Справа № 185/6553/17(2-а/185/363/17)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2018 рокусправа № 185/6553/17(2-а/185/363/17)
Суддя І інстанції - Гаврилов В.А.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий-суддя Чепурнова Д.В.

судді: Мельника В.В. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області

на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання неправомірними дій та призначення пенсії на пільгових умовах, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, згідно з яким просив:

- визнати неправомірними дії Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов'язати Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області зарахувати період роботи на шахті «імені Червона Зірка» виробничого об'єднання «Торезантрацит» з 22 травня 1991 року по 02 липня 1991 року на посаді підземного учня електрослюсаря з повним робочим днем у шахті, з 23 грудня 1991 року по 23 квітня 1992 року на посаді підземного електрослюсаря, період роботи на шахті ВП «шахта Прогрес» ДП «Торезантрацит» з 11 серпня 1992 року по 09 червня 1997 року на посаді електрослюсаря підземного та з 18 серпня 1998 року по 31 грудня 1999 року на посаді електрослюсаря з повним робочим днем у шахті, період роботи на ВП «Шахтоуправління ім. Л.І. Лутугіна» ДП «Торезантрацит» з 17 червня 1997 року по 04 серпня 1998 року на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею до пільгового стажу роботи;

- зобов'язати Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду Дніпропетровської області призначити пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням періодів роботи на шахті «імені Червона Зірка» виробничого об'єднання «Торезантрацит» з 22 травня 1991 року по 02 липня 1991 року на посаді підземного учня електрослюсаря з повним робочим днем у шахті, з 23 грудня 1991 року по 23 квітня 1992 року на посаді підземного електрослюсаря, період роботи на шахті ВП «шахта Прогрес» ДП «Торезантрацит» з 11 серпня 1992 року по 09 червня 1997 року на посаді електрослюсаря підземного та з 18 серпня 1998 року по 31 грудня 1999 року на посаді електрослюсаря з повним робочим днем у шахті, період роботи на ВП «Шахтоуправління ім. Л.І. Лутугіна» ДП «Торезантрацит» з 17 червня 1997 року по 04 серпня 1998 року на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею, відповідно до заяви про призначення пенсії від 10 липня 2017 року.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2017 року позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просило її скасувати та відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що загальний стаж позивача складає 28 років 7 місяців 8 днів, пільговий стаж по ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» складає 17 років 4 місяці 20 днів, що недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах. При цьому в управління відсутні підстави зарахувати до пільгового стажу стаж роботи позивача на шахті «Червона Зірка» ВО «Торезантрацит», ВП «Шахтра Прогрес» ДП «Торезантрацит», ВП «ШУ ім.. Л.І. Лутугіна» ДП «Торезантрацит», оскільки вказані підприємства знаходиться у зоні АТО, та відповідно до Наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25 листопада 2014 року №841 не перереєстровані. Крім того, з Державного реєстру застрахованих осіб інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду з боку означених підприємств відсутня.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечував проти її задоволення, просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому відповідно до ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до записів трудової книжки позивач працював: (а.с. 13-14)

- з 22.05.1991 року по 02.07.1991 року підземним учнем електрослюсаря II розряду та з 23.12.1991 року по 23.04.1992 року підземним електрослюсарем III розряду на шахті «Червона Зірка» виробничого об'єднання «Торезантрацит» Донецької області.

- з 11.08.1992 року по 09.06.1997 рік підземним електрослюсарем IV розряду на шахті ВП «Шахта Прогрес" Державного підприємства «Торезантрацит» Донецької області.

- з 17.06.1997 року по 04.08.1998 року підземним електрослюсарем ІV-V розрядів на ВП «Шахтоуправління ім. Л.І. Лутугіна» «Державного підприємства «Торезантрацит» Донецької області.

- з 18.08.1998 року по 06.09.2005 року на ДВАТ «Шахта "Прогрес» ДПДХК п/о Торезантрацит

- з 22.09.2005 року на шахті «Західно-Донбаська» в/о «Павлоградвугілля» підземним електрослюсарем V розряду з повним робочим днем в шахті.

10 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача про призначення йому пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом від 19 липня 2017 року №10794/05/18 Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області відмовило позивачу у призначенні пенсії у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. При цьому пенсійним органом не було зараховано до пільгового стажу роботи період роботи позивача з 22.05.1991 року по 02.07.1991 року та з 23.12.1991 року по 23.04.1992 року на шахті «Червона Зірка» виробничого об'єднання «Торезантрацит»; з 11.08.1992 року по 09.06.1997 року та з 18.08.1998 року по 31.12.1999 року на шахті ВП «Шахта Прогрес» ДП «Торезантрацит»; з 17.06.1997 року по 04.08.1998 року на ВП «Шахтоуправління ім. Л.І. Лутугіна» ДП «Торезантрацит».

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 20 Порядку № 637 встановлено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, колегія суддів зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Окрім належним чином здійснених записів у трудовій книжці, періоди роботи у вищезазначених шахтах підтверджується наявними у матеріалах справи копіями довідок та наказів (а.с. 15-36).

Крім того, відповідно до пункту 9-4 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», де проводилась антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента № 405/2014 від 14.04.2014 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Зокрема, пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Колегія суддів вважає, що звільнення підприємств, на яких працював позивач, від зазначених обов'язків, дає підстави для зарахування позивачу відповідного періоду роботи до страхового стажу без наявності факту сплати цими підприємствами єдиного соціального внеску.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що уточнюючі довідки, зазначених вище підприємств, не можуть бути враховані при призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах, оскільки видані підприємствами, розташованими на території проведення АТО, судова колегія вважає безпідставними з огляду на таке.

Зі змісту преамбули Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (далі - Закон) вбачаться, що Україна згідно з Конституцією України є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1049 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв'язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин.

Тобто, одним з основних напрямків політики держави України стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист та повноцінна реалізація, зокрема, соціальних прав громадян України.

Положеннями ч. ч. 1-3 ст. 9 вказаного Закону визначено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції і законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Тобто, будь-які акти (рішення, документи), видані органами та/або особами, які створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, є недійсними і не створюють правових наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи та було правильно встановлено судом першої інстанції, вказані довідки видані юридичними особами, зареєстрованими у м. Торез Донецької області, тобто у зоні проведення Антитерористичної операції.

Водночас, відповідачем не було враховано, що інформація, яка міститься у вказаних довідках, випливає зі змісту документів, які були складені до початку проведення АТО. При цьому доказів щодо їх недостовірності заявником апеляційної скарги як суб'єктом владних повноважень, не надано.

З урахуванням наведеного судова колегія вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується судова колегія, що відмова в зарахуванні до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за період роботи з 22.05.1991 року по 02.07.1991 року та з 23.12.1991 року по 23.04.1992 року на шахті «Червона Зірка» виробничого об'єднання «Торезантрацит»; з 11.08.1992 року по 09.06.1997 року та з 18.08.1998 року по 31.12.1999 року на шахті ВП «Шахта Прогрес» ДП «Торезантрацит»; з 17.06.1997 року по 04.08.1998 року на ВП «Шахтоуправління ім. Л.І. Лутугіна» ДП «Торезантрацит» є протиправним.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова