Справа № 296/4852/17
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сингаївський О.П.
Суддя-доповідач:Шевчук С.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"05" лютого 2018 р. Справа № 296/4852/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "26" вересня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із позовом до Міністерства внутрішніх справ України , в якому просив:

- визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у затвердженні висновку про призначення та виплату йому, одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України виплатити йому одноразову грошову допомогу, яка була нарахована Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області у відповідності до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що проходив службу в органах внутрішніх справ з серпня 1992 року по 06.11.2015, а з 07.11.2015 по 29.04.2016 в ГУ Національної поліції в Житомирській області. Після звільнення з органів внутрішніх справ, йому встановлено з 09.09.2016 3-ю групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ. В подальшому він звернувся до УМВС України в Житомирській області із відповідною заявою щодо вирішення питання про виплату йому одноразової грошової допомоги. УМВС України в Житомирській області склало висновок про призначення одноразової грошової допомоги та разом з іншими матеріалами надіслало до Міністерства внутрішніх справ України. Проте, Міністерство внутрішніх справ України повернуло матеріали без розгляду, у зв'язку з тим, що призначення вказаної допомоги повинно проводитись за останнім місцем служби поліцейського. Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 18.12.2016 у справі № 296/9649/16-а, яку ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду залишена без змін, дії МВС України щодо повернення без розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги визнано протиправними та зобов'язано МВС України розглянути матеріали про призначення позивачу одноразової грошової допомоги. На виконання постанови суду Міністерством внутрішніх справ України повторно розглянуто матеріали про призначення одноразової грошової допомоги. Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 23.05.2017 за № 921/29/05-2017 позивача повідомлено, що департаментом фінансово-облікової політики МВС України матеріали про призначення одноразової грошової допомоги розглянуті та повернуті без права на її виплату, тобто відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги. На думку позивача, таке рішення відповідача про відмову у призначені і виплаті йому допомоги є протиправним, з огляду на норми ч.6 ст.23 Закону України "Про міліцію" та положення Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 26.09.2017 року позов задоволено частково.

Після опрацювання Департаментом фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України матеріалів щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 18.12.2016 у справі № 296/9649/16-а, визнано протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у затвердженні висновку про призначення та виплату ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги, у відповідності до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України виплатити на користь ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу у розмірі 252 600 (двісті п'ятдесят дві тисячі шістсот) грн. 00 коп., яка була нарахована УМВС України в Житомирській області у відповідності до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України в дохід державного бюджету України 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.

Не погоджуючись з апеляційною скаргою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволені позову. В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що Порядком № 850 передбачено нарахування та виплату одноразової грошової допомоги виключно працівникам міліції, позивач же проходив службу в поліції. Тому, положення ст. ст.97-101 Закону України "Про Національну поліцію" реалізуються в порядку та на умовах визначених наказом МВС України від 11.01.2016 року № 4, таким чином, МВС України не має повноважень розглядати та приймати рішення про призначення поліцейському одноразової грошової допомоги. Крім того, відповідач звертає увагу на те, що з 12.07.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги поліцейському. При цьому, звертає також увагу на те, що суд не може перебирати на себе функції суб'єкта владних повноважень та не може зобов'язувати його приймати рішення, які не входять до його компетенції.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 проходив службу в органах внутрішніх справ і на підставі наказу МВС України від 05.11.2015 року № 300 о/с був звільнений з органів внутрішніх справ, в зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) з 06.11.2015.

Згідно наказу № 16 о/с від 07.11.2015 ОСОБА_3 призначений на посаду заступника начальника відділу кримінальної поліції Головного управління Національної поліції у Житомирській області. Наказом Головного управління національної поліції в Житомирській області № 139 о/с від 29.06.2016 ОСОБА_3 був звільнений зі служби у поліції за п.2 ч.1 ст.77, відповідно до Закону України "Про Національну поліцію".

З акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА № 514861 від 09.09.2016 вбачається, що ОСОБА_3 з 01.09.2016 встановлено третю групу інвалідності, що пов'язана з виконанням службових обов'язків.

16 вересня 2016 року позивач звернувся із заявою до голови ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області з вимогою про проведення виплати йому одноразової грошової допомоги, у зв'язку із встановленням третьої групи інвалідності пов'язаної з виконанням службових обов'язків в органах внутрішніх справ.

Згідно висновку УМВС України в Житомирській області від 23.09.2016 про призначення одноразової грошової допомоги, відповідно до Закону України від 20.12.1990 № 565-ХІІ "Про міліцію"», ОСОБА_3 призначено одноразову грошову допомогу, на підставі пп.3.2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму установленого законом для працездатних осіб.

Листом ліквідаційною комісії УМВС України в Житомирській області від 27.09.2016 № 1751/29/05-2016 до Міністерства внутрішніх справ України направлено матеріали щодо призначення одноразової допомоги позивачу.

Проте, листом Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України № 15/2-3774 від 07.10.2016, повідомлено ліквідаційну комісію УМВС України в Житомирській області про те, що матеріали щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 повернуті без розгляду, у зв'язку з тим, що призначення вказаної допомоги повинно проводитися за останнім місцем служби поліцейського.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач оскаржив його до суду.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 18.12.2016, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2017, позов ОСОБА_3 задоволено частково, а саме, визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України про повернення без розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги позивачу, зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 з прийняттям відповідного рішення.

Разом з тим, УМВС України в Житомирській області, листом від 23.05.2017 за №921/29/05-2017 повідомило позивача , що матеріали щодо призначення йому одноразової грошової допомоги, відповідно до постанови Корольовського районного суду м. Житомира у справі № 296/9649/16-а від 18.12.2016 розглянуті Департаментом фінансово-облікової політики МВС України та повернуті без права на виплату одноразової грошової допомоги з огляду на те, що на час установлення втрати працездатності та написання заяв про призначення одноразової допомоги позивач був поліцейським, а отже виплата одноразової грошової допомоги повинна проводитися відповідно до вимог Закону України "Про Національну поліцію", як поліцейським.

Не погоджуючись з вказаним рішенням , позивач звернувся до суду з позовом у даній справі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновків що оскільки позивачу встановлено інвалідність внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням службових обов'язків при проходженні служби саме в органах внутрішніх справ, а тому відповідно позивач відноситься до категорії осіб, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію».

Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції , суд враховує таке.

Частиною 6 ст.23 Закону України "Про міліцію" встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію", Кабінет Міністрів України Постановою № 850 від 21.10.2015 затвердив "Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" (далі - Порядок № 850). Дана постанова набрала чинності 31.10.2015.

Згідно п.2 Порядку № 850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб (п.п.2 п.3 Порядку № 850).

Відповідно до п.7 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби відповідні документи.

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає до Міністерства Внутрішніх Справ України в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в п.п.6 або 7 цього Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги (п.7 Порядку № 850).

МВС України в місячний строк, після надходження зазначених у п.8 Порядку та умов документів, приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених п.14 Порядку та умов, про відмову у призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із відповідними документами керівникові органу внутрішніх справ, де проходив (проходить) службу працівник міліції для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (п.9 Порядку № 850).

Виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ (п.11 Порядку № 850).

Відповідно до абз.3 п.15 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Отже, згідно наведених норм права, на час звернення позивача до відповідача за виплатою одноразової грошової допомоги, за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку № 850.

Зазначеним Порядком чітко встановлено, що заяву про виплату цієї допомоги такий працівник подає керівнику органу внутрішніх справ, у якому проходив службу, останній складає висновок щодо виплати грошової допомоги та надсилає його до МВС для прийняття відповідного рішення.

Той факт, що позивач після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ був прийнятий на службу в органи поліції, не позбавляло його права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850.

Згідно ч.4 ст.97 Закону України "Про Національну поліцію" ( в редакції на час виникнення спірних відносин), одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, зокрема, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Тобто, необхідною умовою для отримання поліцейським зазначеної допомоги є визначення поліцейському інвалідності внаслідок травми, пов'язаної з виконанням службових обов'язків саме в органах поліції.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 18.12.2016, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2017, визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України про повернення без розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги позивачу, зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 з прийняттям відповідного рішення.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України ( в редакції до 15.12.2017 р.) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, дії щодо відмови прийняття рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 з тих підстав, що призначення такої допомоги має здійснюватися за останнім місцем служби поліцейського, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є протиправними.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що враховуючи обставини справи, належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов'язання відповідача призначити та виплатити зазначену допомогу.

Згідно п.2 ч.2 ст.162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Згідно постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 18.12.2016, відповідач хоча і був зобов'язаний розглянути питання про призначення або відмову у призначенні позивачу одноразової допомоги, проте враховуючи його право на отримання такої допомоги, про що було зазначено в судових рішеннях, іншого варіанту поведінки суб'єкта владних повноважень за законом не існувало, крім призначення допомоги.

Однак, відповідач повторно відмовив позивачу у призначенні належної одноразової грошової допомоги.

Конституційний суд України, в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3 рп/203 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки на час звернення позивача до УМВС України в Житомирській області із заявою про призначення грошової допомоги Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 року № 4 не містив положень, які регулювали порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги особам, яким установлено групу інвалідності чи визначено втрату працездатності, пов'язану з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Пункт 5 розділу I доповнено підпунктом 4 такого змісту:" пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ." згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України від 12.09.2016 № 916, який набув чинності з 07.10.2016 року. Тобто, на час виникнення спірних відносин на відповідача було покладено обов'язок прийняти рішення про призначення чи відмову в призначені грошової допомоги, однак всупереч наведеним нормам, документи було повернуто позивачу без розгляду. Крім того, зміни до ст. 97 КАС України набули чинності з 12.07.2017 року. Водночас, постанова Корольовського районного суду м. Житомира від 18.12.2016 року набула законної сили, тому відповідно до вимог ст. 255 КАС України (в редакції до 15.12.2017 року є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно 1.ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерство внутрішніх справ України залишити без задоволення, постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "26" вересня 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Повне судове рішення складено "06" лютого 2018 р.