Справа № 304/967/17
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/11593/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Кушнерика М.П., Старунського Д.М.,

за участю секретаря судових засідань - Чопко Ю.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Перечинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на постанову Перечинського районного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2017 року (суддя Ганько І.І., у м. Перечені) у справі № 304/967/17 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Перечинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до Перечинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, згідно заяви про зменшення позовних вимог просив визнати протиправними дії відповідача та зобов'язати зарахувати періоди роботи а саме: в радгоспі «Павела Магаданського» - з 09.08.1978 по 29.01.1979; в кооперативі «Черес-Кооп» - з 01.08.1991 по 07.02.1995; у ВАТ «Перечинський агрокомплекс» (п/о «Агрокомплекс») - з 01.04.2000 по 30.09.2000; з 26.01.2001 по 30.04.2001 року, з 01.08.2002 по 24.09.2002 та у ДП Перечинський ЛЗД МОУ - з 01.07.2003 по 31.07.2003, з 01.07.2004 по 31.07.2004, та просив провести перерахунок пенсії з врахуванням зазначених періодів стажу роботи з 03.05.2017. Оскільки, відповідач неправомірно не зарахував до загального стажу роботи ці періоди через відсутність даних щодо сплати страхових внесків.

Постановою Перечинського районного суду Закарпатської області від 31.10.2017 року позов задоволено частково.

Із цією постановою суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить її скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що позивачем не надано жодних доказів, які б підтвердили факт нарахування страхових внесків, посилання суду першої інстанції на те що відомості про страховий стаж підтверджується трудовою книжкою є безпідставним, оскільки в трудовій книжці не зазначається інформація про сплату страхових внесків.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, розгляд справи провести без його участі.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити.

Згідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працював, з 09.08.1978 по 29.01.1979 в радгоспі «Павел Магаданський», з 02.08.1990 по 07.02.1995 в кооперативі «Черес-Кооп», з 02.06.1998 по 24.09.2002 в «Перечинський агрокомплекс» (п/о «Агрокомплекс»), з 25.09.2002 по 04.02.2004 та з 05.02.2004 по 31.08.2004 в ДП Перечинський лісозаготівельній дільниці Міністерства оборони України, що підтверджується записати у трудовій книжці.

З 22.11.2015 ОСОБА_3 призначено пенсію за віком з врахуванням страхового стажу у розмірі 31 рік 7 місяців 18 днів.

Згідно повідомлення Перечинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області № 150-М-99-72 від 01.06.2017 , позивачу при призначенні пенсії не були зараховані наступні періоди роботи: з 09.08.1978 по 29.01.1979 - в радгоспі «Павел Магаданський» (у зв'язку з наявністю у записі трудової книжки виправлення дати звільнення з роботи); з 01.08.1991 по 07.02.1995 - в кооперативі «Черес-Кооп» (у зв'язку з відсутністю нарахування заробітної плати та сплати страхових внесків за цей період); з 01.01.1999 по 31. 12.1999, з 01.01.2000 по 30.09.2000, з 01.01.2001 по 24.09.2002 року - ВАТ «Агрокомплекс» (у зв'язку з відсутністю нарахування заробітної плати та сплати страхових внесків за ці періоди); з 01.07.2003 по 31.07.2003, з 01.07.2004 по 31.07.2004 - ДП Перечинський лісозаготівельній дільниці Міністерства оборони України (у зв'язку з відсутністю нарахування заробітної плати та сплати страхових внесків за ці періоди).

На підставі заяви позивача від 03.05.2017 йому перераховано пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням страхового стажу 32 роки 8 місяців 3 дні (у зв'язку з наданням позивачем довідки про нарахування заробітної плати у ВАТ «Агрокомплекс» період 01.01.1999 по 31.12.1999).

ОСОБА_3 21.09.2017 повторно здійснено перерахунок пенсії, внаслідок чого донараховано стаж за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 673 від 12.08.1993 (зі змінами віл 09.12.2015 № 1028), за періоди роботи в МШБПМК Перечин з 01.01.2001 по 25.01.2001 та ДП Перечинський лісозаготівельній дільниці Міністерства оборони України з 01.05.2001 по 31.07.2007, внаслідок чого стаж роботи склав 33 роки 11 місяців 26 дні, що стверджується повідомленням Перечинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області № 22/М-99-01/06 від 28.09.2017 та розпорядженням № 123829 від 28.09.2017. Інші періоди роботи позивача зараховані не були.

Таким чином, відповідач не зарахував ОСОБА_3 наступні періоди роботи: в радгоспі «Павел Магаданський» - 09.08.1978 по 29.01.1979; в кооперативі «Черес-Кооп» з 01.08.1991 по 07.02.1995; у ВАТ «Перечинський агрокомплекс» (п/о «Агрокомплекс») - з 01.04.2000 по 30.09.2000, з 26.01.2001 по 30.04.2001 року, з 01.08.2002 по 24.09.2002 року та у ДП Перечинський ЛЗД МОУ - з 01.07.2003 року по 31.07.2003, з 01.07. 2004 по 31.07.2004.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, оскільки позивач не може нести відповідальність за порушення законодавства з боку страхувальника. У частині позовних вимог, щодо зарахування до стажу роботи за період такої в радгоспі «Павел Магаданський» з 09.08.1978 по 29.01.1979 відмовлено, оскільки в трудовій книжці внесені відомості не в повному обсязі, містять виправлення, закреслення, інших доказів, які підтверджують роботу в цей період не надано.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діьність працівника.

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, основним документом, який підтверджує трудовий стаж є його трудова книжка.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що до матеріалів справи позивачем подано належно оформлену трудову книжку із записами про спірні періоди роботи, що дає підстави для зарахування таких до загального страхового стажу роботи і призначенні пенсії.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 4 ст. 24 передбачено страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

У законодавстві, що діяло до набрання чинності Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зокрема у Законі України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення», йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим, ніж поняття «страховий стаж», оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов'язковому соціальному страхуванню.

Так, згідно зі ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Крім того, відповідно до ч. 3 цієї ж статті до стажу роботи, що дає право на призначення трудових пенсій, зараховуються також періоди, коли особа не працювала, наприклад, у зв'язку з навчанням у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; тимчасовою непрацездатністю, що почалася у період роботи; часом догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку тощо.

Також, слід зазначати, ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» обов'язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків покладено на страхувальника. Тобто, особа не може нести відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату цих внесків.

Разом з тим, згідно ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що перевірка достовірності сплати страхових внесків покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо не сплати цих внесків не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні до загального страхового стажу роботи позивача. Тому посилання відповідача на те, що позивачем не підтверджено сплату стахових внесків, є необґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що періоди роботи в кооперативі «Черес-Кооп» - з 01.08.1991 по 07.02.1995 року; у ВАТ «Перечинський агрокомплекс» (п/о «Агрокомплекс») - з 01.04.2000 по 30.09.2000, з 26.01.2001 по 30.04.2001 року, з 01.08.2002 по 24.09.2002 року та у ДП Перечинський ЛЗД МОУ - з 01.07.2003 року по 31.07.2003, з 01.07. 2004 по 31.07.2004 слід зарахувати до загального страхового стажу роботи позивача та відповідно провести перерахунок пенсії з з врахуванням цих періодів починаючи з 03.05.2017.

Також, що суд першої інстанції, дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог про зарахування до стажу періоду роботи в радгоспі «Павел Магаданський» - з 09.08.1978 по 29.01.1979, оскільки в трудовій книжці містяться неточності щодо цього запису, а будь яких уточнюючих документів стосовно цього періоду роботи позивачем надано не було.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Перечинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Перечинського районного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя-доповідач: О.М. Гінда

Судді: М.П.Кушнерик

Д.М. Старунський

Повне судове рішення складено 02.02.2018