Справа № 826/14777/17
Суддя: Власенкова О.О.
Дата ухвалення: 2018-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 лютого 2018 року № 826/14777/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Власенкової О.О., за участі секретаря судового засідання Карпенка Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на

ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь"

до Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ

Головного територіального управління юстиції у місті Києві

про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" з позовом до Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 24.10.17 №54930763.

В установленому порядку судом замінено неналежного позивача публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" на належного - уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь".

Позов вмотивовано тим, що позивач не отримав виконавчого документу - постанову Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 24.10.2017 №50813411. Крім того в оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження невірно вказано назви сторін виконавчого провадження, їх місцезнаходження та інші обов'язкові реквізити. Також відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого документа мало місце після закінчення тримісячного строку пред'явлення цього виконавчого документа до примусового виконання, передбаченого статтею 12 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідач свого представника до суду не направив, хоча про судовий розгляд повідомлений належним чином, про причини неприбуття суд не повідомив, письмових пояснень щодо суті спору не надав, витребувані матеріали виконавчого провадження до суду не направив.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бондаренка Олександра Сергійовича від 24.10.2017 №54931012 відкрито виконавче провадження щодо виконання постанови від 28.12.2016 №50811764, виданої Подільським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про стягнення з уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" Волкова Олександра Юрійовича 3 200,00 грн.

Указану постанову державного виконавця отримано позивачем 06.11.2017 разом із супровідним листом Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 24.10.2017.

Вирішуючи цей спір, суд виходить із такого.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення інших державних органів та рішення Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами (пункт 7 частини першої статті 3 Закону).

Частиною першою статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Вимоги до виконавчого документа встановлені статтею 4 Закону.

Так, у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону).

Згідно частиною п'ятою статті 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього заяви або повідомлення, передбачених частиною першою цієї статті, отримує в Єдиному державному реєстрі виконавчих документів електронну копію виконавчого документа та виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Статтею 12 Закону передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

У даному випадку стягувачем за виконавчим документом - постановою Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 28.12.2016 №50813411 є Подільський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, тобто державний орган, тому цей виконавчий документ має бути пред'явлений до виконання протягом трьох місяців з 28.12.2016 до 29.03.2017 включно.

Обставини щодо пред'явлення вищевказаного виконавчого документа до примусового виконання та дотримання при цьому установленого законом тримісячного строку суд позбавлений можливості встановити з огляду на відсутність матеріалів виконавчого провадження, ненаданих відповідачем на вимогу суду.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою, частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною другою статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В контексті наведеного суд зазначає, що під час розгляду даної адміністративної справи відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення, що дає підстави суду дійти висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задовольнити.

З врахуванням викладеного оскаржувана постанова державного виконавця є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно зі статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1 600,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 28.11.2017, який підлягає йому поверненню.

Керуючись статтями 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Подільського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 24.10.2017 №54930763.

Стягнути з Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (04208, м.Київ, проспект Георгія Гонгадзе, 5б, ) на користь уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" судові витрати в розмірі 1 600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене у порядку та строки, встановлені статтями 292-297 з урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень цього Кодексу.

Суддя О.О. Власенкова