2014р. в сумі 671 672,00 грн., за листопад 2014р. в сумі 984 753,00 грн. за грудень 2014р. в сумі 414 767,00 грн. - на загальну суму 2 071 192,00 грн.;

№ про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за травень 2014р. в сумі 15 545,00 грн., за грудень 2014р. в сумі 16 667,00 грн. - на загальну суму 32 212,00 грн.

Прийняття зазначених повідомлень - рішень мотивовано наступними висновками акту перевірки.

1. Так, перевіркою було встановлено, що в податковій декларації за травень 2014 року та грудень 2014 року позивачем відображено в розділі 1 «Податкові зобов'язання» розрахунки коригування на зменшення податкових зобов'язань, підставою для коригування податкових зобов'язань з податку на додану вартість було визначено повернення попередньої оплати в травні 2014 року на суму ПДВ 20380,0 грн., за грудень 2014 на суму ПДВ 16 667,0 грн.

Акт перевірки містить визначення, що в ході перевірки позивачем не надано підтверджуючі первинні документи щодо повернення попередньої оплати за травень 2014 року на суму ПДВ 20308,33 грн. та грудень 2014 року на суму 16667,0 грн.

Як вбачається з акту перевірки, в даному акті згадується договір №02/12-1 від 02.12.2013р., укладений між TOB «СОЮЗМОСТ» та TOB «ЕКОДОНРЕСУРС», а до заперечень позивача на акт перевірки було додано копії угод про зарахування зустрічних однорідних вимог від 30.05.2014р.

З огляду на викладене, судом не приймаються посилання відповідача, викладені в акті перевірки, про те, що позивачем не було надано документів щодо повернення попередньої оплати.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору №02/12-1 від 02.12.2013р. на поставку однобалочного ручного крану, вартістю 121 850,00 грн. з урахуванням ПДВ, на умовах передплати, позивачу було виписано податкову накладну №1 від 25.12.2013 року на суму 121 850,00 грн. (ПДВ - 20 308,33грн.)

На підставі договору №01/12-1/2013 від 01.12.2013р. купівлі-продажу, позивачем було виписано податкову накладну №5 від 23.12.2013 року на суму 6 000,00 грн. (ПДВ - 1 000,00) та податкову накладну №7 від 25.12.2013 року на суму 115 850,00 грн. (ПДВ - 19 308,33грн.).

Угодою про зарахування зустрічних вимог від 30.05.2014 року, укладеною між TOB «ЕКОДОНРЕСУРС» та TOB «СОЮЗМОСТ», було досягнуто згоди щодо погашення зустрічних вимог за Договором №01/12-1/2013 від 01.12.2013р. купівлі-продажу та Договором №02/12-1 від 02.12.2013р.

Відповідно до п. 192.1 ст. 192 ПК України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

Згідно з п.п. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192 Кодексу, якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку;

б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів/послуг».

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем правомірно у травні 2014р. були відкориговані податкові зобов'язання на підставі розрахунків коригування № 2 від 30.05.14р., № 1 від 30.05.14р. на загальну суму ПДВ -20 308,33 грн., оскільки період коригування має визначатися датою угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог.

2. Перевіркою також було встановлено, що за результатами опрацювання податкових періодів, починаючи з періоду виникнення від'ємного значення, згідно АС «Податковий блок» встановлено завищення податкового кредиту у грудні 2013 року на суму 20 308,33 грн., оскільки ТОВ «Екодонресурс» не проведено розрахунок коригування за грудень 2013р. на суму 20 308,33грн. по взаємовідносинах з TOB «Союзмост».

Суд з зазначеними твердженнями відповідача не погоджується, оскільки доказів направлення позивачу розрахунку коригування податку, який є, відповідно до вищенаведених приписів п.п. «а», п.п. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України, підставою для зменшення суми податкового кредиту.

3.Перевіркою було встановлено, що, в порушення вимог п.46 ст. 46, п.200.1, п. 200.4 ст. 200 ПК України та Наказу Міністерства Доходів і зборів України від 13.11.13 №678 «Про затвердження форм та порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», позивачем безпідставно задекларовано суму бюджетного відшкодування за жовтень 2014р. в розмірі 671 671 грн., за листопад 2014р. в розмірі 984 753 грн., за грудень 2014р. в розмірі 1 632 368 грн.

Зазначене порушення, на думку відповідача, полягало в наступному.

Так, актом перевірки (стор. 12 Акту перевірки) було встановлено, що позивачем не подано Додатка 2 (Д2) до уточнюючого розрахунку з ПДВ за жовтень 2014 року, в якому зазначено період виникнення від'ємного значення; та частина залишку від'ємного значення фактично сплачена отримувачем товарів/послуг постачальникам.

Згідно з поданим позивачем Додатком 2 («Довідка про залишок суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду» (Д2)) до податкової декларації за листопад 2014 року, зазначено період виникнення залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду за листопад 2014 року.

Актом перевірки також встановлено, що період виникнення від'ємного значення (частина залишку від'ємного значення фактично сплачена отримувачем товарів/послуг постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України включена до податкових зобов'язань у декларації, у попередніх звітних (податкових) періодах та не погашена податковими зобов'язаннями попередніх звітних (податкових) періодів або не брала участі у розрахунках бюджетного відшкодування (переноситься до рядка 2 розрахунку бюджетного відшкодування) становить 984 753,0 грн. та виникає в жовтні 2014 року.

Також, акт перевірки містить визначення, що згідно з поданим позивачем Додатком 2 («Довідка про залишок суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування; отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду» (Д2)) до податкової декларації за грудень 2014 року, зазначено період виникнення залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду - грудень 2014 року.

Актом перевірки встановлено, що період виникнення від'ємного значення (частина залишку від'ємного значення фактично сплачена отримувачем товарів/послуг постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України включена до податкових зобов'язань у декларації, у попередніх звітних (податкових) періодах та не погашена податковими зобов'язаннями попередніх звітних (податкових) періодів або не брала участі у розрахунках бюджетного відшкодування (переноситься до рядка 2 розрахунку бюджетного відшкодування), виникає в жовтні 2014 року в сумі 448 834,0 гри., за листопад 984 753,0 грн.

Актом перевірки сформульовано висновки, що позивачем не вірно вказано період виникнення від'ємного значення, та відсутня оплата від'ємного значення за жовтень 2014 року, листопад 2014 року.

Крім того, в акті перевірки зазначено, що позивачем не надано до перевірки первинні документи, які засвідчують факт сплати сум ПДВ за придбані основні фонди (платіжні доручення, банківські виписки) та акти приймання - передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, за придбані товари, роботи, послуги (платіжні доручення, банківські виписки) відповідно до яких підприємство провело розрахунки з постачальниками, суми ПДВ за якими було включено в розрахунок суми бюджетного відшкодування за грудень 2014 року в розмірі 1 632 368,0 грн., за листопад 2014 року 984 753,0 грн., за жовтень 2014 року в розмірі 671 672,0 грн.

Суд з наявністю вищезазначених порушень не погоджується, виходячи з наступного.

Щодо можливого порушення позивачем приписів наказу Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 року №678, суд висловлює наступну правову позицію

Норми даного Наказу, який діяв до 23.09.14р., втім, як і норми наказу Міністерства фінансів України від 23.09.2014 № 966 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», які діяли до від 28 січня 2016 року, згідно з преамбулами даних нормативних актів, прийняті відповідно до пункту 201.15 статті 201 розділу V Податкового кодексу України.

Відповідно до приписів норм пункту 201.14 статті 201 ПК України, платники податку зобов'язані вести окремий облік операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об'єктами оподаткування та звільнені від оподаткування згідно з цим розділом.

Згідно зі пунктом 201.15, на підставі якого прийняті вищезазначені накази, зведені результати такого обліку відображаються в податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Таким чином, вищезазначені нормативні акти не встановлюють будь - яких вимог до правомірності формування сум податкових зобов'язань, податкового кредиту, їх від'ємних чи позитивних значень та визначення сум бюджетного відшкодування.

Отже, норми наказів про визначення форм звітності та порядку її заповнення не можуть бути матеріально - правовою підставою для визначення позивачу податкових зобов'язань чи коригування сум відшкодування.

Щодо посилань, наведених в акті перевірки на те, що позивачем не надано до перевірки первинні документи, які засвідчують факт сплати сум ПДВ за придбані основні фонди, суд зазначає наступне.

Як вбачається з п. 2.4 акту перевірки (стор 2 Акту перевірки), за результатами інвентаризації розбіжності між даними бухгалтерського обліку та фактичною наявністю не встановлено. При цьому, зазначений пункт прямо стверджує про використання матеріалів інвентаризації основних засобів.

Отже, позивачем було надано відповідачу відомості про наявні основні засоби, а відповідачем ці відомості перевірено.

Пункт 2.3 Акту перевірки містить відомості про надання до перевірки декларацій, реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, виписок банку, актів прийому - передачі, договорів постачання продажу та оренди.

З огляду на викладене, та на відсутність конкретизації документів, які, на думку відповідача слід було надати позивачу до перевірки, суд доходить висновків про безпідставність тверджень відповідача.

Реальне вчинення господарських операцій, за якими сформовано податковий кредит з податку на додану вартість, врахований позивачем при обчисленні від'ємного значення податку на додану вартість, контролюючий орган не оспорює.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно пункту 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно положень статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

З вищенаведених правових норм вбачається, що для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності. При цьому, право на бюджетне відшкодування частини від'ємного значення виникає лише у разі фактичної сплати податку на додану вартість в ціні придбаного товару (робіт, послуг) отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг.

При цьому, суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 24.01.2018р. по справі 826/2736/14 про те, що окремі дефекти первинних документів не можуть слугувати підставою для позбавлення права платника податку на бюджетне відшкодування, якщо сума податку, фактично сплачена ним у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам товарів (послуг).

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОДОНРЕСУРС" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві № та № від 05.06.2015.

3. Витрати по сплаті судового збору в сумі 31551,06 (тридцять одна тисяча п'ятсот п'ятдесят одна грн. 6 коп.) відшкодувати Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕКОДОНРЕСУРС" за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян