Справа № 826/13819/16
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 січня 2018 року 09:39 № 826/13819/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Васильченко І.П., при секретарі судового засідання Ксендзові А.С., розглянув у судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Українська інноваційно-фінансова компанія»
доГоловного управління ДФС у м.Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.07.2016 р. № 312/2615141

за участю представників сторін:

від позивача: Буділовський М.М., Бужор А.Ю.;

від відповідача: Івахненко С.О.

На підставі ч. 1 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 23 січня 2018 року проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська іноваційно-фінансова компанія» звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.07.2016 р. № 312/2615141.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 12.09.2016 р. відкрито провадження по справі суддею Кузьменком В.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 02.11.2017 р. справу прийнято до свого провадження суддею Васильченко І.П.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головним управлінням ДФС у м.Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 12.07.2016 р. № 312/2615141, яким позивачу протиправно зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 12250693 на 2015 рік.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити, оскільки вважають, що нормами чинного законодавства не визначено імперативних приписів щодо неможливості виправлення самостійно виявлених помилок щодо витрат у раніше поданій ним податковій декларації шляхом зазначення відповідних уточнень показників у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, оскільки вважає, що виправлення помилки щодо самостійно виявлених витрат позивача повинно бути здійснено шляхом подачі доповнення до податкової декларації.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Головним управлінням ДФС у м.Києві проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська іноваційно-фінансова компанія» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2015 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2015 р.

За результатами перевірки складено акт від 22.06.2016 р. № 172/26-15-14-01/24096743, яким встановлено наступні порушення:

1 п. 3 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 12 250 693,00 грн., а саме: за 2015 р. в сумі 12 250 693,00 грн.

2. пп.196.1.1 ст. 196, 185.1, п. 188.1 ст. 188, пп. 189.7 ст. 189 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на суму 1 524 352,00 грн., а саме: за березень 2014 р. на суму 62995,00 грн., за квітень 2014 р. на суму 83520,00 грн., за жовтень 2014 р. на суму 175597 грн., за листопад 2014 р. на суму 64720,00 грн., за грудень 2014 р. на суму 837501,00 грн. та за квітень 2015 р. на суму 300019,00 грн.

3. Перевіркою п. № 34.3.2 плану перевірки встановлено порушення:

пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп. 168.1.1, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п. 171.2 ст. 171 Податкового кодексу України, що призвело до заниження зобов'язань по податку на доходи фізичних осіб у сумі 2040,00 грн.

Зважаючи на висновки акту перевірки, ГУ ДФС у м.Києві винесено податкові повідомлення-рішення:

- від 12.07.2016 р. № 312/2615141, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 12250693,00 грн. за 2015 рік;

- від 12.07.2016 р. № 311/2615141, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 2 286 528,00 грн.;

- від 12.07.2016 р. № 0, відносно якого у позивача заперечень не було.

За результатами розгляду заперечень на акт перевірки від 22.06.2016 р. № 172/26-15-14-01/24096743, Головним управлінням ДФС у м.Києві надано відповідь від 07.07.2016 р., якою висновки акту перевірки залишено без змін.

За результатами адміністративного оскарження, Державною фіскальною службою України прийнято рішення від 23.08.2016 р. № 12308/6/99-99-11-01-01-25, яким залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 12.07.2016 р. № 312/2615141, податкове повідомлення-рішення від 12.08.2016 р. № 311/2615141 - скасовано, а скаргу задоволено частково.

Не погоджуючись із винесеним податковим повідомленням-рішенням від 12.07.2016 р. № 312/2615141, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході перевірки встановлено, що ТОВ «Українська іноваційно-фінансова компанія» в декларації з податку на прибуток за 2014 рік задекларовано позитивне значення об'єкта оподаткування в сумі 979449,00 грн. (рядок 07 Декларації). У графі «різниця, на яку зменшується фінансовий результат», а саме: сума від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років) за 2015 рік зазначено 12 250 693,00 грн.

Відповідно до п.44.1 ст. 44 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Як вже зазначалось, в ході перевірки встановлено, що ТОВ «Українська інноваційно-фінансова компанія» в податковій декларації з податку на прибуток за 2014 рік задеклароване позитивне значення об'єкта оподаткування в сумі 979 449,00 грн. (рядок 07 Декларації).

За визначенням ч. 1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Разом з тим, 28 грудня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України за N 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який опубліковано в газеті "Голос України" (31.12.2014 N 254) та положення якого у частині справляння податку на прибуток підприємств набрали чинності 01.01.2015 (далі - Закон N 71-VIII).

Законом N 71-VIII викладено розділ III "Податок на прибуток підприємств" Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в новій редакції та передбачено розрахунок об'єкта оподаткування податком на прибуток на підставі даних бухгалтерського обліку шляхом коригування фінансового результату до оподаткування, визначеного у фінансовій звітності, на різниці, які збільшують або зменшують фінансовий результат до оподаткування, відповідно до положень розділу III "Податок на прибуток підприємств" Кодексу.

При цьому, для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об'єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень розділу III "Податок на прибуток підприємств" Кодексу. Рішення про незастосування коригування фінансового результату до оподаткування на різниці приймається зазначеними платниками самостійно.

1 грудня 2015 року набрав чинності наказ Міністерства фінансів України від 20.10.2015 N 897 "Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємств", зареєстрований у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за N 1415/27860 (далі - Наказ N 897).

Так, наказ N 897 виданий з метою забезпечення виконання нових правил з оподаткування, запроваджених з 1 січня 2015 року, у зв'язку із набранням чинності Законом N 71-VIII, якими передбачено, що об'єкт оподаткування визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III Податкового кодексу України (далі - Кодекс).

Затверджена Наказом N 897 форма податкової декларації з податку на прибуток підприємств (далі - Декларація N 897) передбачає:

уніфікацію форм податкової звітності з податку на прибуток підприємств - замість чотирьох окремих декларацій складається одна;

просту та логічну структуру декларації, що дозволить платнику визначати свої податкові зобов'язання з мінімальними витратами часу;

значне скорочення кількості додатків до декларації - з 14 до 9;

наявність нового додатка РІ (різниці), в якому згруповані всі різниці, на які збільшується (зменшується) фінансовий результат, передбачені Кодексом з посиланням на відповідні норми;

можливість надання платниками інформації про контрольовані операції в рамках трансфертного ціноутворення за скороченою формою.

В той же час, самостійне виправлення помилок здійснюється шляхом уточнення показників декларації відповідно до статті 50 розділу II Кодексу.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Отже, виправлення самостійно виявлених помилок здійснюється шляхом подання уточнюючої декларації або у складі декларації за поточний звітний (податковий) період з поданням Додатка ВП (розрахунок податкових зобов'язань за період у якому було виявлено помилку(и). Таблиця 1. Врахування помилки (ок) у звітному (податковому) періоді наступному за періодом, за який виявлено помилки).

Показники Додатка ВП відображаються у двох таблицях:

показники таблиці 1 аналогічні показникам основної декларації та відображають дані виправлених показників за звітний (податковий) період, що уточнюється;

показники таблиці 2 відображають результати виправлення помилок, дані з яких переносяться до рядків 27 - 30, 32 - 34, 36 - 38 декларації.

При самостійному виправленні помилок по щомісячних авансових внесках з податку на прибуток підприємств у рядку 36 декларації зазначається сума збільшення або зменшення податкового зобов'язання з щомісячного авансового внеску у розрахунку за один календарний місяць.

У разі самостійного виправлення помилок за звітні (податкові) періоди до 1 січня 2015 року заповнюються показники таблиці 2, а у рядках таблиці 1 проставляються прочерки. Про зазначене нам вказує примітка 8 у Додатку ВП.

У разі самостійного виправлення помилок в уточнюючій декларації за звітні (податкові) періоди до 1 січня 2015 року платниками заповнюються рядки 27 - 28, 30 - 31, 32, 34 - 35, 36 та 38 - 39 Декларації N 897, що відображають результат уточнення податкових зобов'язань.

Наведене обумовлено суттєвими змінами основних показників, що обраховуються для визначення об'єкта оподаткування за новими правилами, а відтак для самостійного виправлення помилок за новою формою за звітні (податкові) періоди до 1 січня 2015 року платники мали право скористатися нормами пункту 46.4 статті 46 розділу II Кодексу щодо подання доповнення до податкової декларації, яке може бути складено за довільною формою та буде використано контролюючим органом при аналізі показників такої декларації. У такому разі платник зазначає про цей факт у спеціально відведеному місці в податковій декларації, а доповнення до декларації вважатиметься невід'ємною частиною податкової декларації.

Позивач обґрунтовуючи неправомірність зменшення контролюючим органом від'ємного значення з податку на прибуток підприємств посилається на його право відобразити самостійно виявлені помилки щодо виявлених у минулому періоді витрат у складі витрат наступного податкового періоду.

Так, позивачем відповідно до п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України було уточнено показники податкової декларації з податку на прибуток підприємства 2014 року в податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2015 рік шляхом уточнення від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років, з урахуванням самостійно виявлених витрат в розмірі 13 230 142,00 грн.

На підтвердження вказаних витрат позивачем надано суду: регістри бухгалтерського обліку, фінансової звітності та інші первинні документи.

Разом з тим, у разі уточнення від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років у декларації в наступному періоді, платник має збільшити вказану суму на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Окрім того, заважаючи на зміни внесені Законом N 71-VIII та затвердження нової форми декларації з податку на прибуток, під час подачі декларації з самостійно відкоригованими помилками, платник має подати до неї Додаток ВП (розрахунок податкових зобов'язань за період у якому було виявлено помилку(и). Таблиця 1. Врахування помилки (ок) у звітному (податковому) періоді наступному за періодом, за який виявлено помилки).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у звітній декларації за 2015 рік самостійно відобразив об'єкт оподаткування 2014 року в графі 3.2.3 «сума від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових років» в розмірі 12 250 693,00 грн.

Відповідно до п. 137.1 ст. 137 Податкового кодексу України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Базою оподаткування є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (п. 135.1 ст. 135 цього Кодексу).

Однак, всупереч вимогам чинного законодавства, позивачем не було подано в зв'язку із самостійно виявленими помилками додатка ВП (розрахунок податкових зобов'язань за період у якому було виявлено помилку(и). Таблиця 1. Врахування помилки (ок) у звітному (податковому) періоді наступному за періодом, за який виявлено помилки) та не збільшено вказану суму на суму штрафу, визначеному в абз. «в» ч. 3 ст. 50 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 140.4.2 п. 140.4 ст. 140 Податкового кодексу України фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років. Положення зазначеного пункту застосовуються з урахуванням пункту 3 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" пункт 150.1 статті 150 Кодексу, у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року, застосовується:

у 2012 - 2015 роках з урахуванням такого, якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів платників з доходом за 2011 рік 1 мільйон гривень та більше станом на 1 січня 2012 року є від'ємне значення (з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування станом на 1 січня 2011 року), то сума цього значення підлягає включенню до витрат у 2012 - 2014 роках та зменшенню фінансового результату до оподаткування у 2015 році:

звітних (податкових) періодів 2014 року у розмірі 25 відсотків суми такого від'ємного значення та сум від'ємного значення, не погашених за 2013 податковий рік. У разі якщо 25 відсотків суми від'ємного значення об'єкта оподаткування не погашається протягом відповідних звітних (податкових) періодів 2014 року, то непогашена сума підлягає врахуванню при визначенні податкових зобов'язань у наступних періодах.

При цьому платники податку на прибуток ведуть окремий облік показника від'ємного значення об'єкта оподаткування, що склався станом на 1 січня 2012 року та включається до витрат наступних податкових періодів або зменшує фінансовий результат до оподаткування наступних податкових періодів і сум, не погашених протягом 2012 - 2015 років. Таке від'ємне значення погашається в першу чергу. В другу чергу погашається від'ємне значення об'єкта оподаткування, що виникло після 31 грудня 2011 року.

Таким чином, в порушення пп. 140.4.2 п. 140.4 ст. 140 п. 3 розділу 4 ХХ, ст. 46, п. 50.1 ст. 50, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України ТОВ «Українська іноваційно-фінансова компанія» безпідставно відображено різницю, на яку зменшується фінансовий результат, а саме суму від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років в розмірі 12 250 693,00 грн.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач як суб'єкт владних повноважень в ході судового розгляду довів обґрунтованість своїх висновків і правомірність прийнятого на їх підставі рішення у зв'язку із чим суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у зв'язку із відмовою у задоволенні позову не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242- 243, 245-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська іноваційно-фінансова компанія» (вул. Маршала Малиновського, 12-А, м.Київ, 04212, ) відмовити.

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П.Васильченко

Повний текст постанови виготовлено та підписано 29 січня 2018 р.