Справа № 553/1272/17
Суддя: Новак Ю. Д.
Дата ухвалення: 2018-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1272/17
Провадження № 2-а/553/26/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25.01.2018м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Новака Ю.Д.,

при секретарі - Каленіченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 комісії при виконавчому комітеті ОСОБА_3 міської ради Полтавської області, Виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради Полтавської області, ОСОБА_3 міської ради про скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті ОСОБА_3 міської ради Полтавської області про накладення адміністративного стягнення №14/17 від 11.05.2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті ОСОБА_3 міської ради від 11.05.2017 року № 14/17 про накладення адміністративного стягнення на уповноваженого представника Карлівського району газопостачання ПАТ «Полтавагаз», що знаходиться за адресою: 39500 м. Карлівка, вул. Радевича, 22 в особі керуючого ОСОБА_1, який є уповноваженим представником Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз», згідно доручення від 15.12.2016 року за № 55, якою було визнано його винним за ст. 152 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді накладення штрафу в розмірі пятдесяти пяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 935,00 грн. посилаючись на те, що інспектор, який складав протокол відносно нього грубо порушив чинне законодавство, не з"ясував фактичних обставин справи, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених в позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 комісії при виконавчому комітеті ОСОБА_3 міської ради Полтавської області та Виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради Полтавської області в судовому засіданні заперечував щодо задоволення даного позову посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради Полтавської області також заперечувала щодо позову ОСОБА_1 та просила відмовити в його задоволенні згідно обставин викладених в запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 152 КУпАП, порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів, тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах сільських, селищних рад розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, передбачені, окрім іншого, ст. 152 КУпАП.

Згідно ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.257 КУпАП протокол надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що 19.04.2017 року інспектором з благоустрою м. Карлівка, Полтавської області було складено протокол № 18 від 19.04.2017 року про вчинене адміністративне правопорушення керуючим ОСОБА_3 РГП ОСОБА_1 за ст. 152 КУпАП України. Зі змісту протоколу слідує, що 18.04.2017 року по вул. Танкістів, навпроти автозаправки «Надія» ОСОБА_3 РГП встановлено засіб зовнішньої реклами. 19.04.2017 року під час перевірки благоустрою о 8 год. 30 хв. виявлено, що дана конструкція впала, чим порушено п.5.8.1 Розділу 34 правил благоустрою та типового порядку КМУ від 30.10.2013 року № 870 "Порушення державних стандартів норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів".

11.05.2017 року адміністративна комісія при виконавчому комітеті ОСОБА_3 міської ради Полтавської області визнала винним та притягнула ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП у вигляді накладення штрафу в розмірі пятдесяти пяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 935,00 грн.

Підставою винесення постанови від 11.05.2017 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті ОСОБА_3 міської ради Полтавської області, якою визнано винним та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП став протокол №18 від 19.04.2017 року.

Проте, як вбачається із протоколу від 19 квітня 2017 року за №18 місце вчинення правопорушення в даному випадку є не визначеним, так як в ньому зазначено м. Карлівка, вул. Танкістів, біля заправки "Надія".

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права і обовязки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

З огляду на викладене, протокол про адміністративне правопорушення має важливе значення для процесу доказування за умови, якщо він правильно складений, а тому в протоколі повинні об'єктивно відбиватися відомості, що мають значення для розгляду справи по суті.

Проте, як вбачається із матеріалів справи у протоколі від 19.04.2017 року за №18 місце його складення не зазначено, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності містять запис лише про те, що дана особа ОСОБА_1 керуючий ОСОБА_3 РГП, також відсутні підтвердження щодо місця реєстрації та проживання притягуємого, його анкетні дані. В матеріалах справи відсутні підтвердження того, що ОСОБА_1 протягом року не піддавався адміністративному стягненню. Як зазначено в протоколі місце вчинення правопорушення не визначено.

Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в протоколі відсутні, як і відомості проте, що він відмовився давати пояснення. Матеріали додані до протоколу належним чином не завірені (фотокартки), протокол не містить підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутні пояснення свідків щодо відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності від підписання протоколу, а також відсутні в самому протоколі запис про це, немає відомостей про те, що він оголошений. Свідком зазначено лише одну особу, відомості про яку відсутні в протоколі, що унеможливлює його ідентифікацію та виклик для дачі пояснень.

Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за 152 КУпАП вбачається, що в протоколі від 19 квітня 2017 року не зазначено конкретне місце вчинення адміністративного правопорушення, що ставе під сумнів встановлення правильності дотримання правил розгляду його саме адміністративною комісією виконкому ОСОБА_3 міської ради Полтавської області, оскільки згідно приписів ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Також, відсутні відмітки у вищезазначеному протоколі, про те, що ОСОБА_1 розясненні права й обовязки передбачені статтею 268 КУпАП та що ним було отримано копію (другий екземпляр) протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, як і відсутні відомості, про те, що особа відмовилася від підписання протоколу та надання вмотивованої відмови від підписання.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

При цьому, в силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.1 Конституції Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Людина, її життя і здоров»я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов»язком держави (ст.3 Конституції України).

У відповідності зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року (далі - ЄСПЛ ), не тільки Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), але й, практика ЄСПЛ застосовується судами України як джерело права, та має більшу юридичну силу чим норми КПК України, оскільки згідно ст.19 Закону, законодавчий орган держави (орган представництва) має здійснювати експертизу та перевірку чинних законів і підзаконних актів на відповідність Конвенції та практиці ЄСПЛ.

На підставі ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст.278 КУпАП, орган (посадова особа), при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Проте, як вбачається із матеріалів справи та пояснень учасників судового процесу, адміністративною комісією при виконавчому комітеті ОСОБА_3 міської ради Полтавської області при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення не було дотримано норм КУпАП, не враховано той факт, що протокол № 18 від 19.04.2017 року складений інспектором з благоустрою без присутності самого ОСОБА_1, в порушення чинного законодавства, зокрема, права надати пояснення, скористатися правовою допомогою, за відсутності двох свідків. Як при складанні протоколу так і при розгляді справи не було перевірено факти чи є ОСОБА_1 власником, користувачем або балансоутримувачем інформаційного засобу зовнішньої реклами та прилеглої до нього території, чи являється він посадовою особою ПАТ «Потавагаз», чи має відношення до обєктів, що належать ПАТ «Полтавагаз» в тому чисті до інформаційного засобу зовнішньої реклами, що розташований в м. Карлівка по вул. Танкістів, чи може бути суб'єктом адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП в даному випадку.

Також адміністративною комісією при розгляді протоколу відносно ОСОБА_1 не дано належної правової оцінки факту, що в ніч з 18.04.2017 року на 19.04.2017 року за адресою: м. Карлівка вул. Радевича в районі будинку № 1 та вул. Танкістів в районі будинку № 3, невідомими особами вчинено кримінальне правопорушення, а саме здійснено повалення на землю інформаційного засобу, що є власністю ПАТ «Полтавагаз», про що уповноваженим представником було подано відповідну заяву про злочин до органів поліції як захід реагування ПАТ «Полтавагаз» 19.04.2017 року, відомості по якій внесено до ЄРДРУ.

Згідно п 5.8.1 розділу 34 Правил благоустрою м. Карлівка затверджених рішенням четвертої позачергової сесії ОСОБА_3 міської ради шостого скликання від 03 березня 2011 року, зазначено, що на об'єктах благоустрою забороняється, зокрема вчиняти дії, що тягнуть порушення умов благоустрою, пошкодження (руйнування чи псування) вулично-дорожньої мережі, інших об'єктів та елементів благоустрою, ускладнення умов руху пішоходів та транспорту, та інші дії, заборонені цими Правилами, чинним законодавством України.

Також залишились не перевіреними членами адміністративної комісії ті обставини на які посилався представник ПАТ «Полтавагаз» на засіданні адміністративної комісії , що керуючий ОСОБА_3 РГП не є посадовою особою ПАТ «Полтавагаз» та не являється власником, користувачем або балансоутримувачем інформаційного засобу зовнішньої реклами та прилеглої до нього території та що на нього посадовою інструкцією не покладено обовязок утримання умов благоустрою даного обєкта.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Окрім цього, згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, яке є обов»язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо, є неналежними доказами.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 9 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканність житла (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, враховуючи факт порушення процесуальної процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП підлягає скасуванню.

Таким чином суд погоджується із логічними висновками представника позивача про невідповідність обставин зазначених у протоколі складеного 19.04.2017 року за №18 щодо ОСОБА_1

У даному випадку, висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, ґрунтувався членами адімністративної комісії на припущеннях, так як навіть в своїх пояснення даних в судовому засіданні та запереченнях доданих до матеріалів справи вказувалось, що дійсно протокол складався без присутності ОСОБА_1, проте загальновідомим є той факт, що ПАТ "Полтавагаз" в особі керуючого ОСОБА_3 РГП ОСОБА_1 має безпосередньо пряме відношення до поваленої конструкції зовнішньої реклами.

За таких підстав, вина у скоєнні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не доведена належними та допустимими доказами, а тому, не може слугувати доказом вчинення правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

Інші докази вчинення ОСОБА_1 зазначеного вище правопорушення, у матеріалах справи відсутні.

А тому, із врахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, відтак, постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті ОСОБА_3 міської ради від 11.05.2017 року №14/17 про накладення адміністративного стягнення на уповноваженого представника Карлівського району газопостачання ПАТ «Полтавагаз» підлягає скасуванню.

Керуючись, ст.ст. 2, 19, 72,73, 241, 242, 244, 245 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 комісії при виконавчому комітеті ОСОБА_3 міської ради Полтавської області, Виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради Полтавської області, ОСОБА_3 міської ради про скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті ОСОБА_3 міської ради Полтавської області про накладення адміністративного стягнення №14/17 від 11.05.2017 року - задовольнити.

Скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті ОСОБА_3 міської ради від 11.05.2017 року №14/17 про накладення адміністративного стягнення на уповноваженого представника Карлівського району газопостачання ПАТ «Полтавагаз», що знаходиться за адресою: 39500 м.Карлівка, вул.Радевича, 22 в особі керуючого ОСОБА_1 (НОМЕР_1), який є уповноваженим представником Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз», згідно доручення від 15.12.2016 року за №55 та якого було визнано винним за ст.152 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді накладення штрафу в розмірі пятдесяти пяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 935,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст даного рішення суду буде виготовлено до 02.02.2018 року.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_4