Справа № 523/12929/17
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2018 р.м. ОдесаСправа № 523/12929/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Бабаков В.П.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Бітова А.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Одесі на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Одесі про визнання протиправною відмову та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила визнати протиправною відмову Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Одесі здійснити переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за правилами Закону України «Про державну службу»; зобов'язати Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Одесі призначити та виплачувати з 02.08.2017 року пенсію державного службовця відповідно до ч. 7 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723 згідно Довідок від 02.08.2017 року №4060/9/15-54-05-23, №4061/9/915-54-05-23, в тому числі за серпень 2017 року, до яких включені всі види оплати праці, з яких сплачений єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з урахуванням виплачених сум пенсії без обмеження максимального розміру виплати.

В обґрунтування позову зазначено, що у зв'язку із встановленням 2 групи інвалідності та набуттям встановленого стажу роботи на державній службі позивач звернувся до Управління із заявою про призначення пенсії згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723, подавши необхідний пакет документів. Однак, орган пенсійного фонду відмовив у задоволенні вказаної заяви та здійснив призначення пенсії в загальному порядку, а саме за правилами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Вказані дії Управління позивач вважає неправомірними, у зв'язку із чим звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав на належне пенсійне забезпечення.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено. Суд визнав неправомірними дії Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо відмови в призначенні ОСОБА_2 пенсії по інвалідності відповідно до ч. 7 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII. Зобов'язав Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити та здійснити виплату ОСОБА_2 пенсії по інвалідності відповідно до ч. 7 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII згідно довідок за встановленою формою №4060/9/15-54-05-23 та №4061/9/915-54-05-23 від 02 серпня 2017 року, до яких включені всі види оплати праці, з яких сплачений єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 02 серпня 2017 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Одесі з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог скарги апелянт посилається на те, що на момент звернення позивача до органу пенсійного фонду пенсія державним службовцям призначається в порядку, визначеному Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а отже дії Управління є правомірними та підстави для його зобов'язання призначити і перерахувати пенсію за правилами ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII відсутні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та як підтверджується матеріалами справи, позивач проходив службу в Державній податковій інспекції у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, на посадах віднесених до державної служби.

Відповідно до відомостей трудової книжки загальний трудовий стаж позивача на державній службі становить понад 20 років.

З 01.07.2017 року позивачу встановлено 2 групу інвалідності загального захворювання, що підтверджується довідкою МСЕК та з 01.08.2017 року позивач припинив державну службу.

02.08.2017 року ОСОБА_2 звернулась до Суворовського об'єднаного УПФУ в м. Одесі із заявою про призначення пенсії по інвалідності як державному службовцю відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 16.12.1993р. №3723-ХИ, надавши довідки №4060/9/15-54-05-23 та № 4061/9/915-54-05-23 від 02 серпня 2017 року, до яких включені всі види оплати праці, з яких сплачений єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Рішенням від 09.08.2017 року №116 відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії державного службовця.

Як на підставу для відмови у призначенні заявленої пенсії Управління послалось на скасування спеціальних правових норм, за якими було врегульовано питання щодо призначення пенсії державним службовцям.

За таких обставин, Управління призначило позивачу пенсію на загальних підставах згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись із відмовою у призначенні заявленої пенсії, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів на належне пенсійне забезпечення.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вимоги позивача про призначення пенсії за правилами спеціального законодавства є правомірними, у зв'язку із чим вбачав всі підстави для задоволення позову.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову вважає правильними, проте такими, що не у повній мірі відповідають нормам процесуального права, з огляду на наступне.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII).

Відповідно до положень ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що трудовий стаж позивача на державній службі становить понад 20 років, позивач є інвалідом 2 групи, що підтверджується довідкою МСЕК серія 12 ААА №309822, виданої 31.07.2017 року, перед зверненням за призначенням пенсії працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців, дійшов обґрунтованого висновку, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII.

Водночас, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України (в редакції, яка діяла на момент ухвалення рішення судом першої інстанції) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів, зокрема, фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, за правилами наведеної норми процесуального законодавства захисту в суді підлягають, зокрема, порушені органом державної влади та його посадовими особами, права, свободи та інтереси фізичних осіб.

Враховуючи вказані норми адміністративного процесуального законодавства, колегія суддів вважає, що права та інтереси позивача на належне пенсійне забезпечення порушує саме рішення Управління від 09.08.2017 року №116 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу».

Однак, суд першої інстанції, встановивши протиправність рішення суб'єкта владних повноважень, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України (в редакції, яка діяла на момент ухвалення рішення) не прийняв постанову про скасування рішення відповідача.

Разом з цим, суд першої інстанції помилково не звернув увагу на те, що спір у цій справі не виник з приводу обмеження позивачу розміру пенсії, будь-яких рішень з цього приводу відповідач не приймав і зміст адміністративного позову не містить посилань на вчинення відповідачем протиправних дій щодо обмеження розміру соціальних виплат, а отже у суду не було підстав вживати заходів захисту за правилами адміністративного процесуального законодавства шляхом задоволення позову в цій частині.

З огляду на наведене, оскільки висновки суду першої інстанції не у повній мірі відповідають нормам процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 317 КАС України (в редакції, яка діє з 15.12.2017 року) резолютивна частина рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст. 183-2 КАС України (в редакції до 14.12.2017 року), ст.ст. 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325, п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Одесі - задовольнити частково.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2017 року - змінити, виклавши її резолютивну частину наступного змісту:

«Визнати протиправним та скасувати рішення Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 09.08.2017 року №116 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов'язати Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити та здійснити виплату ОСОБА_2 пенсії по інвалідності відповідно до ч. 7 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII з урахуванням виплачених сум згідно довідок №4060/9/15-54-05-23, №4061/9/915-54-05-23 від 02 серпня 2017 року, до яких включені всі види оплати праці, з яких сплачений єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, починаючи з 02 серпня 2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Дата прийняття постанови: 31.01.2018 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

А.І. Бітов