Справа № 727/12561/17
Суддя: Семенко О. В.
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/727/8/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 січня 2018 року м. Чернівці
Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії щодо призначення пенсії,-
В С Т А Н О В И В:
14 грудня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з адміністративним позовом до відповідача Головного управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії щодо призначення пенсії.
В своєму позові позивач посилається на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії.
28 липня 2017 року він звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №2/996 щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», додавши до своєї заяви документи про його участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Приводом звернення за призначенням пенсії, крім обставини участі в ліквідації катастрофи на ЧАЕС, стали обставини: досягнення на момент звернення віку старше 54 років та набуття страхового стажу більш як 15 років.
Проте, відповідачем відмовило йому у призначенні пенсії, мотивуючи тим, що в архівних довідках Галузевого державного архіву Міністерства Оборони України, які надійшли на запити ГУПФ в Чернівецькій області, відсутня інформація про періоди перебування в зоні відчуження, чим документально не підтверджено жодного дня його роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження в 1987 році.
Вважає таку відмову протиправною та такою, що порушує його право на належне пенсійне забезпечення, тому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у призначені йому пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 28 липня 2017 року та здійснювати її виплату.
09 січня 2018 року відповідач подав до суду відзив на позов, в якому посилався на те, що 28.07.2017 до Головного управління звернувся позивач з заявою щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Загальний стаж позивача станом на дату звернення складає 15 років.
У відповідності до норм ст.55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії призначаються зі зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (60 років для чоловіків). При цьому, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження у 1987 році не менше 14 календарних днів, мають право на зниження пенсійного віку на 8 років.
До заяви щодо призначення пенсії у Головне управління позивачем було надано: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році 2 категорії; довідку від 13.06.1987 №89/1, видану військовою частиною № НОМЕР_1 про нарахування заробітної плати в кратному обчисленні без зазначення, що особа отримала підвищену заробітну плату за перебування в зоні відчуження; довідку від 23.03.1993 №4/114, видану Чернівецьким міським військовим комісаріатом про роботу особи в зоні безумовного обов`язкового відселення.
Головним управлінням були направлені відповідні запити, в отриманих довідках Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №179/1/7972 від 13.06.2014 та №179/1/10293 від 15.08.2014 (копії додаються) зазначено, що Позивач брав участь у 1986 році в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, проте перебування в зоні відчуження не відображено.
Зазначає, що право на достроковий вихід на пенсію мають особи, які, зокрема, у 1987 році працювали в зоні відчуження не менше 14 календарних днів.
Отже, в зв`язку з відсутністю підтвердження перебування Позивача в зоні відчуження в 1987 році правових підстав для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку немає.
У зв`язку з наведеним, на думку відповідача, відсутні правові підстави для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» а тому, просили відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, у зв`язку з безпідставністю та незаконністю таких позовних вимог.
Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, що підтверджується дублікатом посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії серії НОМЕР_2 від 01 вересня 2017 року (а.с.6), виданого замість посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії серії НОМЕР_3 від 25 серпня 1994 року ( а.с.17).
28 липня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою (а.с.8) до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області за №2/996 щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Як вбачається із заяви, до неї додано, крім інших, такі документи про участь позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; довідку від 13.06.1987 №89/1, видану військовою частиною № НОМЕР_1 про нарахування посадового окладу в кратному обчисленні ; довідку від 23.03.1993 №4/114, видану Чернівецьким міським військовим комісаріатом про період роботи в зоні безумовного обов`язкового відселення.
Слід зазначити, що на момент звернення позивач досяг віку старше 54 років ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається з копії паспорту а.с.12), та набув страховий стаж більш як 15 років, що стверджується розрахунком стажу (а.с.14).
Листом від 23 листопада 2017 року за № 23350/14 відповідач ГУПФ в Чернівецькій області відмовило позивачу ОСОБА_1 у призначенні пенсії (а.с.9).
Позивач, вважаючи відмову пенсійного органу в призначенні пенсії протиправною, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.
Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, в редакції чинній на час звернення за призначенням пенсії, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Згідно з п.2 ч.1 ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі Закон № 796-ХІІ) в редакції, чинній на час звернення за призначенням пенсії, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, як, зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів.
Відповідно до положень ст.55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів пенсійний вік зменшується на 10 років. Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.
Згідно з п.1 ч.1 ст.9 Закону №796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.
В розумінні статті 10 Закону №796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до положень п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи, які засвідчують особливий статус особи, в переліку яких зазначено: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи обєкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").
Таким чином, законодавець визначає альтернативу довідці про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122. Основною підставою для прийняття альтернативних документів є інформація у них про період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).
Із наданих на розгляд суду письмових доказів, зокрема, із копії довідки № 3809 від 23 березня 1993 року (4/114) виданої Чернівецьким міським військоматом за підписом полковника Тіщенко слідує, що ОСОБА_1 перебував у військовій частині НОМЕР_4 (Н.Радча), тимчасово працював на території зони відчуження (обов`язкового виселення) з 23 лютого 1987 року по 17 червня 1987 року (113 днів) в тому числі в населених пунктах Н.Радча з 25 лютого по 17 червня 1987 року. (а.с.11)
Крім того, статус ОСОБА_1 як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії стверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 01 вересня 2017 року (а.с.6), виданого замість посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії серії НОМЕР_3 від 25 серпня 1994 року ( а.с.17).
Так, відповідно до ст. 65 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення „Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та „Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом. Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У зв`язку з прийняттям Закону України від 6 червня 1996 року "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" Кабінетом Міністрів України 20.01.1997 прийнято Постанову № 51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Порядок).
Цей Порядок регулює правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи. Посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом № 796-ХІІ, іншими актами законодавства.
Згідно з п.3 Порядку посвідчення видаються, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів.
Пунктом 10 вказаного Порядку закріплено перелік документів на підставі одного з яких видається посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту). Крім того, згідно з п. ІІ Порядку посвідчення є документом суворого обліку.
Враховуючи вказані законодавчі положення, приходжу до висновку, що основним документом, який підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС».
Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 листопада 2006 року (справа № 21-1048во06), яка з врахуванням вимог ч. 5 ст.242 КАС України є обов`язковою для врахування судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.
Також слід звернути увагу на те, що згідно ст. 46 Конституції України, пенсія є одним із видів соціального захисту, право на яке громадянину гарантується.
Згідно з п.1 ч.1 ст.45 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Слід зазначити, що з самого визначення поняття пенсії слідує, що ці виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. Цей вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на якийсь строк. В цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін, або строк, на який призначається пенсія, не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії. Відтак, виплату пенсії позивачу не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право позивача на отримання державної пенсії, яка повинна виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.
Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові особисте суб`єктивне бачення порушеного права чи охоронюваного інтересу та спосіб його захисту.
З огляду на положення ст.ст.5, 21, 245 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання протиправними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов`язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішенням, дією або бездіяльністю.
Встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії протиправними.
Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, вважаю, що способом відновлення порушеного права позивача в межах спірних правовідносин є вірним щодо зобов`язання відповідача призначити йому пенсію із зменшення пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дати звернення позивача з відповідною заявою до пенсійного органу з 28 липня 2017 року.
Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
З огляду на встановлені обставини та правові положення, суд, дослідивши всі докази по справі, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуються на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні в судовому засіданні обставин справи, досліджених доказів, та доводів, в їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 6, 8, 9, 19, 77, 243-246, 257, 260, 293, 295, 297 КАС України, суддя, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 28 липня 2017 року та здійснювати її виплату.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом 30 днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя: Семенко О.В.