Справа № 376/2565/17
Суддя: Клочко В. М.
Дата ухвалення: 2017-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2565/17
Провадження № 2-а/376/92/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2017 р. Суддя Сквирського районного суду Київської області Клочко В.М. розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сквирського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправних дій,

встановив:

У жовтні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що він є інвалідом першої групи внаслідок захворювання, пов'язаного з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК №148245.

29.09.1999 року одержав посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії серія НОМЕР_1.

Факт перебування позивача з 03.05.1986 по 04.05.1986 року у відрядженні в зоні відчуження в м. Чорнобиль та с. Новошепеличі, Чорнобильського району, Київської області, підтверджено рішенням Сквирського районного суду Київської області від 19.10.2001 року, тривалість його робочого часу щоденно становила 17 годин 30 хвилин.

Позивач перебуває на обліку у Сквирському об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України в Київській області та одержує пенсію згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210.

На даний час позивач одержує пенсію значно меншу, ніж це передбачено ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Даною статтею передбачено нарахування та виплату пенсії згідно довідки про заробітну плату в зоні відчуження в розмірі відшкодування фактичних збитків.

На підставі рішення Сквирського районного суду Київської області від 19.10.2001 року та первинних документів, підприємством ВАТ «Сквира-Авто» позивачу було видано довідку від 12.03.2002 року №94 про заробітну плату в зоні відчуження в період виконання робіт по ліквідації аварії на ЧАЕС з 03.05.1986 року по 04.05.1986 року. Позивачу було нараховано загалом 244,18 крб.

12.06.2017 року позивач звернувся до Сквирського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Київській області з відповідною заявою про призначення (перерахунок) та виплату йому пенсії згідно довідки від 12.03.2002 року №94 про заробітну плату в зоні відчуження в період виконання робіт по ліквідації аварії на ЧАЕС з 03.05.1986 року по 04.05.1986 року в розмірі відшкодування фактичних збитків згідно ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Листом Сквирського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Київській області від 30.06.2017 року 30/1-01 позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії на підставі вищевказаної довідки, посилаючись на невідповідність її вимогам законодавства та наявність інших документів щодо розміру заробітку позивача під час перебування в зоні ЧАЕС.

Позивач з урахуванням наведеного, просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії згідно довідки від 12.03.2002 року №19 про заробітну плату в зоні відчуження в період з 03.05.1986 року по 04.05.1986 року; зобов'язати Сквирське об'єднане Управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити перерахунок та виплату йому пенсії згідно довідки від 12.03.2002 року №19про заробітну плату в зоні відчуження в період з з 03.05.1986 року по 04.05.1986 року року в сумі 244,18 крб., відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням вже виплачених сум, починаючи з 16.06.2017 року.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить розглянути справу в його відсутності, позов підтримує.

Представник відповідача судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з письмовою заявою, в якій проти позову заперечують, посилаючись на те, що довідка ВАТ «Сквира-Авто» від 12.03.2002 року №19 не відповідає вимогам законодавства і рішення Сквирського районного суду Київської області від 19.10.2001 року не містить зобов'язань щодо перерахунку пенсії, а отже відсутні підстави для обчислення пенсії за наданою довідкою.

Згідно ст.41 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що позивач є інвалідом першої групи внаслідок захворювання, пов'язаного з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК №148245.

29.09.1999 року одержав посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії серія НОМЕР_1.

Факт перебування позивача з 03.05.1986 по 04.05.1986 року у відрядженні в зоні відчуження в м. Чорнобиль та с. Новошепеличі, Чорнобильського району, Київської області, підтверджено рішенням Сквирського районного суду Київської області від 19.10.2001 року, тривалість його робочого часу щоденно становила 17 годин 30 хвилин.

Позивач перебуває на обліку у Сквирському об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України в Київській області та одержує пенсію згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210.

На даний час позивач одержує пенсію значно меншу, ніж це передбачено ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Даною статтею передбачено нарахування та виплату пенсії згідно довідки про заробітну плату в зоні відчуження в розмірі відшкодування фактичних збитків.

На підставі рішення Сквирського районного суду Київської області від 19.10.2001 року та первинних документів, підприємством ВАТ «Сквира-Авто» позивачу було видано довідку від 12.03.2002 року №94 про заробітну плату в зоні відчуження в період виконання робіт по ліквідації аварії на ЧАЕС з 03.05.1986 року по 04.05.1986 року. Позивачу було нараховано загалом 244,18 крб.

12.06.2017 року позивач звернувся до Сквирського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Київській області з відповідною заявою про призначення (перерахунок) та виплату йому пенсії згідно довідки від 12.03.2002 року №94 про заробітну плату в зоні відчуження в період виконання робіт по ліквідації аварії на ЧАЕС з 03.05.1986 року по 04.05.1986 року в розмірі відшкодування фактичних збитків згідно ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Листом Сквирського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Київській області від 30.06.2017 року 30/1-01 позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії на підставі вищевказаної довідки, посилаючись на невідповідність її вимогам законодавства та наявність інших документів щодо розміру заробітку позивача під час перебування в зоні ЧАЕС.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Обчислення пенсій відповідно до статті 15 цього ж Закону здійснюється на підставі довідок про заробітну плату, які видаються установами і організаціями на підставі первинних документів (особових рахунків, відомостей та інших документів про нараховану і сплачену заробітну плату), а також фактичну тривалість роботи безпосередньо в зоні відчуження.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 року № 112, був затверджений «Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно якого визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсії за бажанням осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної цією особою за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках.

Згідно з п.4 п.3 даного Порядку у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

На підставі первинних документів, серед яких рішення Сквирського районного суду Київської області від 19.10.2001 року, ВАТ «Сквира-Авто» позивачу було видано довідку від 12.03.2002 року №19 про заробітну плату в зоні відчуження в період виконання робіт по ліквідації аварії на ЧАЕС з 03.05.1986 року по 04.05.1986 року. Позивачу було нараховано загалом 244,18 крб.

Між тим, відповідач відмовився приймати до розгляду вказану довідку. При цьому, дана довідка не була визнана судом незаконною або такою, що видана безпідставно чи з порушенням правил її видачі. При цьому, суд звертає увагу, що відповідач може перевірити лише обґрунтованість видачі довідки, а не її зміст, який в даному випадку він необґрунтовано поставив під сумнів.

Відповідно до статті 1 Конвенції про захист заробітної плати, ратифікованої 30 червня 1961 року, Україна прийняла на себе зобов'язання заробітною платою рахувати будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах за виконану роботу або послуги працівникові.

За змістом статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних і компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Правилами статті 49 Кодексу законів про працю України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Тобто, за загальним правилом видача довідок про заробітну плату за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС здійснюється підприємствами, установами та організаціями або їх правонаступниками.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що довідка про заробітну плату під час роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, видана підприємствами, установами є підставою для перерахунку пенсії.

Таким чином, відмова Сквирського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Київській області у перерахунку позивачу пенсії по інвалідності, з урахуванням довідки ВАТ «Сквира-Авто» від 12.03.2002 року №19 про оплату праці за роботу в населених пунктах зони відчуження є необґрунтованою та протиправною, оскільки дана довідка була видана на підставі рішення Сквирського районного суду Київської області від 19.10.2001 року, де було підтверджено участь позивача у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, нарахування заробітної плати.

Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» сторони звільнені від сплати судового збору.

Керуючись ст.15, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.19, 46 Конституції України, ст.2, 7, 14, 18, 19, 71, 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Сквирського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправних дій задовольнити.

Визнати неправомірною відмову Сквирського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо відмови в перерахунку пенсії згідно довідки ВАТ «Сквира-Авто» від 12.03.2002 року №94 про заробітну плату в зоні відчуження.

Зобов'язати Сквирське об'єднане Управління Пенсійного фонду України в Київській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії згідно довідки ВАТ «Сквира-Авто» від 12.03.2002 року №94 про заробітну плату в зоні відчуження в сумі 244,18 крб., відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням вже виплачених сум, починаючи з 16.06.2017 року.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо постанову було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя :