Справа № 751/87/18
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 751/87/18 Суддя (судді) першої інстанції: Косач Ірина Анатоліївна
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Бужак Н.П., Пилипенко О.Є.,

секретаря Андрієнко Н.А.,

за участю:

представника позивача: Заболотського М.В.,

представника відповідача: Акуленка В.М.,

представника прокуратури: Олєйніков І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України до особи, яка назвалась громадянином Народної Республіки Бангладеш - ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, за апеляційною скаргою представника особи, яка назвалась громадянином Народної Республіки Бангладеш - ОСОБА_1 - адвоката Акуленка Вадима Михайловича на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 січня 2018 року, -

У с т а н о в и в:

Чернігівський прикордонний загін Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся у суд із позовом до особи, яка назвалась громадянином Народної Республіки Бангладеш - ОСОБА_1, у якому просив продовжити строк затримання вказаної особи, яка поміщена до Чернігівського пункту перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в України ДМС України з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, на строк 6 місяців по 15 липня 2018 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви заявник посилається на те, що шестимісячний термін тримання відповідача в пункті тимчасового тримання іноземців, які незаконно перебувають на території України, визначений п. 11 ст. 289 КАС України, закінчується 15 січня 2018 року та наявні умови за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи, а саме неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 січня 2018 року позов задоволено частково: продовжено строк затримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Народної Республіки Республіки ОСОБА_1 (ОСОБА_1), з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком до трьох місяців, а саме до 15.04.2018 року.

Не погоджуючись із судовим рішенням, представник особи, яка назвалась громадянином Народної Республіки Бангладеш - ОСОБА_1 - Акуленко В.М. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що діти іноземців та осіб без громадянства, розлучені із сімє'ю, не підлягають розміщенню в ПТПІ, а направляються до притулку для дітей служби у справах дітей.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що згідно з постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17.07.17. у справі №751/4297/17, особа, яка назвається громадянином Народної Республіки Бангладеш - ОСОБА_1, перебуває в ПТПІ ДМС України з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Для ідентифікації ОСОБА_1 позивачем неодноразово направлялись до Консульства Народної Республіки Бангладеш в м. Києві повідомлення про затримання відповідача та необхідність виготовлення йому документів на повернення до країни походження, однак жодної відповіді ними отримано не було.

30.11.17. Чернігівським прикордонним загоном було направлено лист до Департаменту консульської служби МЗС України з проханням встановити приналежність особи, яка назвалась громадянином Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, однак на даний час відповідь ними не отримана.

21.12.17. до Чернігівського прикордонного загону надійшов лист від адміністрації Чернігівського ПТПІ ДМС України про те, що у відповідача наявне свідоцтво про народження, у зв'язку з зазначеним 26.12.17. позивачем було направлено лист до консульської установи Народної Республіки Бангладеш з копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 для надання даних про особу у найкоротший термін, однак на даний час відповіді до прикордонного загону не надходило.

Ураховуючи, що шестимісячний термін тримання відповідача в пункті тимчасового тримання іноземців, які незаконно перебувають на території України, закінчується 15 січня 2018 року, а також наявність умов за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи, а саме неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, просять продовжити строк затримання особи, що назвалася громадянином Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 (ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, який поміщений до Чернігівського пункту перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, на строк 6 місяців по 15 липня 2018 року; постанову допустити до негайного виконання.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон№ 3773-VI), іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як вісімнадцять місяців. У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Згідно із ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більше як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч. 12 ст. 289 КАС України, про продовження строку затримання не пізніш як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно ч. 13 ст. 289 КАС України, умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію є: відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Матеріалами справи підтверджується, що відносно відповідача Чернігівським прикордонним загоном вжито ряд відповідних заходів щодо ідентифікації особи та приналежності до громадянства Народної Республіки Бангладеш. Однак, на момент розгляду справи інформація з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документи, необхідні для ідентифікації особи, не надійшли.

Відтак, наявні підстави для продовження строку затримання ОСОБА_1 в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

При цьому, як вірно зауважено судом першої інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 3 КАС України, закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учаснику судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії у часі.

З матеріалів справи убачається, що відповідача було затримано та поміщено до пункту тимчасового перебування до внесення змін в КАС України, де ч. 7 ст. 183-7 КАС України передбачалось, що продовження строків затримання відбувається кожні три місяці.

З метою недопущення звуження прав відповідача, який є також неповнолітньою особою, враховуючи, що на момент його затримання існував процесуальний закон, який передбачав можливість продовження строку затримання до трьох місяців, враховуючи положення ч. 4 ст. 3 КАС України, строк затримання ОСОБА_1 відповідно до вказаних норм підлягає продовженню строком до трьох місяців.

Не заслуговують на увагу покликання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що відповідач є неповнолітнім, а діти іноземців та осіб без громадянства, розлучені із сімє'ю, не підлягають розміщенню в ПТПІ, а направляються до притулку для дітей служби у справах дітей, з огляду на наступне.

Так, 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Відповідно ч.4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», яка кореспондує і з ч. 11 ст. 289 КАС України, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

При цьому, будь яких вікових обмежень щодо іноземців як Закон так і КАСУ не визначає та інших місць утримання вказаних осіб зазначені норми Закону та КАС України не містять.

Разом з тим, дійсно відповідно до п. 10 Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2016 року № 141, не підлягають розміщенню в ПТПІ діти іноземців та осіб без громадянства, розлучені із сім'єю, а направляються до притулку для дітей служби у справах дітей.

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач був затриманий за скоєння правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 204 -1 КУпАП (незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України).

Пунктом 10 Типового положення про притулок для дітей у справах дітей, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 9 червня 1997 р. №565, визначено, що до притулку не приймаються діти, які перебувають у стані алкогольного або наркотичного сп'яніння, психічно хворі з вираженими симптомами хвороби, а також ті, що вчинили правопорушення і щодо яких є відомості про винесення компетентними органами чи посадовими особами рішення про розшук, затримання, арешт або поміщення до приймальника - розподільника для дітей органів внутрішніх справ.

На підставі наведеного, колегія суддів наголошує, що поміщення зазначеного іноземця до притулку для дітей - неможливе.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що вказаного іноземця до пункту тимчасово перебування іноземців та осіб без громадянства , які незаконно перебувають в Україні, було поміщено з метою ідентифікації особи, відповідно до положень ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно пункту 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року №1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - пункт тимчасового перебування), є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Статус пункту тимчасового перебування (ПТПІ) відрізняється від пунктів тимчасового тримання (ПТТ) та ізоляторів тимчасового тримання (ІТТ).

Це визначене для іноземців місце, де вони тимчасово перебувають, а не утримуються, не мають обмежень у пересуванні в межах ПТПІ, безкоштовно державою забезпечуються ліжком та харчуванням, мають місця відпочинку та розваг.

До того ж, колегія суддів звертає увагу, що як на час розгляду справи в суді першої інстанції, так і апеляційної, особу, яка назвалася громадянином Народної Республіки Бангладеш - ОСОБА_1, не ідентифіковано, фактичні дані, які б підтверджували достеменно вік, громадянство, освіту, тощо, відсутні. Відтак, підстави стверджувати, що вказаний іноземець є дитиною та поміщати його до притулку для дітей в даному випадку відсутні.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 34, 243, 289, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника особи, яка назвалась громадянином Народної Республіки Бангладеш - ОСОБА_1 - адвоката Акуленка Вадима Михайловича залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя Н.П. Бужак
суддяО.Є. Пилипенко

(Повний текст постанови складений 31 січня 2018 року.)