Справа № 813/521/18
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

07 лютого 2018 року 813/521/18

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Гулкевич І.З. розглянув матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Львівського науково-дослідного і проектного інституту «Львівбудмндіпроект», треті особи Галицьке обєднане управління Пенсійного фонду м. Львова, Личаківська обєднана державна податкова інспекція про зобовязання сплати соціальний внесок та здійснити перерахунок пенсії,-

встановив :

Позивач, звернувся до суду, в якому просить :

1) зобовязати Львівський науково-дослідний і проектний інститут «Львівбудмндіпроект» сплатити страхові внески (єдиний внесок) для пенсійного утримання ОСОБА_1 за 2002-2010 роки в сумі 23066,39 грн із щомісячним відображенням в органи податків і зборів та подати звітність до системи персоніфікованого обліку в Галицьке обєднане управління Пенсійного фонду України м. Львова;

2) зобовязати Личаківську обєднану податкову інспекцію м. Львова прийняти від Львівського науково-дослідного і проектного інституту «Львівбудмндіпроект» єдиний соціальний внесок на пенсійне утримання ОСОБА_1 за 2002-2010 роки;

3) зобовязати Галицьке обєднане управління Пенсійного фонду України м. Львова провести перерахунок пенсії з 2002 року ОСОБА_1 з врахуванням внесених страхових соціальних внесків (єдиний внесок) Львівським науково-дослідним і проектним інститутом «Львівбудмндіпроект».

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для відкриття провадження за даним позовом в адміністративній справі, суддя виходить з наступних обставин.

З матеріалів адміністративного позову встановлено, що ОСОБА_1 через представника звернувся до Львівського науково-дослідного і проектного інституту «Львівбудмндіпроект» із запитом про сплату страхових внесків, однак на вказаний запит отримав відповідь про те, що підстав для донарахування ОСОБА_1 додаткових соціальних внесків підприємство немає, що і стало підставою для звернення до суду із означеним позовом.

Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

У відповідності до п.1 та п. 2 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є субєктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субєкта владних повноважень або іншої особи.

Таким чином з огляду на наведене, для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії.

Зокрема, за змістом пункту п. 2 ст. 4 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між субєктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому субєкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, повязаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обовязковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, повязаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

З матеріалів адміністративного позову встановлено, що відповідачем у цій справі є державне підприємство Львівський науково-дослідний і проектний інститут «Львівбудмндіпроект», тобто державне підприємство, до якого позивач звернувся для отримання інформації та зобовязання вчинити дії.

З наведеного суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах відповідач не здійснює владні управлінські функції, у звязку з чим розгляд справи в частині зобовязати Львівський науково-дослідний і проектний інститут «Львівбудмндіпроект» сплатити страхові внески (єдиний внесок) для пенсійного утримання ОСОБА_1 за 2002-2010 роки в сумі 23066,39 грн із щомісячним відображенням в органи податків і зборів та подати звітність до системи персоніфікованого обліку в Галицьке обєднане управління Пенсійного фонду України м. Львова не належить до юрисдикції адміністративного суду.

Щодо позовних вимог зобовязати Личаківську обєднану податкову інспекцію м. Львова прийняти від Львівського науково-дослідного і проектного інституту «Львівбудмндіпроект» єдиний соціальний внесок на пенсійне утримання ОСОБА_1 за 2002-2010 роки та зобовязати Галицьке обєднане управління Пенсійного фонду України м. Львова провести перерахунок пенсії з 2002 року ОСОБА_1 з врахуванням внесених страхових соціальних внесків (єдиний внесок) Львівським науково-дослідним і проектним інститутом «Львівбудмндіпроект», то такі також не підлягають до розгляду в порядку адміністративного судочинства України, оскільки є похідними від вимоги зобовязати Львівський науково-дослідний і проектний інститут «Львівбудмндіпроект» сплатити страхові внески (єдиний внесок) для пенсійного утримання ОСОБА_1 за 2002-2010 роки в сумі 23066,39 грн із щомісячним відображенням в органи податків і зборів та подати звітність до системи персоніфікованого обліку в Галицьке обєднане управління Пенсійного фонду України м. Львова.

Відповідно до ч.1 ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішення Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 20.07.2016р. у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №29458/04, №29465/04) зазначено, що відповідно до прецидентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v.Austria), заява №7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. (…) фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Таким чином, даний спір підсудний місцевому загальному суду в порядку цивільного судочинства.

Разом з тим, слід розяснити позивачеві, що даний спір є цивільно-правовим спором та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у загальному місцевому суді за правилами, встановленими Цивільним процесуальним Кодексом України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що даний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки даний спір не містить ознак публічно-правового спору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо, позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, слід відмовити позивачеві у відкритті провадження у даній адміністративній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 2, 19, п. 1 ч. 1 ст. 170, ст. ст. 243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського науково-дослідного і проектного інституту «Львівбудмндіпроект», треті особи Галицьке обєднане управління Пенсійного фонду м. Львова, Личаківська обєднана державна податкова інспекція про зобовязання сплати соціальний внесок та здійснити перерахунок пенсії.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами не пізніше наступного дня після її постановлення.

Ухвала суду набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду у порядку та строки передбачені ст.ст. 186, 254 КАС України.

Суддя Гулкевич І.З.