Справа № 640/18823/17
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий І інстанції: Нев'ядомський Д.В.
Суддя-доповідач: Русанова В. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 р. м. ХарківСправа № 640/18823/17

Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Русанової В.Б.

суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання - Дудка О. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти №1 батальйону №2 УПП в м.Харкові лейтенант поліції Зайцева Віталія Сергійовича на постанову Київського районного суду м. Харкова від 09.01.2018 року (повний текст складено 09.01.2017р.) , м. Харків, по справі № 640/18823/17

за позовом ОСОБА_3

до Інспектора роти №1 батальйону №2 УПП в м.Харкові лейтенант поліції Зайцева Віталія Сергійовича , Департаменту патрульної поліції України

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора роти № 1 батальону № 2 УПП в м.Харкові лейтенанта поліції Зайцева Віталія Сергійовича у справі про адміністративне правопорушення серія БР № 655943 від 28.11.2017 року, якою накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 09.01.2018 року задоволено позов.

Інспектор роти № 1 батальону № 2 УПП в м.Харкові лейтенанта поліції Зайцев Віталій Сергійович (далі - відповідач), не погоджуючись з рішенням суду подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при не повному з'ясуванні обставин справи та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч.4 ст.229, ч.1 ст. 308 КАС України справу переглянуто в межах доводів та вимог апеляційної скарги, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 28.11.2017 року інспектором роти № 1 батальону № 2 УПП в м.Харкові лейтенантом поліції Зайцевим В. С. винесено постанову, якою ОСОБА_3 за порушення п. 11.9 Правил дорожнього руху України притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та застосовано штраф в сумі 425 грн.

Згідно постанови від 28.11.2017 року о 12:05 год ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом Mercedes-benz державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Харкові вул. Клочківська рухаючись по Клочківському узвозу зі сторони проспекту Незалежності в напрямку вул. Клочківської, здійснив виїзд на трамвайні колії зустрічного напрямку. (а.с.8)

Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, не складено протокол, та не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Щодо доводів апеляційної скарги про дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 2, 3 ст. 122, ст. 126 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 2, ч. 3 та 4 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, дії відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови на місці вчинення правопорушення без складання протоколу відповідають вимогам Закону

При цьому, посилання суду першої інстанції на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 з приводу місця розгляду справи про адміністративне правопорушення є помилковими з огляду на те, що після його прийняття норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 КУпАП, а саме: постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Такі зміни не були визнані неконституційними у встановленому порядку.

З огляду на викладене, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР України (ч.2 ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, положення ст.ст. 278, 279 КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Щодо факту вчинення правопорушення позивачем апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди,) тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 11.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001, забороняється виїжджати на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлені від проїзної частини трамвайні колії та розділювальну смугу.

Згідно ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Задовольняючи позов та зазначаючи про відсутність факту порушення позивачем Правил дорожнього руху суд першої інстанції не обґрунтував підстав не прийняття наданих відповідачем доказів, а саме фактів викладених в постанові, показів свідка та відеозапису.

Колегія суддів зазначає, що наявність підстав для притягненні позивача до відповідальності підтверджено належними доказами, а саме фактичними даними викладеними в постанові, показами свідка ОСОБА_5, допитаного судом першої інстанції, яка працює в УПП м.Харкова та 28.11.2017р. перебувала на чергуванні з відповідачем, була присутня при складенні постанови та підтвердила факт вчинення порушення позивачем.

На підтвердження правомірності своєї постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення відповідач надав суду копію відеозапису обставин складення постанови у справі про адміністративне правопорушення від 28.11. 2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення у даному випадку не підлягав складенню.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що відповідач надав передбачені законом докази на підтвердження вчинення позивачем дій, які відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Обґрунтовуючи свої вимоги про скасування оскаржуваної постанови, позивач посилався на те, що не порушував Правил дорожнього руху.

Разом з тим, такі пояснення позивача не відповідають доказам, що приєднані до матеріалів даної справи.

Також колегія суддів враховує, що згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом позивач не надав доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, на підтвердження своїх доводів.

Доводи позивача щодо не надання можливості звернення за юридичною допомогою та подання доказів чи клопотання, не роз'яснення прав та обов'язків, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки з відеозапису вбачається, що позивачу було роз'яснено його права та обов'язки, в тому числі право на правову допомогу, надано для ознайомлення постанову, позивачем не було заявлено будь-яких клопотань.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем доведено правомірність прийнятої постанови, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, постанова по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 655943 від 28.11.2017 року є правомірною , прийнята в межах повноважень та у спосіб встановлений законом, а тому позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 1 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність прийнятого рішення та надано достовірні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, колегія суддів вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 271, 272, 286, 310,315,317, 321 Кодексу адміністративного судочинства, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №1 батальйону №2 УПП в м.Харкові лейтенант поліції Зайцева Віталія Сергійовича задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 09.01.2018 по справі № 640/18823/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Постанову інспектора роти № 1 батальону № 2 УПП в м.Харкові лейтенанта поліції Зайцева Віталія Сергійовича у справі про адміністративне правопорушення серія БР № 655943 від 28.11.2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.Б. Русанова
Судді Л.В. Курило О.В. Присяжнюк