Справа № 826/18484/16
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 лютого 2018 року № 826/18484/16

Окружний адміністративний суд м.Києва у складі: головуючого судді Добрянської Я.І., суддів Кузьменка В.А., Федорчука А.Б., розглянувши матеріали адміністративної справи

за позовом ОСОБА_1,

до відповідача Міністерства внутрішніх справ України,

про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства внутрішніх справ України в якому з урахуванням уточнень просив:

- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо не зазначення у довідці від 09.11.2016р. № (бланк серії ЦАП № 0464001) відомостей про факт відсутності у мене не погашеної чи не знятої судимості та щодо зазначення відомостей про наявність порушеного кримінального провадження.

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України надати ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Ватутінським РУ ГУ МВС України у м. Києві 24.10.1996р., індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) довідку, в якій зазначити виключно відомості про відсутність чи наявність у позивача не погашених або не знятих судимостей, без зазначення відомостей про наявність щодо ОСОБА_1 порушених кримінальних справ або проваджень.

- стягнути з Міністерства внутрішніх справ України 41600, 0 грн. на відшкодування завданої ОСОБА_1 протиправними діями Міністерства внутрішніх справ України моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про порушення відповідачем порядку видачі довідки про наявність (відсутність) судимості, а саме протиправність зазначення в ній відомостей про наявність рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07.02.2014р. по кримінальній справі № 1/756/7/14, яким ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні злочину, оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.05.2015р., вирок скасовано, а справу направлено на нове розслідування до прокуратури Черкаської області. З огляду на викладене, на думку позивача, відповідачем у довідці про судимість (несудимість) зазначено помилкові відомості.

В судове засідання 05.12.2017р. сторони не з'явились, про дату та час судового розгляду повідомлені своєчасно та належним чином.

05.12.2017р. від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

07.11.2017р. відповідачем подані заперечення на адміністративний позов в яких відповідач зазначає, що діяв в межах своїх повноважень та відповідно до чинного законодавства України, а сааме відповідно до Положення про Міністерство внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ від 28.10.2015р. № 878 та Порядку доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 29.11.2016 № 1256 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 січня 2017 року за № 22/29890, розділом V якого регламентовано порядок отримання відомостей з персонально - довідкового обліку. Відповідно до вищезазначеного порядку,відомості надаються у формі Довідки про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством. Таким чином, відповідач зазначає, що вимоги позивача є помилковими, а отже такими, що не підлягають задоволенню.

15.12.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до КАС України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно з частиною третьою статті 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

ОСОБА_1 20.09.2016р. звернувся із запитом до Головного управління НП в м. Києві про надання довідки про відсутність (наявність) судимості, притягнення до кримінальної відповідальності або обмежень згідно з КПК України. (а.с. 47)

04.10.2016р. позивачу надана довідка № 113-20092016/80210 в якій зазначено, що ОСОБА_1 станом на 04.10.2016р. засуджений 07.02.2014р. Оболонським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 368-3 КК України до сплати штрафу у розмірі 7000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з позбавленням права займати певні посади строком на 1 рік. Вирок набрав законної сили 04.08.2014р., значиться таким відносно якого 02.07.2015р. ГУ НП у Черкаській області за ч. 3 ст. 368-3 КК України порушено кримінальне провадження № 0000280. Рішення по провадженню до МВС України не надходило. (а.с. 48)

07.10.2016р. ОСОБА_1 звернувся до керівника Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення МВС України із заявою про вилучення недійсних записів про судимість і видачу довідки в якій просив вилучити з усіх інформаційних баз МВС України будь-яку інформацію про нібито наявність у позивача судимості та видати нову довідку про відсутність у ОСОБА_1 не знятої чи не погашеної судимості не вказуючи в ній іншої інформації, зазначення якої законодавством не вимагається. (а.с. 49-50)

04.11.2016р. листом Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення МВС України № 16/4-К-210 позивачу надана відповідь в якій зазначено, що інформацію щодо ОСОБА_1 відкореговано та одночасно повідомлено про можливість звернутися до Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення МВС України з метою отримання нової довідки. (а.с. 51)

14.11.2016р. позивач отримав довідку від 09.11.2016р. № в якій зазначено що, ОСОБА_1 станом на 09.11.2016р. є особою, яку 07.02.2014р. Оболонським районним судом м. Києва засуджено за скоєння злочину передбаченого, ч. 4 ст. 368-3 КК України до штрафу в розмірі 187 000, 0 гривень з конфіскацією майна, з позбавленням права займати певні посади 1 рік. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04.08.2014р. вирок змінено: ч. 4 ст. 368-3 КК України перекваліфіковано на ч. 3 ст. 368-3 КК України, вважати засудженим до штрафу в розмірі 119 00,0 гривень, з позбавленням права займати певні посади 1 рік, в іншому без змін.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.10.2014р. звільнено від покарання, визначеного вироком Оболонського районного суду м. Києва від 07.02.2014р., зміненого Апеляційним судом м. Києва від 04.08.2014р., на підставі ч. 2 ст. 86 КК України, п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію» в редакції від 06.05.2014р.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.05.2015р., вирок Оболонського районного суду м. Києва від 07.02.2014р. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04.08.2014р. відмінено, справу направлено на нове розслідування в прокуратуру Черкаської області, міра запобіжного заходу - підписка про невиїзд.

25.05.2016р. ГУ НП в Черкаській області повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368-3 КК України, кримінальне провадження № 0000280 від 02.07.2015р. Справу 08.06.2016р. направлено до суду. Відомості про результати судового розгляду до МВС України не надходили. (а.с. 52-53)

Позивач вважаючи, що зазначені у довідці про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством від 09.11.2016р. № відомості не відповідають дійсності, звернувся до суду.

Оцінюючи подані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до частини 2 статті 11 Закону України "Про інформацію" кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 року № 2939-VI.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 10 Закону України "Про доступ до публічної інформації" кожна особа має право доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 10 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов'язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

При цьому, відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені (ч. 5 ст. 10 Закону України "Про доступ до публічної інформації").

Відповідно до пп. 9.9 п. 9 Інструкції про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Державного департаменту України з питань виконання покарань № 823/188 від 23.08.2002р. (далі - Інструкція № 823/188), інформацію про судимість (несудимість) за особистими зверненнями громадян надають територіальні УОІ-ВОІ за місцем останнього постійного мешкання цих громадян з урахуванням вимог статей 5, 89, 108 КК України. Довідка надається на бланку встановленого зразка за підписом керівника та засвідчується печаткою підрозділу з її обов'язковою реєстрацією.

Наказом МВС України від 29.11.2016р. №1256 затверджено новий Порядок доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України. (далі - Порядок № 1256). Розділом V вказаного нормативно-правового акта встановлюється новий порядок отримання Заявником відомостей з персонально-довідкового обліку.

Інструкція №823/188 втрачає свою дію в тій частині, в якій суперечить Порядку № 1256.

ОСОБА_1звернувся до Департаменту інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України із запитом на отримання довідки про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально - процесуальним законодавством України, та отримав інформацію станом на 09.11.2016 року. Таким чином, застосуванню до спірних правовідносин підлягають положення Інструкції№823/188, оскільки Порядок № 1246 прийнятий 29.11.2016р., а набрав чинності 31.01.2017р., а довідка видана позивачу станом на 09.11.2016р.

Згідно частин 1, 3 ст.14 Закону України "Про захист персональних даних", поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб'єкта персональних даних.

Виконання вимог встановленого режиму захисту персональних даних забезпечує сторона, що поширює ці дані.

Згідно ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, звернувся до відповідача із запитом щодо надання довідки про відсутність судимості для оформлення документів з метою оформлення на роботу.

Позивачу була видана довідка 09.11.2016р. № в якій зазначено що, ОСОБА_1 станом на 09.11.2016р. є особою, яку 07.02.2014р. Оболонським районним судом м. Києва засуджено за скоєння злочину передбаченого, ч. 4 ст. 368-3 КК України до штрафу в розмірі 187 000,0 гривень з конфіскацією майна, з позбавленням права займати певні посади 1 рік. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04.08.2014р. вирок змінено: ч. 4 ст. 368-3 КК України перекваліфіковано на ч. 3 ст. 368-3 КК України, вважати засудженим до штрафу в розмірі 119 00,0 гривень з позбавленням права займати певні посади 1 рік, в іншому без змін.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.10.2014р. звільнено від покарання, визначеного вироком Оболонського районного суду м. Києва від 07.02.2014р., зміненого Апеляційним судом м. Києва від 04.08.2014р., на підставі ч. 2 ст. 86 КК України, п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію» в редакції від 06.05.2014р.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.05.2015р., вирок Оболонського районного суду м. Києва від 07.02.2014р. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04.08.2014р. відмінено, справу направлено на нове розслідування в прокуратуру Черкаської області, міра запобіжного заходу - підписка про невиїзд.

25.05.2016р. ГУ НП в Черкаській області повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368-3 КК України, кримінальне провадження № 0000280 від 02.07.2015р. Справу 08.06.2016р. направлено до суду. Відомості про результати судового розгляду до МВС України не надходили. (а.с. 52-53)

Приписами п.1.1 Інструкції про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України, затвердженої наказом МВС України та ДДУПВП від 23.08.02 р. №823/188, інструкція визначає порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України.

Згідно п.2.1 Інструкції, об'єктами оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку є особи, які на території України обвинувачуються у вчиненні злочинів або засуджені.

Таким чином, оперативно-довідковий і дактилоскопічний облік позивача або будь-якої іншої особи, якщо вона обвинувачується у вчиненні злочинів, здійснюється органами внутрішніх справ згідно чинного законодавства.

Відповідно до положень п.8.8 Інструкції, запити щодо наявності (відсутності) судимостей виконуються відповідно до статті 9 Закону України "Про інформацію", постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.99 N 2266 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися інформаційними підрозділами органів внутрішніх справ України" та спільного наказу МВС України, Мінфіну України і Мінекономіки України від 15.03.2000 N 152/52/29 "Про затвердження Порядку і розміру оплати робіт та використання коштів, отриманих від послуг, пов'язаних із збиранням, пошуком, підготовкою, створенням та наданням запитуваної письмової інформації, а також з наданням інших послуг інформаційними підрозділами органів внутрішніх справ", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 травня 2000 року за N 305/4526.

Відповідно до п. 9.4 вказаної Інструкції зміст та обсяг довідки, яка надається в результаті оброблення вимоги, залежать від мети перевірки. Якщо метою перевірки є притягнення до кримінальної відповідальності, реабілітації - видається повна довідка із зазначенням усіх наявних відомостей (арешт, підписка про невиїзд, судимість, переміщення, застосування актів помилування, амністій, визначень судів під час відбування покарання, мотиви звільнення, місцезнаходження).

Питання видачі довідок про судимість (несудимість) регламентовано п.9.9 Інструкції, згідно якого інформацію про судимість (несудимість) за особистими зверненнями громадян надають територіальні УОІ-ВОІ за місцем останнього постійного мешкання цих громадян з урахуванням вимог статей 5, 89, 108 КК України. Довідка надається на бланку встановленого зразка за підписом керівника та засвідчується печаткою підрозділу з її обов'язковою реєстрацією.

Водночас, ні положення Інструкції, ні вимоги інших актів законодавства чинних на момент виникнення спірних правовідносин,не передбачають внесення до довідок про судимість (несудимість) всієї інформації, що є об'єктом оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку щодо особи, зокрема, й інформації щодо висунутих проти особи обвинувачень у вчиненні злочинів.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що відповідачемпри видачі вказаної довідки № , не зазначено безпосередньо запитуваної інформації про факт відсутності (наявності) судимості, проте зазначено про наявність щодо позивача кримінального провадження, відомості про результати судового розгляду якого до МВС не надходили. (а.с. 52-53)

Таким чином, суд приходить до висновку, що при складенні довідки до неї включено всю наявну інформацію, що є об'єктом оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку щодо позивача як особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, що є порушенням вимог п.9.9 Інструкції.

При цьому, суд зазначає, що до довідки про відсутність (наявність) судимості може включатися виключно інформація щодо судимостей особи, що підтверджені відповідними судовими рішеннями, що набрали законної сили, з врахуванням вимог статей 5 (зворотна дія закону про кримінальну відповідальність у часі), 89 (строки погашення судимості), 108 (погашення та зняття судимості) КК України.

Крім того, позивачем надано до суду ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.05.2015р., копію ухвали Печерського районного суду м. Києва від 15.09.2016р. по справі № 711/5338/16-к та копію судової повістки по справі № 711/5338/16-к, що підтверджує факт продовження розгляду справи № № 711/5338/16-к за обвинуваченням позивача.

Таким чином, у відповідача булла відсутня інформація про результати розгляду кримінального провадження, інформація про винесення судового рішення.

Отже, на час видачі довідки ОСОБА_1, у відповідача була відсутня достовірна інформація про наявність або відсутність у позивача судимостей на території України.

З огляду на вищенаведене, дії відповідача щодо зазначення у довідці відомостей про наявність щодо ОСОБА_1 порушених кримінальних справ або проваджень, є протиправними, у зв'язку з чим, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, суд зазначає, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача надати ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Ватутінським РУ ГУ МВС України у м. Києві 24.10.1996р., індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) довідку, в якій зазначити виключно відомості про відсутність чи наявність у позивача не погашених або не знятих судимостей, без зазначення відомостей про наявність щодо ОСОБА_1 порушених кримінальних справ або проваджень є виключною компетенцією Департаменту інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України, у зв'язку з чим такі вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з Міністерства внутрішніх справ України 41600, 0 грн. на відшкодування завданої ОСОБА_1 протиправними діями Міністерства внутрішніх справ України моральної шкоди, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з п. 9 вищезазначеної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Таким чином, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди належать: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Враховуючи те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведений факт заподіяння відповідачами моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В частині вимог про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, приписами наведеної статті суду надано право, а не обов'язок зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За встановлених у даній справі обставин, судом не вбачається підстав для зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст. 242, 243, 251, 255 КАС України,

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо не зазначення у довідці від 09.11.2016р. № (бланк серії ЦАП № 0464001) відомостей про факт відсутності у ОСОБА_1 не погашеної чи не знятої судимості та щодо зазначення відомостей про наявність порушеного кримінального провадження.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 275, 6 грн. (двісті сімдесят п'ять гривень шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Я.І. Добрянська

Судді В.А. Кузьменко

А.Б. Федорчук