Справа № 591/6578/16-а
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 лютого 2018 р.Справа № 591/6578/16-а
Харківський апеляційний адміністративний суду у складі

головуючого судді: Спаскіна О.А. , суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження клопотання Сумської міської ради про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 27.10.2017р. по справі № 591/6578/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Сумської міської ради

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27.10.2017р. частково задоволено заяву про здійснення судового контролю за виконанням постанови по справі за позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії.

На зазначену ухвалу суду 15.12.2017р. відповідачем подано апеляційну скаргу. Скаржником пропущено строк на апеляційне оскарження, встановлений ст. 186 КАС України.

Водночас з апеляційною скаргою подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Перевіривши доводи клопотання та матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 13 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які беруть участь у справі, а також особам, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, забезпечується право на апеляційне та касаційне оскарження рішень адміністративного суду у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

Частина перша статті 293 Кодексу адміністративного судочинства України надає право сторонам та іншим, зазначеним у ній суб'єктам, оскаржити в апеляційному порядку судові рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 295 КАС України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк. Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

В контексті наведеної норми поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами справи певних процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

За приписами частини третьої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на дату ухвалення оскаржуваного судового рішення) апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття ухвали у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленим судовим рішенням суду першої інстанції, можуть скористатися правом його оскарження в апеляційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк.

Частина 1 статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України покладає на осіб, які беруть участь у справі, обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

З матеріалів справи судом встановлено, що 27.10.2017р. судом оголошено вступну і резолютивну частині ухвали, а її повний текст складено 30.10.2017 року.

Згідно наявного в матеріалах повідомлення про вручення поштового відправлення, копія оскаржуваної ухвали отримана відповідачем 02.11.2017 року (а.с. 2, т.2). Таким чином, останнім днем строку подачі апеляційної скарги був 07.11.2017 року.

Апеляційна скарга вперше подана 07.11.2017 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження.

Проте, апеляційна скарга ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2017 року залишена без руху у зв'язку з несплатою відповідачем судового збору, та надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали.

Копію вказаної ухвали відповідачу вручено 24.11.2017 року, що підтверджується підписом уповноваженої особи в повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 18, т.2).

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.12.17 року апеляційна скарга повернута.

Згідно з ч. 6 ст. 108 КАС України (в редакції, чинній на дату ухвалення оскаржуваного судового рішення) повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Вказана норма застосовується судом апеляційної інстанції щодо повторного звернення до адміністративного суду з апеляційною скаргою з огляду на приписи ч. ст. 196 КАС України (в редакції, чинній на дату ухвалення оскаржуваного судового рішення), якою передбачено, що апеляційний розгляд здійснюється колегією суддів у складі трьох суддів за правилами розгляду справи судом першої інстанції з урахуванням особливостей, встановлених цією главою.

Звертаючись до суду повторно з апеляційною скаргою 15.12.2017 року, відповідач одночасно подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Досліджуючи питання поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження при розгляді клопотання про його поновлення, колегія суддів виходить з наступного.

Так, в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження відповідач посилається на те, що відповідачем своєчасно подано апеляційну скаргу до суду, але апеляційна скарга не розглянута через відсутність сплати судового збору. Вказує, що є органом місцевого самоврядування і фінансується виключно шляхом обслуговування казначейського рахунку Державною казначейською службою, а не самостійно, і в межах відповідних асигнувань. Відповідач об'єктивно не має можливості впливати на терміновість здійснення казначейською службою оплат судового збору. Саме тому відповідач був позбавлений можливості своєчасно виконати вимоги ч. 6 ст. 187 Кодексу адміністративного судочинства України та надати документ про сплату судового збору. Зазначає, що 12.12.2017р. оригінал платіжного доручення був направлений до суду апеляційної інстанції.

На підтвердження вказаних доводів відповідач надав суду службову записку №163 від 30.11.2017р. про необхідність сплати судового збору по цій справі.

Проте, наведені скаржником у клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження підстави не можуть бути визнані поважними, з огляду на таке.

Відповідно до вимог Закону України Про судовий збір, з урахуванням змін, на момент первинного подання апеляційної скарги суб'єкти владних повноважень зобов'язані сплачувати судовий збір.

Зі змісту клопотання заявника не вбачається, що наведені підстави є достатніми для його задоволення. Невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Як зазначено вище, відповідач всупереч вимогам ч. 6 ст. 187 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснив сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі при зверненні до суду з апеляційною скаргою вперше.

При цьому, відповідач не надав доказів неможливості здійснення своєчасної спали судового збору під час звернення до суду з апеляційною скаргою вперше.

Вищевикладене свідчить лише про відсутність у відповідача наміру своєчасно реалізувати своє право на апеляційне оскарження.

Крім того, після отримання ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2017 року про залишення апеляційної скарги, апелянт мав можливість одразу подати клопотання про продовження строку на усунення недоліків скарги у звзяку з необхідністю більш тривалого часу для здійснення оплати судового збору.

Вказаним правом відповідач не скористався, що свідчить про невжиття Сумською міською радою всіх можливих заходів для своєчасного подання апеляційної скарги з дотриманням строку, передбаченого ч.3 ст. 186 КАС України.

Враховуючи викладене, наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження підстави пропуску такого строку не є поважними.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" від 06.10.2015 Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою потворного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Європейський суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Отже, беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку зазначені відповідачем причини значного пропуску строку оскарження не виправдовують втручання у принцип остаточності рішення.

У даному випадку не вбачається обставин, які об'єктивно перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на подання належним чином оформленої апеляційної скарги протягом установленого законодавством терміну чи подати клопотання про поновлення такого строку із зазначенням поважних причин, підтверджених доказами, для поновлення строку.

Інших обґрунтувань поважності причин пропуску строку на апеляційне скарження відповідач не наводить .

Враховуючи наведене, не обґрунтованість поданого відповідачем клопотання про поновлення строку, відсутність обґрунтованих доказів підтверджуючих поважність причин пропуску строку колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача про поновлення процесуального строку для подання апеляційної скарги.

За таких обставин, в задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 121, 295 , 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Сумської міської ради про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 27.10.2017р. по справі № 591/6578/16-а відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)О.А. Спаскін
Судді(підпис) (підпис)О.І. Сіренко Л.В. Любчич