Справа № 154/2875/17
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 рокуЛьвів№876/327/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Костіва М.В.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на постанову Володимир - Волинського міського суду Волинської області від 04 грудня 2017 року у справі №154/2875/17, винесену головуючим суддею Лященко О.В. о 11:11 год. у м. Володимир-Волинську, за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Волинської митниці ДФС про визнання незаконною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до заступника начальника Волинської митниці Державної фіскальної служби України Негріча Л.М. про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил.

Постановою Володимир - Волинського міського суду Волинської області від 04 грудня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС Негріча Леоніда Миколайовича від 11 жовтня 2017 року №2976/20500/17 про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі. Доводи апелянта зводяться до того, що позивачем не наведено наявності аварії чи обставин непереборної сили, на підставі яких позивача може бути звільнено від відповідальності за порушення митних правил. Транспортний засіб для митного оформлення може бути пред'явлений митному органу як власником, так і уповноваженою особою, при цьому обов'язкової вимоги щодо наявності у такої особи посвідчення водія та навиків керування законодавець не висуває. Крім цього, із баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС слідує, що саме позивачем у митному режим «транзит» ввеземо автомобіль марки «OPEL FRONTERA». Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Сторони в судове не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. Згідно бази даних АСАУР, ЕТ громадянин з паспортними даними НОМЕР_2 не вивіз транспортний засіб «OPEL FRONTERA» р.н. НОМЕР_3, країна реєстрації - Литовська Республіка, номер кузова НОМЕР_1 за межі митної території України. Відповідно до бази даних, а саме АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС встановлено, що 10.12.2015 року на митну територію України через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС, громадянином України ОСОБА_2 в митному режимі «транзит» ввезено вказаний автомобіль та станом на 23.08.2017р. його не вивезено та в інший митний режим не заявлено.

Постановою про порушення митних правил №2976/20500/17 від 11.10.2017 року винесеною відповідачем, на позивача накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі 8500 грн. за порушення ч. 3 ст. 470Митного кодексу України.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав що посадова особа митної служби при винесені постанови не врахувала пояснення та заперечення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та повно і всебічно не з'ясувала обставини справи, натомість докази позивача вказують на відсутність складу правопорушення в його діях, що виключає його адміністративну відповідальність за це.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 486 Митного кодексу України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ( ст. 489 МК України).

Згідно із статтею 495 Митного кодексу України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

З матеріалів справи слідує, що відповідно до бази даних, а саме АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС встановлено, що 10.12.2015 року на митну територію України через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС, громадянином України ОСОБА_2 в митному режимі «транзит» ввезено автомобіль «OPEL FRONTERA» р.н. НОМЕР_3, країна реєстрації - Литовська Республіка, номер кузова НОМЕР_1 та станом на 23.08.2017р. його не вивезено та в інший митний режим не заявлено.

Проте позивач вказує на те, що наведене у постанові не відповідає дійсності та фактичним обставинам, оскільки він не ввозив вищезазначений автомобіль чи будь-який інший транспортний засіб на територію України та не мав такого наміру, не був присутній під час оформлення документів про ввезення вищезазначеного автомобіля на територію Украйни в режимі «транзит», не підписував жодних документів, не знав та не міг знати про те, що йому належить протягом десяти днів вивезти за межі митної території України вищезазначений транспортний засіб.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що посадовою особою відповідача не виконано покладені на неї обов'язки та не використано надані права у точній відповідності із законом, оскільки постанова винесена відповідачем без з'ясування всіх обставин, що мали значення при розгляді справи про порушення митних правил, натомість докази позивача вказують на відсутність складу правопорушення в його діях, що виключає адміністративну відповідальність.

Так, зокрема у матеріалах справи наявний наданий відповідачем Витяг за даними диспетчера ЗМК та пасажирського пункту пропуску, відповідно до якого зазначено, 10.12.2015 р. в'їхав у режимі «транзит» - ОСОБА_5, адреса: АДРЕСА_1 паспорт не вказано.

Вказана інформація суперечить особистим даним позивача оскільки ім'я по батькові позивача «Олександрович», а адреса проживання АДРЕСА_2.

Таким чином, з матеріалів справи слідує, що відповідачем на наведено належних доказів того, саме позивачем 10.12.2015р. ввезено в Україну в режимі «транзит» автомобіль «OPEL FRONTERA» р.н. НОМЕР_3, країна реєстрації - Литовська Республіка, номер кузова НОМЕР_1, а з представлених доказів не вбачається можливим ідентифікувати саме особу позивача.

Крім того, із представлених відповідачем матеріалів справи слідує, що у автомобілі перебувала ще одна особа, проте не була допитана у зв'язку із наданням позивачем пояснень про заперечення факту перевезення транспортного засобу.

Наявність сумніву щодо доведеності вини, відповідно ст.62 Конституції України, має тлумачитися на користь особи, зокрема позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС - залишити без задоволення, а постанову Володимир - Волинського міського суду Волинської області від 04 грудня 2017 року у справі №154/2875/17 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
М. В. Костів