Справа № 826/10484/17
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Григоровича П.О., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс»

до

Головного управління ДФС у місті Києві

про

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» (далі – позивач, ТОВ «ФК Абсолют Фінанс») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління ДФС у місті Києві (далі – відповідач), у якій просить суд:

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідач безпідставно прийняв оскаржуване рішення посилаючись на порушення позивачем статті 4 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки він не належить до уповноважених банків або їх агентів, тому не підпадає під сферу дії цієї правової норми та не міг допустити її порушення. Крім того, позивач вказав на те, що станом на день проведення перевірки у нього не виник обов'язок використовувати у своїй діяльності реєстратор розрахункових операцій. У зв'язку з цим до позивача, згідно з його доводами, не може бути застосована відповідальність, передбачена статтею 18 вищевказаного Закону.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування правомірності оскаржуваного рішення посилався на те, що перевіркою встановлено порушення позивачем порядку проведення розрахунків при здійсненні операцій купівлі-продажу валюти та не дотримано покладений на нього законодавством обов'язок використовувати у своїй діяльності реєстратор розрахункових операцій.

В судовому засіданні 09.11.2017 представники сторін заявили клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, розглянувши яке суд, на підставі положень частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент постановлення ухвали), ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК Абсолют Фінанс» зареєстроване як фінансова установа, що підтверджується свідоцтвом від 26.12.2011, копія якого наявна в матеріалах справи та здійснює діяльність з обміну валют і переказ коштів на підставі генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій від 01.08.2016 №196, виданої Національним банком України.

19.04.2017 Головне управління ДФС у Полтавській області провело фактичну перевірку Полтавського відділення №30 ТОВ «ФК Абсолют Фінанс», яке знаходиться за адресою: м. Миргород, вул. Гоголя, 147.

За результатами фактичної перевірки складено акт від 19.04.2017 №0115/16/31/РРО/36060724, в якому зафіксовано факт купівлі 50 російських рублів, при розрахунку видано квитанцію №1137752. Перевіркою встановлено проведення операції з купівлі-продажу іноземної валюти без застосування зареєстрованого, опломбованого у встановленому порядку та переведеного у фіскальний режим роботи реєстратора розрахункових операцій та без роздрукування у двох примірниках розрахункового документа, що підтверджує виконання цієї операції. Також перевіркою встановлено, що позивачем не забезпечено зберігання документів відповідно до яких ведеться облік доходів і витрат, а саме: до перевірки не надано журнал використання реєстратора розрахункових операцій з купівлі-продажу іноземної валюти. На думку відповідача, позивачем порушено положення пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та пункту 44.3 статті 44 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його у порядку адміністративного оскарження до Державної фіскальної служби України.

Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані, поміж іншого:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;

3) застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування;

4) забезпечувати цілісність пломб реєстратора розрахункових операцій та незмінність його конструкції та програмного забезпечення;

5) у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форма, зміст та порядок ведення розрахункових документів при здійсненні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, встановлюється Національним банком України за погодженням з органом доходів та зборів.

Позивач посилався на те, що наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 №547 затверджено Порядок реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), дія якого не поширюється на діяльність ТОВ «ФК Абсолют Фінанс».

Однак, суд зазначає, що наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 №547, окрім інших, було затверджено також Порядок реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, який набув чинності з 26.07.2016.

Згідно з пунктом 1 розділу 1 зазначеного Порядку цей Порядок поширюється на усіх суб'єктів господарювання та їх представників (уповноважених осіб), які здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти. Тобто, даний порядок поширюється на ТОВ «ФК Абсолют Фінанс».

За змістом частини 2 розділу ІІ Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, уповноважені банки, уповноважені фінансові установи, національний оператор поштового зв'язку та їх агенти (далі - суб'єкти господарювання), що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти у пунктах обміну іноземної валюти, касах фінансових установ, касах відокремлених підрозділів фінансових установ, касах відділень поштового зв'язку національного оператора поштового зв'язку (далі - пункти обміну валюти), для здійснення операцій з купівлі-продажу валюти зобов'язані зареєструвати РРО відповідно до положень цього Порядку, виконати його персоналізацію, опломбувати та перевести у фіскальний режим роботи.

Реєстрації в контролюючих органах підлягають РРО, модифікації яких включені до Державного реєстру РРО, зі сферою застосування «операції з купівлі-продажу іноземної валюти» за умови, що строк служби, встановлений в технічній документації на РРО, не вичерпався, а також з урахуванням строків первинної реєстрації, встановлених Державним реєстром РРО.

Абзацом 2 пункту 1 розділу І Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.12.2002 №502 (далі – Інструкція №502), визначено, що банки, фінансові установи здійснюють операції з готівковою іноземною валютою на підставі генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій.

Згідно з абзацом 2 пункту 7 розділу ІІ Інструкції №502 фінансова установа, її відокремлені підрозділи та пункти обміну валюти мають право розпочинати роботу після реєстрації РРО в органі доходів і зборів.

Пунктом 3 Постанови Правління Національного Банку України від 29.12.2015 №983 «Про внесення змін до Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України», якою внесено зміни до Інструкції №502 встановлено, що вищенаведені положення абзацу 2 пункту 7 розділу ІІ Інструкції №502 набирають чинності через шість місяців із дня затвердження Державною фіскальною службою України Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, до якого внесено модель реєстратора розрахункових операцій, що застосовується для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу готівкової іноземної валюти.

З аналізу вищенаведених правових норм слідує, що обов’язок фінансових установ, їх відокремлених підрозділів та пунктів обміну валюти використовувати у своїй діяльності реєстратор розрахункових операцій вникає з моменту спливу шестимісячного строку з дня затвердження Державною фіскальною службою України Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, до якого внесено модель реєстратора розрахункових операцій, що застосовується для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу готівкової іноземної валюти.

16.06.2016 наказом Державної фіскальної служби України №535 затверджено Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, до якого внесено модель реєстратора розрахункових операцій, що застосовується для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу готівкової іноземної валюти.

Однак, до моменту спливу шестимісячного строку, встановленого пунктом 3 Постанови Правління Національного Банку України від 29.12.2015 №983 «Про внесення змін до Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України», вказаний наказ був скасований наказом Державної фіскальної служби України №813.

В подальшому Державною фіскальною службою України було прийнято ряд наказів «Про затвердження Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій», при цьому попередні накази були скасовані із прийняттям наступного (накази від 14.12.2016 №1019, від 17.02.2017 №102, від 20.04.2017 №275, від 07.06.2017 №406, від 18.12.2017 №854).

Станом на дату проведення фактичної перевірки пункту обміну валют ТОВ «ФК Абсолют Фінанс», результати якої оформлені актом перевірки від 19.04.2017 №0115/16/31/РРО/36060724, чинним був наказ Державної фіскальної служби України «Про затвердження Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій» від 17.02.2017 №102.

Положення абзацу 2 пункту 7 розділу ІІ Інструкції №502 щодо обов’язку використання реєстратора розрахункових операцій, з урахуванням норм пункту 3 Постанови Правління Національного Банку України від 29.12.2015 №983 «Про внесення змін до Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України», мали набути чинності лише з 17.08.2017.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» задовольнити повністю.

3. Стягнути судові витрати в сумі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» (ЄДРПОУ 36060724) шляхом їх безспірного списання з рахунків Головного управління ДФС у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.О. Григорович