Справа № 805/1779/15-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2018 Київ К/9901/2411/17 805/1779/15-а
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.,

суддів: Олендера І.Я., Пасічник С.С.

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року (суддя - Бабаш Г.П.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2017 року (судді - Геращенко І.В., Арабей Т.Г., Міронова Г.М.) у справі №805/1779/15-а за позовом Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТЕК» про стягнення коштів з рахунків платника податків у розмірі податкового збору з податку на додану вартість у сумі 12363754,56 гривень,

у с т а н о в и в:

21 травня 2015 року Донецький окружний адміністративний суду постановою у справі №805/1779/15-а задовольнив позов Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальність «ІСТЕК», стягнув з рахунків Товариства на користь Державного бюджету України заборгованість з податку на додану вартість у сумі 12363754грн. 56 коп., за період з травня 2014 року по березень 2015 року (том 1 а. с. 102-104).

03 червня 2015 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальність «ІСТЕК» (далі - Товариство, заявник, відповідач), розстрочене виконання постанови суду від 21 травня 2015 року строком на 24 (двадцять чотири) місяці, наступним чином: протягом 23 (двадцяти трьох місяців) починаючи з 03.06.2015 року по 31.05.2017 року по 10000грн. щомісяця, в останньому місяці у червні 2017 року 12133754 грн. 56 коп. до повного погашення податкового боргу (том. 1 а. с. 172-173).

У червні 2017 року Товариство звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з заявою про відстрочення виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року по адміністративній справі №805/1779/15-а, відповідно до якої з відповідача стягнуто борг з податку на додану вартість у сумі 12363754,56 гривень, на двадцять чотири місяці.

Заява обґрунтована нестабільним фінансовим становищем підприємства, дефіцитом коштів на поточну діяльність, значне зростання матеріальних витрат на забезпечення виробничого циклу, зростанням цін на товари, роботи, послуги, споживані в процесі виробництва, що спричинили дебіторську та кредиторську заборгованості.

Окрім того, посилається на те, що фактичним місцем розташування підприємства є зона проведення АТО, що ускладнює господарську діяльність та розрахунки з контрагентами.

Товариством заявлено клопотання про заміну позивача на належного - Запорізьке управління Офісу великих платників податків ДФС, обґрунтоване тим, що з 01 січня 2017 року заявника переведено на облік до цього управління.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2017 року, заяви Товариства про заміну позивача та про відстрочення виконання постанови суду від 21 травня 2015 року у справі №805/1779/15-а задоволено: здійснено заміну первинного позивача - Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Мінодоходів у Донецькій області у справі №805/1779/15-а належним позивачем - Офісом великих платників податків ДФС в особі Запорізького управління офісу великих платників податків ДФС; відстрочено виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року по справі № 805/1779/15-а строком на 24 місяці.

Ухвалюючи рішення у справі суди попередніх інстанцій виходили з того, що Товариство перебуває у скрутному фінансовому становищі та немає достатніх коштів для своєчасного погашення заборгованості. Окрім того, не надання відстрочки призведе до вкрай негативних наслідків для підприємства, а стягнення заборгованості без відстрочки може істотно погіршити господарську діяльність Товариства.

Не погодившись з такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить ухвали судів скасувати в частині задоволення заяви Товариства про відстрочення виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року, а в іншій частині залишити без змін.

На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що заявнику вже надавалася розстрочка на виконання зазначеної постанови протягом 24 місяців, починаючи з 03 червня 2015 року. Проте, заявник несумлінно виконував умови розстрочення податкового боргу, сплачуючи визначені платежі несвоєчасно та не щомісячно, а у червні 2017 року, коли він повинен був остаточно погасити заборгованість, він знов подав до суду заяву про відстрочення виконання вказаного рішення ще на 24 місяці.

Заявник касаційної скарги зазначає, що Товариство продовжує свою виробничу діяльність, у нього є грошові кошти на закупівлю сировини, енергоносіїв та послуг, необхідних для виробництва продукції тощо, що в свою чергу свідчить про не такий вже й критичний фінансовий стан.

Податковий орган посилається на те, що відповідно до пункту 100.4 статті 100 Податкового кодексу України (далі - ПК України) підставою для відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу є надання ним доказів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов'язань та податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

Окрім того, скаржник посилається на пункт 100.7 статті 100 ПК України, відповідно до якої відстрочені суми грошових зобов'язань або податкового боргу погашаються рівними частками починаючи з будь-якого місяця визначеного відповідним контролюючим органом чи відповідним органом місцевого самоврядування, який згідно із пунктом 100.8 цієї статті затверджує рішення про розстрочення або відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу, але не пізніше закінчення 12 календарних місяців з дня виникнення такого грошового зобов'язання або податкового боргу, або одноразово у повному обсязі.

Відзив на касаційну скаргу від Товариства у справі не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Стаття 263 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачає загальну процедуру відстрочення і розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Частиною 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження можуть звернутися до адміністративного суду першої інстанції, (незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист) із заявою про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення.

Тобто з аналізу вказаної норми вбачається, що підставою для відстрочення виконання рішення є звернення особи із заявою до суду про відстрочення з обумовленням причин неможливості виконати судове рішення у встановлений законом строк, тобто за доведеністю обставин, що ускладнюють його виконання, або роблять його неможливим (відсутність коштів або присудженого майна в натурі та інше).

Крім того, нормою процесуального закону встановлені дві форми відстрочення або розстрочення. Ухвалою суду першої інстанції від 03 червня 2015 року встановлений строк розстрочення до повного погашення податкового боргу, таким чином податковий борг який є предметом розстрочення внаслідок невиконання судового рішення відстрочено на 24 місяці.

Верховний Суд вважає, що одночасне розстрочення та відстрочення виконання постанови суду суперечить положенням статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що фактичне місце розташування підприємства в зоні проведення АТО ускладнює господарську діяльність підприємства та розрахунки з контрагентами, що спричиняє затримку із отриманням прибутку та сплати податків. Причинами нестабільного фінансового становища підприємства за 2014-2016 роки є дефіцит коштів на поточну діяльність, значний зріст матеріальних витрат на забезпечення виробничого циклу; зріст цін на товари, роботи, послуги, споживані в процесі виробництва, внаслідок чого на підприємстві утворилася дебіторська та кредиторська заборгованість. Зокрема, по заробітній платі перед працівниками підприємства заборгованість складає 5074,4 тисяч гривень, а на рахунках підприємства відсутні кошти для сплати даної суми, що підтверджується відповідними банківськими довідками. За даними бухгалтерської звітності Товариство у червні 2017 року має сплатити 28062,4 тисяч гривень обов'язкових платежів до державного бюджету.

Окрім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що критичне фінансове становище підприємства підтверджується також наявними в матеріалах справи сертифікатом № 2851/05-4 від 04 вересня 2014 року про настання обставин непереборної сили, балансовим звітом підприємства станом на 31 грудня 2016 року та на 31 березня 2017 року, звітом про фінансові результати за 2016 рік та 1 квартал 2017 року, довідкою № 01-265 від 14 червня 2017 року про заборгованість із заробітної плати, довідкою № 01-266 від 14 червня 2017 року про заборгованість по податках і зборах, довідкою № 01-267 від 14 червня 2017 року про дебіторську та кредиторську заборгованість, довідками з банківських установ, бізнес-планом діяльності Товариства на 2017-2019 роки.

Колегія суддів погоджується з висновками суддів попередніх інстанцій, що всі встановлені обставини мають місце. Разом з тим, слід дослідити питання чи достатньо цих обставин для прийняття рішення про відстрочення постанови суду, якою стягнутий податковий борг.

Питання розстрочення або відстрочення постанови суду знаходяться в площинні процесуального права. Разом із тим підстави, а саме наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), залежать від предмету спору, у межах спірних правовідносин від правової природи податкового боргу. Статтею 5 Податкового кодексу України, яка встановлює співвідношення податкового законодавства з іншими законодавчими актами, п. 5.2 цієї статті передбачено пріоритет понять, правил, термінів та положень цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування .

Таким чином, норми статті 100 Податкового кодексу України (далі - ПК України), які регулюють правила розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків є спеціальними нормами щодо доказів як підстав для відстрочення податкового боргу (п. 100.5 ПК України) та порядку погашення податкового боргу (п.100.7 ПК України).

Відповідно до пунктів 100.4 і 100.5 статті 100 ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1235 затверджений Перелік обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин.

Колегія суддів приймає посилання скаржника на порушення судами положень пунктів 100.5, 100.7 статті 100 ПК України, оскільки зазначені норми врегульовують загальні підстави відстрочення грошового зобов'язання чи податкового боргу. В даному випадку підстави відстрочення боргового зобов'язання судом, передбачені статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), не є вичерпними и мають застосовуватися в сукупності з нормами матеріального права.

Суд визнає, що суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга підлягає задоволенню, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій частковому скасуванню.

Керуючись статтями 343, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2017 року у справі №805/1779/15-а скасувати в частині задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТЕК» про відстрочення виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року.

Постановити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТЕК» про відстрочення виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року по адміністративній справі №805/1779/15-а.

В іншій частині ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2017 року у справі №805/1779/15-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді І.Я. Олендер

С.С.Пасічник