Справа № 819/1667/17
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2018 року м. Київ К/9901/400/17 819/1667/17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Анцупової Т. О.,

суддів: Кравчука В. М., Стародуба О. П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу №819/1667/17

за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, третя особа - Управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області, про зобов'язання до вчинення дій

за касаційною скаргою Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду (у складі судді Дерех Н. В.) від 24 жовтня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів Курильця А. Р., Кушнерика М. П., Мікули О. І.) від 29 листопада 2017 року, установив:

І. ПРОЦЕДУРА

1. У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, третя особа - Управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області, в якому просила зобов'язати відповідача сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі подання про повернення сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 2947,90 грн.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що у відповідності до п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» звільнена від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу, оскільки житловий будинок по АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу нею придбано вперше.

3. Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року, позов задоволено; зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у м. Тернополі Тернопільської області подання про повернення ОСОБА_1 1947, 90 грн. сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна згідно квитанції від 21 жовтня 2016 року №ПН1318455.

4. Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач не є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до вимог п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР, оскільки придбала житло вперше, а тому збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачений нею при укладанні договору купівлі-продажу квартири, підлягає поверненню.

5. 18 грудня 2017 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року у справі № 819/1667/17.

6. У касаційній скарзі скаржник просить скасувати судові рішення у даній справі, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

7. Ухвалою Верховного Суду від 28 грудня 2017 року у зазначеній справі відкрито провадження та установлено десятиденний строк з моменту отримання вказаної ухвали для подачі відзиву на касаційну скаргу. Станом на дату ухвалення даного судового рішення іншими учасниками справи відзиви до суду касаційної інстанції не подано.

8. У касаційній скарзі не заявлено жодних клопотань.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

9. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 22 жовтня 2016 року між ОСОБА_2, яка діяла від імені ОСОБА_3, та позивачем -ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Будз Н.Є. та зареєстрований в реєстрі за №1741, відповідно до умов якого у власність ОСОБА_1 переходить цілий житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1.

10. При цьому, квитанції від 21 жовтня 2016 року № ПН1318455, позивачем сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі продажу нерухомого майна у розмірі 1% від його вартості, що складає 2947,90 грн.

11. 21 вересня 2017 року позивач звернулася із заявою до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо повернення безпідставно сплаченого збору на обов'язкове пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 2947,90 грн.

12. Листом від 22 вересня 2017 року №15902/07 Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області повідомило позивача про відсутність підстав для повернення вказаного збору. Також зазначено, що Пенсійний фонд України не володіє інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно та роз'яснено, що вона має право звернутися до суду із адміністративним позовом про повернення сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

12. Оцінюючи доводи сторін, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з наступного.

13. Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР (надалі - Закон № 400/97-ВР).

14. Питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» врегульовані Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року № 1740 (надалі - Порядок № 1740).

15. Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону № 400/97-ВР та п. 15-1 Порядку №1740 збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше; нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

16. Пунктом 15-3 Порядку №1740 передбачено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

17. Отже, із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

18. Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) є власником лише житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1.

19. Згідно довідки, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» на 29 грудня 2012 року ОСОБА_1 не має зареєстрованого права приватної власності на будинок (квартиру) в м. Тернополі.

20. За наведених обставин суди попередніх інстанцій дійшли висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо повернення безпідставно сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 2947,90 грн., оскільки ОСОБА_1 дійсно 22 жовтня 2016 року житло за договором купівлі-продажу нерухомого майна - цілий житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1, придбала вперше.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

21. У касаційній скарзі відповідач зазначає, що Пенсійний фонд України не володіє інформацією стосовно прав власності громадян на нерухоме майно, позбавлений можливості встановити придбавання житла конкретною особою вперше.

22. Також зазначає, що представлені позивачем документи не можуть вважатись достатніми для обґрунтування вимог позивача, оскільки ці документи не підтверджують факт придбавання позивачем житла в минулому, чи придбання ним житла вперше.

23. Скаржник вважає, що суди попередніх інстанцій не з'ясували усі обставини, які мають значення для справи.

V. ОЦІНКА СУДУ

24. Надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, колегія суддів зазначає таке.

25. Відповідно до ст. 24 КАС України Верховний Суд переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.

26. Як зазначено у ч. 4 ст. 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

27. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

28. До повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об'єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.

29. Разом з тим, доводи касаційної скарги зводяться до необхідності судом касаційної інстанції вирішити питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, що є неприпустимим з огляду на викладені вище мотиви.

30. Оцінюючи наведені сторонами доводи, Суд виходить з того, що всі доводи скаржника, викладені в касаційній скарзі, збігаються з доводами, викладеними у запереченнях проти позову та апеляційній скарзі, досліджувалися судами з наданням їм належної правової оцінки. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.

31. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі про задоволення позовних вимог позивача.

32. Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

33. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

34. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись ст. 242, 341, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року у справі №819/1667/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. О. Анцупова

Суддя В. М. Кравчук

Суддя О. П. Стародуб