Справа № 456/3538/17
Суддя: Янів Н. М.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/3538/17
Провадження № 2-а/456/37/2018
ПОСТАНОВА
іменем України
"16" січня 2018 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:
головуючого-судді Яніва Н. М.
за участю секретаря - Сунак Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Стрий адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до командира ВЗ ОДДЗ батальону № 4 УПП у м. Львів ДПП Покровського Юрія Вікторовича про скасування постанови, -
Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що постановою командира ВЗ ОДДЗ батальйону № 4 УПП у м. Львів ДПП Покровського Ю.В. від 07.11.2017р. серія АР № 604753 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.. Вважає вказану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню а справа закриттю.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 07.11.2017р. був зупинений працівниками поліції, нібито за те, що порушив вимоги дорожньої розмітки 1.1 (суцільна лінія), чим порушив вимоги п. 8.5.1. ПДР України. З даною постановою категорично не згідний, з наступних підстав. Така постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства та процедури складення, та є незаконною. Вона складалася інспектором без врахування його зауважень і пояснень. З доказами правопорушення його не ознайомлено та надано йому не було. Вважає дії вчинені інспектором ВЗ ОДДЗ батальону № 4 УПП у м. Львів ДПП протиправними і незаконними. Відсутність у справі його пояснень грубо суперечить приписам правових норм та призводить до відсутності у справі передбачених законом доказів. Зі змісту п. 2 постанови вбачається, що така була розглянута саме на автодорозі Київ-Чоп 602 км+50м., що свідчить про те, що справа розглядалася на місці зупинки ТЗ. Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто місцезнаходження органу уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції. Ч. 3 ст. 258 КУпАП вказує, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватися вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор Покровський Ю.В. суттєво порушив його права. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, його особи, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази та не заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Своїми діями, ОСОБА_2 грубо порушив вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП. Постанова винесена з порушенням вимог закону, основана на припущеннях і в порушення його прав, а тому її слід скасувати а провадження по справі закрити.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав повністю та додатково пояснив, що постанову винесену інспектором вважає незаконною, заперечує свою вину, оскільки вимог
дорожньої розмітки 1.1 не порушував та суцільної лінії не перетинав. Постанови він не підписував, та не згодний з оцінкою його дій інспектором і з його бездоказовими звинуваченнями, постанова складена безпідставно і не відповідає вимогам законодавства України. Його провина, якщо вона мала місце, повинна бути доведена всесторонньо і повно. А тому просить скасувати вищевказану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Представник відповідача командир ВЗ ОДДЗ батальйону № 4 УПП у м. Львів ДПП Покровський Ю.В. в судове засідання не з`явився, хоча судом був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи. Про причини неявки суд не повідомив. Проте подали до суду письмове заперечення, згідно якого з позовними вимогами не погоджуються, вказали, що твердження позивача про те, що він не порушував вимогу вузької суцільної лінії 1.1 не відповідає дійсності, воно спрямоване на уникнення настання для нього негативних наслідків, зокрема у вигляді притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху. Поліцейський, як представник єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, чітко спостерігав порушення і зобов`язаний був відреагувати. Крім того, доводи позивача про те, що відповідачем незаконно розглянуто справу на місці його вчинення, та при цьому, без складення протоколу про адміністративне правопорушення є неприйнятним, з огляду на те, що згідно з приписами ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Також, згідно змін внесених до КУпАП від 14.07.2015р., які набрали чинність 07.11.2015р., уповноваженими органами та посадовими особами прямо передбачена можливість складати постанови на місці вчинення правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Вважають вказану постанову законною, обґрунтованою та справедливою, та просять повністю відмовити в задоволенні позову.
Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
В силу ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Судом встановлено, що 07.11.2017р. о 16.55 год. на автодорозі Київ-Чоп 601 км+900м., ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1 суцільна лінія, а саме перетнув її, тим самим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.
Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху України (далі - ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями).
Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 8.1 Правил передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Відповідно до п. 8.5.1 Правил дорожнього руху України (затверджених постановою КМ України від 10.10.2001р. № 1306) дорожню розмітку, а саме «вузьку суцільну лінію 1.1» перетинати забороняється.
Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП настає в разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками та тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Відповідно до ст. 222 цього Кодексу, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст.122 КУпАП.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Відповідно до п.10 розділу ІІІ затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Що й було зроблено інспектором поліції.
Однак, в свою чергу інспектором ВЗ ОДДЗ батальйону № 4 УПП у м. Львів ДПП в спірній постанові не наведено обґрунтованих доводів, порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, не представлені такі докази і в судове засідання.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адмінвідповідальності, потерпілих, свідків.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зокрема, судом береться до уваги п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, згідно якого зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 238 і
284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Проте, незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_1 , інспектором поліції не наведено жодних доказів на підтвердження вчиненого останнім правопорушення, зокрема фото-відео фіксації правопорушення, показання свідків чи інше.
Отже, оскаржувана постанова ґрунтуються виключно на даних з постанови про накладення адміністративного стягнення, дійсність яких заперечується позивачем. Інших доказів, які б, відповідно до ст. 251 КУпАП, свідчили про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, в процесі провадження адміністративної справи, не здобуто.
Крім цього, при накладенні адміністративного стягнення на скаржника в межах санкції ч. 1 ст. 122, в постанові не відображені обставини та дані, які, згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП, підлягають врахуванню.
Згідно ст. 245 КУпАП одними із завдань провадження адміністративної справи закон визначає такі, як своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. З вищенаведеного вбачається, що при провадженні справи не були дотримані такі завдання як всебічність, повнота і об`єктивність з`ясування обставин справи.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.293 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та скасовує постанову і закриває справу.
Враховуючи те що в судовому засіданні, жодним чином не доведена вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні, а тому спірну постанову слід скасувати та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.
Керуючись ст.ст. 8, 9, 10, 20, 47, 77, 90, 210-211, 241-246 КАС України, ст.ст. 22, 247, 293 КпАП України суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Постанову серії АР № 604753 від 07.11.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП України скасувати та провадження у справі закрити.
Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови.
Суддя Н. М. Янів