Справа № 800/451/16 (800/445/15, 800/101/15)
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА

30.01.2018 Київ Зі/9901/82/18 800/451/16 (800/445/15, 800/101/15)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Бевзенка В.М.,

Данилевич Н.А.,

Желтобрюх І.Л.,

Шарапи В.М.,

секретар судового засідання - Носенко Л.О.,

за участю: представника позивача - Швець О.Г.

представника відповідача - Мишковець О.В.

представника відповідача - Кот О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Громадської організації «Союз матерів «Захист» про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом Громадської організації «Союз матерів «Захист» до Президента України, Верховної Ради України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Громадська організація «Правда», про визнання бездіяльності Президента України протиправною та зобов'язання Президента України та Верховної Ради України вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року ГО «Союз матерів «Захист» звернулась до суду з адміністративним позовом, про:

визнання протиправною бездіяльності Президента України щодо незастосування (неорганізації) у передбачений законом спосіб оборони України шляхом прийняття передбаченого частиною 1 статті 4 Закону України «Про оборону України» рішення про введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та подання цього рішення (Указу) Верховній Раді України на затвердження;

визнання протиправною бездіяльності Президента України щодо незастосування (неорганізації) у передбачений законом спосіб оборони України шляхом прийняття, передбаченого частиною 1 статті 4 Закону України «Про оборону України» рішення про застосування (використання) Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України та подання цього рішення (Указу) Верховній Раді України на схвалення;

визнання протиправною бездіяльності Президента України щодо незастосування (неорганізації) у передбачений законом спосіб оборони України шляхом внесення до Верховної Ради України, передбаченого частиною 1 статті 4 Закону України «Про оборону України» подання про оголошення стану війни;

зобов'язання Президента України застосувати (організувати) у передбачений законом спосіб оборону України та невідкладно прийняти, передбачене частиною 1 статті 4 Закону України «Про оборону України» рішення про введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях і подати це рішення (Указ) Верховній Раді України на затвердження;

зобов'язання Президента України застосувати (організувати) у передбачений законом спосіб оборону України та невідкладно прийняти, передбачене частиною 1 статті 4 Закону України «Про оборону України» рішення про застосування (використання) Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, і подати це рішення (Указ) Верховній Раді України на схвалення;

зобов'язання Президента України застосувати (організувати) у передбачений законом спосіб оборону України та невідкладно внести до Верховної Ради України, передбачене частиною 1 статті 4 Закону України «Про оборону України» подання про оголошення стану війни;

зобов'язання Верховної Ради України у встановлений Конституцією України дводенний строк з моменту звернення Президента України розглянути питання про затвердження Указу про введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та невідкладно після звернення Президента України розглянути питання про оголошення за поданням Президента України стану війни, схвалення рішення Президента України про використання Збройних Сил України та інших військових формувань.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 23 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

11 січня 2018 року позивач звернувся до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, у якій зазначив, що судом щодо однієї із позовних вимог не ухвалено рішення, а саме щодо зобов'язання Президента України застосувати (організувати) у передбачений законом спосіб оборону України та невідкладно підготувати передбачений частиною другою статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року проект Закону України про затвердження указу про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно подати цей проект закону разом із указом про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях до Верховної Ради України.

Представник позивача у судовому засіданні заяву просив задовольнити, посилаючись на те, що Вищий адміністративний суд України не розглянув одну з позовних вимог.

Представник Президента України просила в задоволенні заяви відмовити, оскільки вважає, що позивачем у судовому засіданні Вищого адміністративного суду України було поставлено питання про уточнення позовних вимог, а не про їх збільшення.

Представник Верховної Ради України просила в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення у справі відмовити з огляду на те, що судом розглянуті всі позовні вимоги і щодо них ухвалено законне рішення. При цьому зазначила, що між Верховною Радою України і ГО «Союз матерів «Захист» відсутній предмет спору.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та відповідачів, здійснивши перевірку доводів заяви, матеріалів справи, колегія суддів вважає, що у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення необхідно відмовити з огляду на таке.

У пункті 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) передбачено, що, з-поміж інших, Вищий адміністративний суд України діє у межах своїх повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом у складі, визначеному цим Законом.

У відповідності з положеннями пункту 11 частини другої статті 46, пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII Пленум Верховного Суду постановою від 30 листопада 2017 року № 2 визначив, що днем початку роботи Верховного Суду є 15 грудня 2017 року. З цієї дати набрав чинності й Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яким, зокрема, Кодекс адміністративного судочинства України від 6 липня 2005 року №2747-IV викладено у новій редакції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.

У судовому засіданні заслухано звукозапис журналу судового засіданні Вищого адміністративного суду України від 23 жовтня 2017 року, з якого вбачається, що заява, яка була названа представником позивача, як «заява про збільшення позовних вимог» була подана у судовому засіданні 23 жовтня 2017 року о 10:45:03 (а.с. 279-280 том 2), яка Вищим адміністративним судом України була прийнята як заява про уточнення позовних вимог, з чим також погодився і представник позивача.

Представник позивача, в судовому засіданні зазначав, що така вимога не відображена в описовій частині рішення суду, а тому вважає, що дану вимогу не вирішено судом по суті.

Колегія суддів критично ставиться до таких доводів представника позивача, оскільки, як встановлено у судовому засіданні, Вищий адміністративний суд України щодо усіх позовних вимог, заявлених у цій справі, зокрема уточнених, дослідив докази, вислухав пояснення сторін у справі та у своєму рішенні мотивував підстави відмови у задоволенні позову у цілому з посиланням на норми матеріального права.

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що 23 жовтня 2017 року судом розглянуті всі позовні вимоги ГО «Союз матерів «Захист», заявлені у позові, а доводи позивача про не розгляд однієї з них нічим не підтверджуються.

Відповідно до частини четвертої статті 252 КАС України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 248, 252 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Громадської організації «Союз матерів «Захист» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Громадської організації «Союз матерів «Захист» до Президента України, Верховної Ради України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Громадська організація «Правда», про визнання бездіяльності Президента України протиправною та зобов'язання Президента України та Верховної Ради України вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її прийняття.

Повний текс ухвали виготовлено 2 лютого 2018 року.

Головуючий суддя О.В.Білоус

Судді В.М.Бевзенко

Н.А.Данилевич

І.Л.Желтобрюх

В.М.Шарапа