Справа № 808/3415/17
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/3415/17

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року

Справа № 808/3415/17

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом: Головного управління ДФС у Запорізькій області

до: Товариства з обмеженою відповідальністю «Гівара»

про: стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Запорізькій області (далі – позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гівара» (далі – відповідач), в якому просить суд стягнути з рахунків відповідача у банках, що його обслуговують, податковий борг з земельного податку з юридичних осіб у розмірі 2 221,26 грн. та з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 399,28 грн.

Ухвалою суду від 08 грудня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 26 грудня 2017 року о/об 17 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 26.12.2017 призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Перше судове засідання призначено на 25.01.2018 о/об 09 год. 30 хв.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідачем, у порушення вимог Податкового кодексу України, не сплачена сума грошових зобов’язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та з земельного податку з юридичних осіб, яка була самостійно визначена у поданих деклараціях. Зазначені суми грошових зобов’язань є узгодженими та набули статусу податкового боргу.

Відповідач проти доводів позивача не заперечив, будь-яких заяв по суті справи до суду не надходило.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити виходячи із наступного.

Як свідчать матеріали справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Гівара» (ідентифікаційний код 20482538) зареєстроване як юридична особа 01.10.1999 Виконавчим комітетом Запорізької міської ради.

Згідно довідки про стан податкового боргу та даних облікової картки платника податків, відповідач має податковий борг земельного податку з юридичних осіб у розмірі 2 221,26 грн. та з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 399,28 грн., який виник внаслідок наступного.

Судом встановлено, що 30.04.2016, 30.05.2016, 30.06.2016, 30.07.2016, 30.08.2016, 30.09.2016, 30.10.2016, 30.11.2016, 30.12.2016 на підставі вищевказаної декларації відповідачу було нараховане грошове зобов’язання у розмірі 140 грн. за кожен місяць, а 30.01.2017 у розмірі 126 грн.

Судом встановлено, що 02.03.2017, 30.03.2017, 30.04.2017, 30.05.2017, 30.06.2017, 30.07.2017, 30.08.2017 на підставі вищевказаної декларації відповідачу було нараховане грошове зобов’язання у розмірі 103 грн. за кожен місяць.

Таким чином, загальна сума самостійно визначеного грошового зобов’язання з земельного податку з юридичних осіб складає 2 221,26 грн.

Матеріали справи свідчать, що 29.04.2017 та 29.07.2017 відповідачу на підставі вищевказаної декларації було нараховано грошове зобов’язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 199,64 грн. І квартал 2017 року та у такому ж розмірі за ІІ квартал 2017 року, на загальну суму 399,28 грн.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків (п. 56.11 ст. 56 ПК України).

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем самостійно визначене грошове зобов’язання з земельного податку та з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у строки, встановлені ПК України, сплачено не було.

Підпунктом 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, передбачено зобов’язання платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Станом на час розгляду справи суми податкового боргу не змінились, зворотнього відповідачем не наведено.

Відповідно до пп. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно п. 95.2. ст. 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

У даному випадку податкова вимога №36-17 від 19.01.2017 була надіслана відповідачу 20.02.2017.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно п. 95.3 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючі органи, до яких належить позивач, відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України, мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Як встановлено ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оскільки під час розгляду справи судом з’ясовано, що відповідач має податковий борг зі сплати узгоджених грошових з земельного податку з юридичних осіб та з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, проти позову відповідач не заперечив, доводи позивача не спростував, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб’єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб’єкта владних повноважень, пов’язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Доказів понесення вказаних витрат позивачем до суду не надано, а тому судові витрати позивача з відповідача не стягуються.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. ст. 9, 77, 139, 241-243, 257-263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України та може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст.ст. 293, 295, 296 та 297 КАС України.

Суддя Н.В. Стрельнікова