Справа № 800/328/17
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2018 Київ П/9901/136/18 800/328/17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: головуючого - Юрченко В.П.,

суддів: Васильєвої І.А., Пасічник С.С., Хохуляка В.В., Ханової Р.Ф.

за участю секретаря судового засідання - Титенко М.П.

за участю:

представник відповідача - Петренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження справу № П/9901/136/18 за позовом ОСОБА_2 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Громадська рада доброчесності, про визнання незаконним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

2 січня 2018 року до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду, як суду першої інстанції, надійшла адміністративна справа №П/9901/1361/18 за позовною заявою ОСОБА_2 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС), у якій позивач просив визнати незаконним та скасувати рішення ВККС від 4 липня 2017 року № 170/вс-17 про непідтвердження ним здатності здійснювати правосуддя у Касаційному цивільному суді в складі Верховного Суду за критеріями професійної етики та доброчесності.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що оскаржуване рішення ВККС є невмотивованим, його повний текст він зміг отримати поштою лише 28 липня 2017 року, у якому також усупереч вимогам статті 88 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 1402-VIII), відсутнє належне мотивування невідповідності позивача критеріям професійної етики та доброчесності. Висновок Громадської ради доброчесності (далі - ГРД) від 18 травня 2017 року про його невідповідність критеріям доброчесності та професійної етики є необґрунтованим, наведені у ньому твердження про порушення позивачем пункту 1.1 Бангалорських принципів поведінки судді через відмову від виконання своїх професійних обов'язків у непередбачений законом спосіб (самовідвід) не відповідають фактичним обставинам та були спростовані його письмовими поясненнями, а також усними поясненнями, наданими під час співбесіди у пленарному засіданні ВККС 26 травня 2017 року. Заперечуючи проти фактів, покладених в основу висновку ГРД, позивач зазначає, що ним не виносилось жодної ухвали про самовідвід під час розгляду клопотань про обрання запобіжних заходів стосовно підозрюваних у тероризмі. Такі справи розглядались ним з квітня 2014 року до закінчення п'ятирічного строку повноважень судді. Крім того, відсутні будь-які відомості про порушення суддівської етики та притягнення до відповідальності внаслідок порушення позивачем таких правил. Зауважив, що поняття "доброчесність" відсутнє у вітчизняному законодавстві, а тому відповідач на власний розсуд розтлумачив його, прийнявши рішення не на його користь.

Представником відповідача подано клопотання про залучення до участі у справі Громадської ради доброчесності, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, оскільки судове рішення в указаній справі може вплинути на її права, інтереси або обов'язки.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 2 жовтня 2017 року вищевказане клопотання відповідача задоволено, залучено до участі в адміністративній справі Громадську раду доброчесності третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Представник відповідача надав заперечення, в яких зазначив, що оскаржуване рішення ВККС від 4 липня 2017 року про непідтвердження ОСОБА_2 здатності здійснювати правосуддя у Касаційному цивільному суді в складі Верховного Суду є докладно вмотивованим, обґрунтоване фактами та обставинами, які мали значення і стали підставою для прийняття зазначеного рішення, а тому просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представника відповідача, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням ВККС від 7 листопада 2016 року № 145/зп-16 оголошено конкурс на зайняття 120 вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду.

Згідно з частиною першою статті 85 Закону № 1402-VIII кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складення іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди. Згідно з приписами пункту 4 частини п'ятої статті 81 цього Закону, - за результатами кваліфікаційного оцінювання кандидата, ВККС ухвалює рішення про підтвердження або непідтвердження здатності такого кандидата здійснювати правосуддя у відповідному суді та визначає його рейтинг для участі у конкурсі.

29 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернувся до ВККС із заявою про проведення стосовно нього кваліфікаційного оцінювання для участі у конкурсі на посаду судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду за спеціальною процедурою призначення.

Рішенням ВККС від 5 грудня 2016 року № 19/вс-16 ОСОБА_2 допущено до участі у конкурсі на посаду судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Рішенням ВККС від 11 січня 2017 року № 2/зп-17 призначено кваліфікаційне оцінювання 653 кандидатів, допущених до участі у конкурсі на зайняття 120 вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду, зокрема, й позивача.

У межах проведення конкурсу, за результатами першого етапу кваліфікаційного оцінювання - складення іспиту, ОСОБА_2 був допущений до другого - кваліфікаційного оцінювання: дослідження досьє та проведення співбесіди.

За результатами даного етапу Вища кваліфікаційна комісія суддів України повинна ухвалити мотивоване рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді (частина перша статті 88 Закону № 1402).

Для формування досьє кандидата на посаду судді і проведення кваліфікаційного оцінювання Вища кваліфікаційна комісія суддів України має право безоплатно отримувати інформацію та копії документів і матеріалів щодо кандидата на посаду судді та членів його сім'ї або близьких осіб від будь-яких осіб, які є власниками або розпорядниками інформації (документів, матеріалів), що запитуються (частина перша статті 86 Закону № 1402).

Відповідно до статті 87 Закону № 1402, - з метою сприяння Вищій кваліфікаційній комісії суддів України у встановленні відповідності кандидата на посаду судді критеріям професійної етики та доброчесності для цілей кваліфікаційного оцінювання утворюється Громадська рада доброчесності, яка має право: збирати, перевіряти та аналізувати інформацію щодо кандидата на посаду судді та надавати її ВККС; надавати, за наявності відповідних підстав, Вищій кваліфікаційній комісії суддів України висновок про невідповідність кандидата на посаду судді критеріям професійної етики та доброчесності, який додається до досьє кандидата на посаду судді.

Якщо Громадська рада доброчесності у своєму висновку встановила, що суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критеріям професійної етики та доброчесності, то Вища кваліфікаційна комісія суддів України може ухвалити рішення про підтвердження здатності такого судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді лише у разі, якщо таке рішення підтримане не менше ніж одинадцятьма її членами (частина перша статті 88 Закону № 1402).

Судом встановлено, що Вищою кваліфікаційною комісією суддів України на засіданні 4 липня 2017 року заслухано члена Комісії (доповідача), і досліджено: досьє кандидата на посаду судді; висновок Громадської ради доброчесності про невідповідність кандидата на посаду судді Турченка О.В. критеріям доброчесності та професійної етики, затвердженого 18 травня 2017 року; усні та письмові пояснення ОСОБА_2 щодо обставин та фактів, які зазначені у висновку ГРД.

Надавши оцінку всім встановленим обставинам, пропозиція про визнання ОСОБА_2 таким, що підтвердив здатність здійснювати правосуддя у Касаційному цивільному суді у складі Верховного Суду за результатами голосування була підтримана лише 6 членами Комісії.

Як вже зазначалось, Вища кваліфікаційна комісія суддів України може ухвалити рішення про підтвердження здатності кандидата на посаду судді здійснювати правосуддя у відповідному суді лише у разі, якщо таке рішення підтримане не менше ніж одинадцятьма її членами. Оскільки за результатами голосування пропозиція підтримати кандидатуру не набрала необхідної кількості голосів, прийнято рішення від 4 липня 2017 року № 170/вс-17 про непідтвердження ним здатності здійснювати правосуддя у Касаційному цивільному суді в складі Верховного Суду за критеріями професійної етики та доброчесності.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, суд вважає за необхідне зазначити, що повноваження відповідача стосовно кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді є дискреційними та виключною компетенцією його, як уповноваженого органу, постійно діючого у вітчизняній системі судоустрою. При цьому оцінювання кандидатів за визначеними законом критеріями відбувається з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями, до яких належать компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо), професійна етика, доброчесність. Рішення приймається за внутрішнім переконанням членів ВККС.

Із положень Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року (надалі також "Рекомендація R (80)2") -під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин (Рекомендація Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді заступників Міністрів).

Отже, жоден інший суб'єкт чи орган, в тому числі і суд, не може здійснювати втручання у здійснення суб'єктом владних повноважень своєї компетенції, зокрема, компетенції ВККС щодо оцінювання кандидатів на посаду судді в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів.

Позивач доводить суду про незаконність даного рішення в зв'язку з відсутністю мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків, а критерій "доброчесність" є оціночним поняттям, які, на його думку, ним дотримані, оскільки доброчесна поведінка та спосіб життя не викликають сумніву в оточуючих.

Суд зазначає, що спірне рішення приймалось відповідачем колегіально за внутрішнім переконанням членів ВККС з дотриманням конкурсної процедури відповідно до вимог Конституції та законів України, Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженого рішення Комісії 03.11.2016 № 143/зп-16. Системний аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що оцінка критеріїв професійної етики та доброчесності покладається саме на членів ВККС і ґрунтується на засадах рівнoправнoсті та співпричетнoсті дo рішення, але при цьoму закoнoдавчo визначенo, щo пoдальшу участь у кoнкурсі прoдoвжує кандидат, якщo таке рішення підтримане не менше ніж oдинадцятьма її членами.

Врахoвуючи викладене, а такoж те, щo рішення ВККС від 4 липня 2017 рoку № 170/вс-17, яким ОСОБА_2 визнанo таким, щo не підтвердив здатнoсті здійснювати правoсуддя у Касаційнoму цивільнoму суді в складі Верхoвнoгo Суду прийняте відпoвідачем у спoсіб, на підставі та у межах, щo визначені Кoнституцією та закoнами України, з викoристанням пoвнoважень з метoю, з якoю ці пoвнoваження наданo, oбґрунтoванo, тoбтo з урахуванням усіх oбставин, щo мають значення для прийняття рішення, згіднo із вимoгами закoнoдавства України, суд дійшoв виснoвку прo відсутність підстав для задoвoлення данoгo пoзoву.

Керуючись статтями 193, 194, 242 - 244, 250, 257, 264 Кoдексу адміністративнoгo судoчинства України,

в и р і ш и в:

У задoвoленні адміністративнoгo позову ОСОБА_2 дo Вищoї кваліфікаційнoї кoмісії суддів України, третя oсoба, яка не заявляє самoстійних вимoг - Грoмадська рада дoбрoчеснoсті, прo визнання незакoнним та скасування рішення відмoвити пoвністю.

Рішення підлягає перегляду Великою палатою Верховного Суду у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

Головуючий суддя: В.П.Юрченко

Судді: І.А.Васильєва

С.С.Пасічник

В.В.Хохуляк

Р.Ф.Ханова

Рішення складене та підписане 5 лютoгo 2018 рoку.