Справа № 802/2166/17-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 січня 2018 р. Справа № 802/2166/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до голови Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області Уткіна Владислава Анатолійовича про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулась ОСОБА_1 до голови Гайсинської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року її поновлено на посаді керівника апарату Гайсинської районної державної адміністрації з 01 липня 2017 року. Разом з тим, позивач зазначає, що їй було повідомлено, що до виконання функціональних обов'язків за посадою за вказівкою відповідача не допущено. Не було надано попереднього робочого місця. У кабінеті, в якому ОСОБА_1 визначено робоче місце відведено лише стіл і стілець. Не видано ні оргтехніки, ні канцелярського приладдя. Так, остання зазначає, що вона на даний час фактично не має можливості забезпечувати та контролювати ні правове, ні організаційне, ні матеріально-технічне забезпечення діяльності місцевої державної адміністрації, ні проведення кадрової роботи, ні здійснення документообігу та контролю, ні розгляду звернень громадян, ні забезпечення мобілізаційної роботи, запобігання та виявлення корупції, ні доступу до публічної інформації, ні адміністрування (ведення) Державного реєстру виборців тощо. ОСОБА_1 не допущено до участі в робочих нарадах, не надаються до виконання документи. Працівникам вказано не допускати її до службових документів, не виконувати її доручень, не візувати документи та в порядку визначеним Регламентом - розпорядження. Так, позивач зазначає, що сумлінно ходить на роботу, але їй не дають виконувати посадові обов'язки у зв'язку з чим звернулась до суду та просить визнати дії Відповідача щодо фактичного не допуску з 18 листопада 2017 року до виконання посадових обов'язків керівника апарату Гайсинської райдержадміністрації ОСОБА_1 протиправними та зобов'язати його допустити ОСОБА_1 до виконання обов'язків за посадою. Окрім того, позивач просить стягнути моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

Позивача у судове засідання не з'явився, однак, просила розглянути справу без її участі.

Представник відповідача також у судове засідання не з'явився, однак надав клопотання про розгляд справи без його участі. Окрім того, у запереченнях (відгук) на адміністративний позов відповідач зазначив, що ОСОБА_3 жодною вказівкою чи розпорядчим документом не заборонено здійснювати свої посадові обов'язки за посадою. Позивач сама усувається від роботи в апараті, не виконує жодних обов'язків та отримує заробітну плату.

За приписами ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України , якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, та надані докази, суд встановив наступне.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема, визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Гайсинської РДА від 30.06.2017 року № 36-рк "Про звільнення ОСОБА_1." та поновлено ОСОБА_1 на посаді керівника апарату Гайсинської районної державної адміністрації з 01.07.2017 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року залишено без змін.

17 жовтня 2017 року заступником голови Гайсинської РДА ОСОБА_4 винесено розпорядження № 52-рк про поновлення ОСОБА_1 на посаді керівника апарату Гайсинської РДА з 01 липня 2017 року з посадовим окладом відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 15 від 18 січня 2017 року.

Листом № 02-15-3172 від 18 жовтня 2017 року Гайсинська РДА повідомила ОСОБА_1, що враховуючи рішення суду від 04 жовтня 2017 року по справі № 802/922/17-а та розпорядження голови райдержадміністрації № 116 від 24 квітня 2017 року "Про упорядкування структури апарату районної державної адміністрації" її буде звільнено 18 грудня 2017 року з посади керівника апарату райдержадміністрації. Відповідно до вимог чинного законодавства райдержадміністрація пропонує на вибір посади для переведення згідно з переліком.

Надаючи оцінку обставинам справи, суд враховує наступне:

Згідно з вимогами статті 235 Кодексу законів про працю України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Частиною 2 ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як випливає із матеріалів справи 17 жовтня 2017 року заступником голови Гайсинської РДА ОСОБА_4 винесено розпорядження № 52-рк про поновлення ОСОБА_1 на посаді керівника апарату Гайсинської РДА з 01 липня 2017 року.

Разом з тим, як зазначено позивачем її фактично не допущено до роботи і відповідач не дає їй можливості виконувати посадові обов'язки визначені ст. 44 Закону України "Про місцеві державні адміністрації".

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не включено в процес організаційно - розпорядчої діяльності апарату, що підтверджується планами роботи райдержадміністрації на листопад-грудень 2017 року, в яких серед виконавців посада і прізвище ОСОБА_1 відсутнє.

Окрім того, як випливає із матеріалів справи про ОСОБА_1 не внесено відповідні зміни у розділи на сайт Гайсинської РДА в мережі Інтернет, зокрема, до розділу "Адміністрація" - "Керівництво" та розділу "Адміністрація" - "Апарат РДА". Також, немає відомостей про наявність посади "Керівник апарату" ні прізвища ОСОБА_1

Відповідно до ч. 2 ст. 44 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" апарат місцевих державних адміністрацій очолює керівник, який призначається на посаду головою місцевої державної адміністрації в порядку, передбаченому законодавством про державну службу.

Керівник апарату місцевої державної адміністрації організовує його роботу, забезпечує підготовку матеріалів на розгляд голови місцевої державної адміністрації, організовує доведення розпоряджень голови місцевої державної адміністрації до виконавців, здійснює визначені Законом України "Про державну службу" повноваження керівника державної служби в апараті місцевої державної адміністрації та її структурних підрозділах (крім структурних підрозділів зі статусом юридичних осіб публічного права), відповідає за стан діловодства, обліку і звітності, виконує інші обов'язки, покладені на нього головою місцевої державної адміністрації. З цих питань керівник апарату місцевої державної адміністрації видає накази.

Окрім того, у запереченнях на адміністративний позов зазначено, що відповідачем внесено відповідні записи до трудової книжки ОСОБА_1 та виплачено всі кошти. Також зазначено, що позивач усувається від роботи в апараті, не виконує жодних обов'язків та отримує заробітну плату.

Разом з тим, всупереч зазначеному відповідачем не надано доказів, що ОСОБА_1 не виконує свої посадові обов'язки.

Відповідно до ст. 30 КЗпП України, працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Крім того, суд не може погодитись з твердженнями відповідача про те, що ОСОБА_1 не виконує жодних обов'язків, оскільки останню було б звільнено за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нею трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Щодо тверджень відповідача, що ОСОБА_1 виплачено всі кошти на виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року, суд не бере до уваги, оскільки Гайсинська районна державна адміністрація звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду із заявою про роз'яснення судового рішення в частині виплати суми яку має отримати ОСОБА_5. Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що адміністративний позов про визнання протиправними дій голови Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області Уткіна Владислава Анатолійовича щодо фактичного не допуску з 18 листопада 2017 року до виконання посадових обов'язків керівника апарату Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Визначаючись щодо позовної вимоги зобов'язати голову Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області Уткіна Владислава Анатолійовича допустити ОСОБА_1 до виконання обов'язків за посадою, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, на думку суду, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії.

На підставі викладеного, з метою досягнення мети правосуддя - забезпечення ефективного поновлення порушеного права позивача, - суд вважає за необхідне зобов'язати голову Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області Уткіна Владислава Анатолійовича допустити ОСОБА_1 до виконання обов'язків за посадою.

Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн., зазначена вимога задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 2 даної статті визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У постанові Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.2001 та від 27.02.2009 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Письмовими доказами на ствердження наявності моральної шкоди можуть бути, зокрема, медичні довідки про виникнення захворювання чи інше погіршення стану здоров'я у зв'язку з хвилюваннями, спричиненими посяганням на права потерпілого; висновки лікарів чи медичних комісій про ступінь втрати працездатності, про необхідність проведення хірургічної операції; довідки про відрахування з вузу тощо.

Позивач у позовній заяві зазначає, що протиправними діями відповідача завдана моральна шкода, яка обумовлюється моральними та фізичними стражданнями внаслідок порушення законного права на працю, приниженням честі, гідності, ігноруванням прав, як державного службовця і інваліда, втратою у зв'язку з цим престижу та ділової репутації серед колег.

Відтак, вимога позивача про стягнення на її користь моральної шкоди, не підлягає, оскільки матеріали справи не містять належних доказів в підтвердження обставин заподіяння їй моральних чи фізичних страждань.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень, дій та бездіяльності і докази, надані сторонами, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії голови Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області Уткіна Владислава Анатолійовича щодо фактичного не допуску з 18 листопада 2017 року до виконання посадових обов'язків керівника апарату Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області ОСОБА_1.

Зобов'язати голову Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області Уткіна Владислава Анатолійовича допустити ОСОБА_1 до виконання обов'язків за посадою.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 (місце проживання: 23700, АДРЕСА_1

Голова Гайсинської районної державної адміністрації Вінницької області Уткін Владислав Анатолійович (місце знаходження: 23700, Вінницька область, м. Гайсин, вул. 1-го Травня, 40).

Суддя Мультян Марина Бондівна