Справа № 804/2841/17
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2018 року Справа № 804/2841/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Стандарт" ОСОБА_5, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-
10.05.2017 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4, позивач) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Стандарт" ОСОБА_5 (далі Уповноважена особа, відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі третя особа), в якому позивач просив:
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що відповідачем, в порушення норм чинного законодавства, не включено позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "КБ «Стандарт» за рахунок Фонду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2017 позовну заяву було залишено без розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2017 ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2017 скасовано, справу №804/2841/17 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою суду від 08.12.2017 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду у судовому засіданні.
15.12.2017 набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017.
Згідно п. 10 частини першої розділу VII перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Ухвалою суду від 04.01.2018 суд ухвалив здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.
23.01.2018 у судове засідання зявилась представник позивача, позовну заяву підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.
Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не зявились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Від представника відповідача надійшов письмовий відзив, в якому зазначено, що Уповноважена особа, у межах ліквідаційної процедури банківської установи, діяла у межах наданих повноважень, на підставі та у спосіб, що визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Під час проведення перевірки укладених правочинів Уповноваженою особою були встановлені обставини, які свідчать про нікчемність укладеного позивачем з банківською установою договору. Вказані обставини стали правомірною підставою для не подання Уповноваженою особою інформації Фонду щодо банківського вкладу позивача.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи видно, що 11.02.2015 ОСОБА_6 перерахував грошові кошти в сумі 185000, 00 грн. з поточного рахунку, відкритого в ПАТ КБ «Стандарт», на депозитний рахунок позивача, відкритий в ПАТ КБ «Стандарт», що підтверджується копією платіжного доручення за №3548 від 11.02.2015.
Згідно постанови НБУ від 19.02.2015 №116 ПАТ КБ «Стандарт» віднесено до категорії неплатоспроможних банків, запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації, яку в подальшому було продовжено до 18.06.2015, а 18.06.2015 НБУ прийнято постанову за №385 про відкликання банківської ліцензії та початок ліквідації банку, призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Стандарт» ОСОБА_5.
19.06.2015 за наказом Уповноваженої особи банку №2/2-ОД тимчасово обмежено здійснення ПАТ КБ «Стандарт» банківських операцій щодо виплат коштів вкладникам за рахунками вкладників, перелік яких визначений у додатку до цього наказу, на час проведення досудового розслідування правоохоронними органами.
За наслідками перевірки уповноважена особа звернулась до Головного управління МВС в м. Києві з відповідною заявою, з метою підтвердження або спростування правомірності отримання коштів позивачем та відповідного виникнення права на відшкодування коштів з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
09.09.2015 згідно наказу Уповноваженої особи банку №11 визнано нікчемними всі транзакції та правочини (договори) згідно переліку, який додається до цього наказу та зупинено перерахування/виплати за транзакціями і правочинами (договорами) згідно переліку, який додається до цього наказу, зокрема, згідно наданого витягу з цього Переліку, визнано нікчемним правочин позивача, укладений 11.02.2015 на суму 185000, 00 грн. на підставі ст.ст.37, 38, 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Неможливість отримання вкладів за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що позивач повязує з протиправною бездіяльністю Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк «Стандарт» ОСОБА_7 щодо не включення позивача до повного переліку вкладників ПАТ "КБ «Стандарт», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стало підставою для звернення з позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне..
Згідно частини 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
При цьому, під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка субєкта владних повноважень, а під порушенням прав, свобод та інтересів наявність негативних протиправних наслідків для позивача як наслідок такої бездіяльності.
Таким чином, для вирішення вказаного спору, з огляду на зміст та обсяг заявлених вимог, є визначальним встановлення обставин, які свідчать чи було допущено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк «Стандарт» невиправдано пасивну поведінку відносно позивача при формуванні переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.12р. №4452-VI(далі Закон №4452-VI).
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №4452-VI (зі змінами внесеними Законом № 629-VIII від 16.07.2015) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Згідно п.17 ч.1 ст.2 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.
Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований статтею 27 Закону № 4452-VI, відповідно до якої уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.
Повноваження уповноваженої особи Фонду визначені ст.37 Закону № 4452-VI.
Так, вказаною нормою права передбачено, що Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право: вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи; звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку; залучати до роботи у процесі здійснення тимчасової адміністрації за рахунок банку на підставі цивільно-правових договорів інших осіб (радників, аудиторів, юристів, оцінювачів та інших) у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. Такі договори можуть бути розірвані в односторонньому порядку у день повідомлення Фондом другої сторони про таке розірвання з наслідками, встановленими цивільним законодавством; призначати проведення аудиторських перевірок та юридичних експертиз з питань діяльності банку за рахунок банку в межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду; приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов'язки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю; зупиняти розподіл капіталу банку чи виплату дивідендів у будь-якій формі; вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.
Згідно з ч.2 ст.38 Закону №4452-VI, в редакції чинній до 12.08.2015 встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
Законом України від 16.07.2015 року №629-VIII, що набрав чинності з 12.08.2015 року, частина 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» викладена в новій редакції: «Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті».
Також, згідно п. 1.18. Розділу 3 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням №2 від 05.07.2012 Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Положення №2), Фонд безпосередньо (або уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію у разі делегування їй повноважень) зобовязаний (зобовязана), зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.
Отже, дії Уповноваженої особи, щодо перевірки правочинів (у тому числі договорів), на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, зумовлені забезпеченням виконання вимог ст. 38 Закону, а також виконання повноважень, які визначені ст.37 Закону.
На виконання визначених Законом повноважень, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк «Стандарт» здійснено перевірку правочинів, укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.
У межах вказаної перевірки Уповноваженою особою виявлені обставини, які вказують на нікчемність укладення позивачем договору з банківською установою. Такі обставини Уповноважена особа повязує з тим, що кошти на рахунок позивача надійшли внаслідок «дроблення» великого вкладу, який належав іншій особі.
За результатами проведеної перевірки Уповноваженою особою прийнято наказ №11 від 09.09.2015, яким визнано нікчемними всі транзакції та правочини (договори), згідно переліку, який додається до наказу, зокрема правочин щодо перерахування коштів в розмірі 185000,00 грн. з рахунку ОСОБА_6 на рахунок ОСОБА_4 та застосовано наслідки нікчемності транзакцій, правочинів (договорів), а саме, зупинено виплати за цими транзакціями і правочинами (договорами).
Відповідно до частини 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості..
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи та враховуючи законодавчо визначені повноваження уповноваженої особи Фонду, неможливо стверджувати про допущену протиправну бездіяльність уповноваженої особи (протиправну пасивну поведінку) у спірних правовідносинах, оскільки Уповноваженою особою вчинені певні дії, результат яких, за її позицією, дозволяє дійти висновку про нікчемність укладеного договору.
Також, враховуючи те, що рішення Уповноваженої особи про визнання правочинів (договорів) нікчемними, яке оформлено наказом №11 від 09.09.2015, в частині, що стосується позивача, є чинним та не скасовано у встановленому законом порядку, у звязку з чим підлягає виконанню, суд приходить до висновку про те, що Уповноважена особа не мала правових підстав для внесення доповнень та включення ОСОБА_4 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та також не мала правових підстав для надання інформації Фонду щодо вкладу позивача, як особи, яка має право на відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду.
Тобто, задоволення позовних вимог ОСОБА_4, за умови чинності наказу №11 від 09.09.2015, яким визнано нікчемним договір між позивачем та банківською установою, буде суперечити положенням Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким визначено повноваження та обовязок Уповноваженої особи з приводу перевірки укладених банківською установою договорів.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 є необґрунтованими та такими, які не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись 2, 9, 72, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 02.02.2018 року.

Суддя ОСОБА_1