Справа № 826/2410/13-а
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 лютого 2018 року м. Київ № 826/2410/13-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Арсірія Р.О., розглянувши в письмовому провадженні заяву Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м.Києві про перегляд постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 12 грудня 2014 року за нововиявленими обставинами за позовом

Приватного підприємства "Дубекспо"
доДержавної податкової інспекція у Голосіївському районі ГУ ДФС у м.Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
В С Т А Н О В И В:

У лютому 2013 року Приватне підприємство "Дубекспо" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.10.2012 № 000526/2270.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.04.2013, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2013, відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.08.2014 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.04.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2013 по справі № 826/2410/13-а скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2014 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача від 24.10.2012 № 000526/2270.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015 апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2014 залишено без змін.

11.10.2016 Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м.Києві звернулася до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 12.12.2014 по справі № 826/2410/13-а і прийняти нове судове рішення, яким відмовити ПП «Дубекспо» у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.11.2016 відкрито провадження за ново виявленими обставинами у справі 826/2410/13-а.

В судовому засіданні 26.12.2016 встановлено, що заявником не сплачено судовий збір за подання заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами. У зв'язку з чим судом встановлено строк до 16.01.2017 для усунення недоліків даної заяви.

В судове засідання 17.01.2017 заявник не прибув, недоліків заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не усунув. Через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з тим, що представник, що супроводжує дану справу перебуває в іншому судовому засіданні. Доказів поважності причин неприбуття в судове засідання не надав.

Представник позивача в судовому засіданні просив суд залишити подану відповідачем заяву без задоволення у зв'язку з пропуском строку звернення до суду. Також подав клопотання про компенсацію судових витрат у розмірі 216,09 грн.

Відповідно до ч.2 ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України особи, які беруть участь у справі, повідомляються про дату, час та місце розгляду заяви. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви і перегляду судового рішення.

Враховуючи приписи ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив про подальший розгляд поданої заяви в письмовому провадженні.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд заяви про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи й надавши їм оцінку, суд вважає, що у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1,2 ст.361 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Зі змісту даних норм Кодексу адміністративного судочинства України випливає, що необхідними ознаками обставин, за яких їх можна вважати нововиявленими, є, по-перше, їх наявність на час вирішення адміністративної справи, по-друге, те, що ці обставини не були і не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, по-третє, обставини мають бути істотними, тобто такими, що впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Як встановлено судом зі змісту заяви ДПІ, в якості підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами заявник посилається на наявність істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Як зазначає представник податкового органу у своїй заяві, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015, позовні вимоги ПП «Дубекспо» до ДПІ задоволені повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 24.10.2012 № 000526/2270, прийняте Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі м. Києва.

Заявник вказує, що підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення було проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Дубекспо», за результатами якої складено акт № 328/1-22-70-36203336 від 03.10.2012. Актом перевірки досліджувалось, а відповідно, за поясненням ДПІ, встановлені порушення податкового законодавства, в тому числі за наслідками господарських операцій з ТОВ «Охторг».

В свою чергу, вироком Голосіївського районного суду м.Києва від 20.02.2013 у справі № 752/1332/13-к встановлено, що ОСОБА_1 в порушення вимог Закону, протягом 2009-2010 року, за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, зареєстрував суб'єкт підприємницької діяльності (юридичну особу), а саме : ПП «Охторог» з метою незаконної діяльності.

Тобто, за твердженням заявника, вирок Голосіївського районного суду м.Києва від 20.03.2013 у справі № 752/1332/13-к є істотною для справи обставиною для перегляду постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 12.12.2014 за нововиявленими обставинами.

Як вбачається з матеріалів справи, висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на відсутність факту реальності господарських операцій між ПП «Дубекспо» та ТОВ «Укртехноміс-сервіс». Однак, як зазначено у висновку акта перевірки від 03.10.2012 № 328/22-70-36203336 перевірка ПП "Дубекспо" проводилась з окремих питань (відображення в обліку та звітності операцій по взаєморозрахунках з ТОВ «Укртехномас-сервіс» за період з 01.12.2010 по 31.03.2011, ТОВ «ТД «ДОАР», інші питання в ході перевірки досліджені не були.

Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Між тим, суд критично ставиться до посилання заявника, як на єдиний доказ правомірності своїх висновків щодо порушення позивачем податкового законодавства, на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 20.02.2013 №752/1332/13-к, з огляду на таке.

Частиною четвертою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Відтак, обов'язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у вироку в кримінальній справі, щодо часу, місця та об'єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дії чи бездіяльність якої є предметом розгляду в адміністративній справі.

Разом із тим така обов'язковість поширюється лише на те питання, чи мало місце певне діяння та чи вчинене воно особою, щодо якої постановлено відповідний вирок або прийнято постанову. Усі інші обставини, в тому числі правомірність дій, повинні бути доведені сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі в загальному порядку.

Окрім того, висновки та оцінки суду щодо правомірності поведінки особи, її винуватості у вчиненні правопорушення тощо не позбавляють адміністративний суд, який розглядає по суті справу, предмет якої пов'язаний із відповідними діяннями цієї особи, права надати їм власну оцінку.

За наведених обставин, суд вважає, що вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 20.02.2013 №752/1332/13-к жодним чином не впливає на повноту доказової бази у рамках правовідносин, що є предметом розгляду в адміністративній справі №826/2410/13-а.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що пунктом 1 ч.1 ст.363 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено граничний 30-денний строк звернення учасника справи до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу. Відповідач звернувся до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами 11.10.2016, у своїй заяві посилається на вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 20.02.2013. Відповідно до інформації, що міститься в ЄДРСР (http://reyestr.court.gov.ua/Review/29589903), вказаний вирок місцевого районного суду оприлюднено в Реєстрі 27.02.2013, а отже, контролюючий орган мав право звернутись до суду з заявою про перегляд судового рішення в зв'язку з нововиявленими обставинами протягом 30 днів з дня опублікування вироку в ЄДРСР - до 27.03.2013. Рішення суду розміщуються в Єдиному державному реєстрі судових рішень, який є відкритим і безкоштовним.

Відповідно до ч.4 ст.361 Кодексу адміністративного судочинства України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відповідно до приписів ч.4 ст.368 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ДПІ про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2014 в адміністративній справі №826/2410/13-а.

Стосовно клопотання позивача щодо компенсації судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з частиною 1 статті 135 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Частина друга цієї статті передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її законному представнику сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно до розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов'язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З аналізу вказаних норм випливає, що компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку. Тому для компенсації втраченого заробітку суду слід надати докази, які підтверджують середньомісячний заробіток сторони.

Якщо сторона, на користь якої постановлено рішення не працює і не має самостійного доходу, вона має право одержати компенсацію за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Отже, оскільки ОСОБА_2 займає посаду директора Приватного підприємства «Дубекспо», він є зайнятою особою, а тому не має права одержати компенсацію за відрив від звичайних занять.

Водночас, оскільки така особа є найманим працівником, так як займає відповідну посаду на підприємстві, а не самозайнятою особою, з урахуванням наведених вище положень відсутні підстави для відшкодування їй і компенсацій за втрачений заробіток.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено обґрунтованість вимог клопотання щодо стягнення компенсації за рахунок бюджетних асигнувань відповідача за відрив від звичайних занять, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення.

На підставі викладеного, статтями 241, 243, 361, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Державній податковій інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м.Києві у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити судове рішення від 12.12.2014 в силі.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку та строки передбачені ст.293,295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.О. Арсірій