Справа № 450/473/17
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/12181/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Гулида Р.М.,

суддів - Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання - Богдан А.О.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 жовтня 2017 року (Головуючий суддя: Мусієвський В.Є., ухвалено о 12 год 37 хв. у м.Пустомити) у справі за позовом ОСОБА_2 до Зубрянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до Зубрянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області в якому, з врахуванням уточнених позовних вимог просила визнати незаконним та скасувати рішення Зубрянської сільської ради №281 від 07.10.2016 року про надання дозволу на розробку робочого проекту на об'єкт «Капітальний ремонт внутрішньо-квартального проїзду по АДРЕСА_2 від буд. АДРЕСА_3».

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що є власницею земельної ділянки АДРЕСА_1, повз її земельну ділянку проходить стежка, яка відповідно до Генплану с.Зубра знаходиться на території садибної забудови та з'єднує АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2. Ця пішохідна стежка влаштовує її та суміжних землекористувачів, оскільки забезпечує пішохідне з'єднання між паралельними вулицями, однак є ґрунтовою та кожного року після того як сходить сніг перетворюється в непридатний для користування стан. При зверненні до відповідача стосовно впорядкування даної території, їй стало відомо про намір сільради зробити внутрішньо-квартальний проїзд. Будівництво внутрішньо-квартального проїзду значно вплине на шумове та пилове забруднення даної території, зокрема земельної ділянки позивача, погіршить стан навколишнього природнього середовища загалом, призведе до порушення норм ДБН, що може негативно вплинути на нерухомість позивача. Капітальний ремонт дороги має проводитись на вже існуючій дорозі, яка присутня на генплані. Майже всі території вздовж зазначеної дороги є приватизованими та внесеними до Державного земельного кадастру, що також унеможливлює розширення даних територій за рахунок приватних земель. На її думку, будівництво проїзду не буде відповідати будівельним нормам та стандартам.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 жовтня 2017 року, в задоволенні позову - відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задоволити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що Рішенням Зубрянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №281 від 07.10.2016 року надано дозвіл ТзОВ «Захід Проект Груп» на розробку робочого проекту на об'єкт «Капітальний ремонт внутрішньоквартального проїзду по АДРЕСА_3 до перехрестя з АДРЕСА_1».

Відповідно до п.а ч.1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження: організація за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництва, реконструкції і ремонту об'єктів комунального господарства та соціально-культурного призначення, жилих будинків, шляхів місцевого значення, а також капітального та поточного ремонту вулиць і доріг населених пунктів та інших доріг, які є складовими автомобільних доріг державного значення.

По справі встановлено, що позивач та ОСОБА_5 звернулися з заявою від 24.11.2016р. до відповідача з проханням надати дозвіл облагородити територію та зробити пішохідну «стежку», яка б з'єднувала АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, на що 30.01.2017 року Зубрянською сільрадою було надано відповідь про вжиття заходів на покращення умов проживання населення.

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідач як орган місцевого самоврядування повинен представляти інтереси територіальної громади в цілому, а не виокремлено одного чи кількох осіб з даної територіальної громади з метою задоволення їх осібних прихотей.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваним рішенням надано дозвіл на розробку робочого проекту на капітальний ремонт внутрішньо-квартального проїзду по АДРЕСА_3 до перехрестя з АДРЕСА_1 про що фактично і по суті йдеться в заяві позивачки, котра на свій розсуд і подальше бачення існуючий проїзд називає «стежкою».

Гіпотетичні припущення апелянта про те, що оскаржуваним рішенням можливо буде порушено її екологічні права та умови проживання, не приймаються до уваги колегією суддів з огляду на те, що будь-який проект будівельних чи ремонтних робіт в обов'язковому порядку проходить експертизу на предмет доцільності та можливої шкоди його втілення для оточуючих, а тим паче жителів житлового масиву.

Верховний Суд України у Постанові від 24.01.2017 року дійшов до правового висновку про те, що обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Таке порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було належно обґрунтованим.

В результаті детального ознайомлення з матеріалами справи стало очевидним, що згідно Генплану забудови с.Зубра, Кадастрового плану та картографічних фотозйомок кварталу індивідуальної забудови с.Зубра чітко видно, що масив індивідуальної забудови розсічений вулицями та міжквартальними проїздами з метою належного доступу до своїх житлових будівель громадян, а також працівників комунальних служб і пожежної охорони у випадках виникнення надзвичайних ситуацій, де і знаходиться спірний міжквартальний проїзд (а.с.45,46).

Ширина та довжина спірного міжквартального проїзду по АДРЕСА_3 до перехрестя з АДРЕСА_1 візуально вбачається з огляду на долучену до справи фототаблицю, що явно не свідчить про прохід чи «стежку», а проїзд з твердим грунтовим покриттям між присадибами суміжних землекористувачів та віповідає Генплану забудови села, де зазначено, що дороги з твердим щебеневим покриттям в селі складають лише 10% ( а.с.23-27,47,48).

Крім цього, міжквартальний проїзд знаходиться на земельній ділянці загального користування жителів села Зубра і проходить повз присадибу позивачки, котра приватизовуючи свою ділянку не обурювалась з приводу існування такої чи існуючого між квартального проїзду, що вбачається з Свідоцтва про забудову садиби та плану-схеми до неї за кадастровим № НОМЕР_1 (а.с.49).

Пунктами 3.22 ДБН 360-92 «Містобудування.Планування і забудова міських і сільських поселень» однозначно передбачено, що в районах присадибної забудови, крім вуличної мережі, слід сформувати мережу внутрішньо квартальних проїздів (розділ 7), котрі забезпечать можливість під'їзду пожежних автомобілів при виникненні пожежної небезпеки в житловому масиві.

Сумуючи викладене, колегія суддів прийшла до неспростовного переконання про те, що оскаржуване рішення є правомірним і прийнятим з дотриманням норм чинного законодавства України, а з боку ОСОБА_2 не доведено порушення будь-яких прав чи інтересів відповідачем внаслідок прийняття оскаржуваного рішення.

Перевіривши дійсні обставини справи та додатково проаналізувавши зібрані документальні докази по матеріалах справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.316 КАС України, правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст. 316, ч.1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 жовтня 2017 року у справі №450/473/17 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Гулид
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 02.02.2018 року