Справа № 820/15/18
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

06 лютого 2018 р. справа № 820/15/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Старосєльцева О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за процедурою письмового провадження відповідно до ст.263 КАС України справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради про 1) визнання протиправними дій з приводу скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 23.10.2014 р., виданої на ім'я ОСОБА_1; 2) скасування рішення від 07.07.2017 р. № 12, в частині скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 23.10.2014 р., виданої на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1), -

встановив:

Позов надійшов до канцелярії суду засобами поштового зв'язку 03.01.2018 р. Рішення про відкриття провадження у справі було прийнято 09.01.2018 р. Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочатий з 24.01.2018 р.

Заявлені вимоги обгрунтовані відсутністю підстав для скасування довідки внутрішньо переміщеної особи.

Відповідач, Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що за інформацією ГУ Контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки СБУ, 20.10.2016 року ОСОБА_1 виїхала з території України. На виконання листа Департаменту СЗН Харківської ОДА від 13.03.2017 року №03/01-51-ДСК терорганом соціального захисту проведена перевірка інформації щодо підтвердження фактичного місця проживання внутрішньо переміщених осіб, а саме, фактичне місце перебування ОСОБА_1, як внутрішньо переміщеної особи ( АДРЕСА_1). Перевірка показала, що за даною адресою ОСОБА_1 була відсутня, тому було залишено повідомлення про необхідність прибути протягом трьох днів до УП та СЗН для проходження фізичної ідентифікації. Однак, ОСОБА_1 до Управління не прибула, в результаті чого було складено акт обстеження матеріально побутових умов сімї. 07.07.2017 року прийнято рішення про скасування довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти позову, повно виконавши процесуальний обов'язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з'ясувавши обставини спірних правовідносин, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, позивач є внутрішньо переміщеною особою, одержав довідку від 23.10.2014 року № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

До відповідача надійшов лист Департаменту соціального захисту Харківської ОДА №03/01-51ДСК від 13.03.2017 року, згідно з яким за повідомленням ГУ Контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки СБУ існує ймовірність завдання шкоди економічним інтересам держави внаслідок подання внутрішньо переміщеними особами недостовірних відомостей щодо проживання на контрольованих українською владою територіях. Так, за інформацією ГУ Контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки СБУ, ОСОБА_1 20.10.2016 року виїхала з території України. Доручено вжити заходів щодо перевірки викладеної Головним управлінням інформації.

На виконання цього листа працівником відповідача 13.04.2017 року була проведена перевірка інформації щодо підтвердження фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2. З письмового відзиву відповідача вбачається, що «двері квартири ніхто не відчинив, тому було залишено повідомлення №1138 на імя позивача про необхідність прибути протягом трьох днів до УП та СЗН для проходження фізичної ідентифікації». Однак ОСОБА_1 до управління не прибула.

Результати проведеної перевірки оформлені 23.06.2017 року актом обстеження матеріально побутових умов сімї, з якого вбачається, що на залишене повідомлення за вказаною адресою для фізичної ідентифікації внутрішньо переміщена особа не зявилась. За вказаною адресою ОСОБА_1 не мешкає.

Рішенням Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради від 07.07.2017 року було скасовано довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб (525 ос.), зокрема і ОСОБА_1 (а.с.21).

Як з'ясовано судом, юридичною підставою для прийняття спірного рішення владним суб'єктом було обрано положення ст.12 Закону України від 20.10.2014 року №1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», а фактичною підставою послугувало судження про відсутність ОСОБА_1 за фактичним місцем проживання внутрішньо-переміщеної особи.

Суд, перевіряючи відповідність закону, зокрема ч.3 ст.2 КАС України (в редакції до 15.12.2017р.) та ч.2 ст.2 КАС України (в редакції з 15.12.2017р.), спірних діянь та рішень владного суб'єкта, зазначає, що правовідносини з приводу гарантій дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб унормовані приписами Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Закон), Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (затверджено постановою КМУ від 01.10.2014 р. № 509; далі за текстом - Порядок №509).

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що позивач підпадає під критерії визначення внутрішньо переміщених осіб, був документований відповідною довідкою.

Статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Суд відмічає, що у тексті спірного рішення владний суб'єкт не послався на конкретну норму закону, а відтак, не забезпечив дотримання правила юридичної визначеності як невід'ємного базового елементу запровадженого ст.8 Конституції України принципу верховенства права.

Вказана обставина є самостійною та цілком достатньою підставою для скасування спірного рішення суб'єкта владних повноважень, адже показує на очевидний та нездоланний дефект у владному волевиявленні, що ставить громадянина у невизначене правове становище.

Окрім того, розглядаючи справу, суд зазначає, що згідно з абз.8 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» у разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

У силу абз.9 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» інформацією, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, є: дані, отримані з відповідних державних реєстрів; дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з громадськими об'єднаннями, волонтерськими, благодійними організаціями, іншими юридичними та фізичними особами, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам відповідно до статті 16 цього Закону.

Доказів наявності таких обставин у спірних правовідносинах владним суб'єктом до суду не подано.

До суду владним суб'єктом не подано і доказів звернення до органу охорони державного кордону з приводу перетину громадянином державного кордону України чи лінії адміністративного розмежування як-то передбачено п.п.6-7 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (затверджено постановою КМУ від 08.06.2016р. №365; далі за текстом Порядок №365).

Пунктом 7 Порядку №365 визначено, що владний суб'єкт має надсилати внутрішньо переміщеній особі рекомендоване повідомлення, але до суду доказів виконання цієї вимоги законодавства відповідач не подав.

Суд також звертає увагу, що з дати проведення працівником владного суб'єкта перевірки з приводу знаходження внутрішньо переміщеної особи за задекларованим місцем мешкання (13.04.2017р.) до дати прийняття спірного рішення (07.07.2017р.) не збіг строк у 60 днів.

Відтак, в матеріалах справи суд не знаходить доказів для висновку про тривалу у розумінні закону (тобто понад 60 днів) відсутність позивача за місцем реєстрації як внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211, ч.4 ст.242 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний субєкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч.2 ст.19 КАС України.

Натомість факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах у сфері державної справи з соціального захисту внутрішньо переміщених осіб знайшов підтвердження судовим розглядом.

Дії владного суб'єкта з проведення перевірки та дії з прийняття спірного рішення є невід'ємним структурним елементом процедури реалізації управлінської функції та остаточно втілюються у прийнятому рішенні, а тому у даному конкретному випадку вимога про скасування такого рішення поглинає собою вимогу про визнання неправомірними дій, вчинених у ході створення цього рішення, у зв'язку з цим окремому розгляду і задоволенню не підлягає.

Суд вважає, що права та охоронювані законом інтереси позивача у спірних правовідносинах повністю, ефективно та дієво захищаються у спосіб скасування спірного рішення.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради від 07.07.2017 р. № 12 в частині скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 23.10.2014 р., виданої на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1).

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Роз'яснити, що скарга може бути подана у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України.

Суддя Старосєльцева О.В.