Справа № 807/2028/17
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2018 року м. Ужгород№ 807/2028/17
Закарпатський окружний адміністративний суд в особі судді Шешеня О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Закарпатській області від 28.11.2017 року про застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень.

Позовні вимоги мотивовано тим, що згідно з податковим повідомлення-рішенням ГУ ДФС у Закарпатській області від 28.12.2017 року до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень на підставі акту перевірки від 15.11.2017 року № 0393/16/17рро/НОМЕР_1.

Відповідно до даного рішення вбачається, що перевіркою встановлено порушення позивачем ч. 14 ст. 15 Закону № 481/95-ВР від 19.12.1995 року.

Позивач вважає рішення таким, що не відповідає вимогам закону, прийнятим із порушенням закону та підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами видається терміном на один рік. Отримана ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями або тютюновими виробами повинна знаходитися на видному місці торгівлі і бути доступною для огляду (п. 27 Порядку 493). Ліцензії видаються на підставі заяви підприємства (за формою додатка 1 до Порядку № 493).

У ній повинні бути вказані такі відомості:

- вид господарської діяльності, на здійснення якого підприємство має намір отримати ліцензію (у випадку позивача - роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами);

- адреса місця торгівлі, перелік РРО (КОРО), які знаходяться на місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення, реєстраційні номери свідоцтв РРО (КОРО), які знаходяться на місці торгівлі і дата початку їх обліку в органах УКРІНФОРМ - для заяви на видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями;

- адреса місця торгівлі - для заяви на видачу ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами.

Крім того, для отримання ліцензії необхідна копія платіжного доручення (фіскального чеку) на перерахування частини встановленої річної плати за ліцензію. У десятиденний строк з дня подачі документів підприємство має отримати або оформлену ліцензію або рішення про відмову у її видачі. Причому, в останньому випадку обов'язково вказують підстави для відмови (п. 3.4 Рекомендацій № 213). У визначені законом терміни позивачем було сплачено необхідну суму коштів за переоформлення ліцензії та подано усі необхідні документи для продовження ліцензії.

При цьому, здійснювати продаж алкогольних напоїв і тютюнових виробів в період, коли ліцензія знаходиться в органах ДФС, уповноважених видавати ліцензію чи продовжувати її дію не забороняється. Жоден нормативний документ не вимагає від суб'єктів підприємницької діяльності припиняти продаж «ліцензійних» товарів на період здійснення відмітки. Єдина вимога п. 27 Порядку № 493, де йдеться про те, що ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями або тютюновими виробами повинна знаходитися на видному місці торгівлі і бути доступною для огляду. Тому, на час відсутності ліцензії, «поважної» причини замість неї на видному місці, доступному для огляду, потрібно розмістити копію ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами. Примітно, що на підставі копії ліцензії дозволяють продовжувати торгівлю і податківці в консультації з під категорії 115.03 БЗ (Консультація ДФСУ в системі «ЗІР» (інформаційно-довідковий департамент ДФС «Загальнодоступний інформаційно-довідковий Ресурс»).

Таким чином, позивач вважає, що жодного порушення закону не вчиняв і торгівлею алкоголем без належного дозволу (ліцензії) не здійснював.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України): у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 5 ст. 162 КАС України: відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

При розгляді справ в порядку спрощеного позовного провадження та у відповідності до ч. 1 ст. 261 КАС України, відзив подається протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 10.01.2018 року було відкрито провадження у справі та надано відповідачу 15 (п'ятнадцятиденний) строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Як з вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвала була вручена відповідачу 15.01.2018р. (а.с.21).

Відповідач протягом 15 днів з моменту вручення ухвали про відкриття провадження у справі, подав відзив на позовну заяву, який подано до суду 25.01.2018 року (а.с.23-24).

Наданий відповідачем відзив на позовну заяву мотивовано наступним.

ГУ ДФС у Закарпатській області не погоджується із вимогами позову, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

За результатами фактичної перевірки магазину «Мальборо», що знаходиться за адресою м. Хуст, вул. Пирогова, б/н, було складено акт перевірки від 15.11.2017 року № 0393/16/17/рро/НОМЕР_1, на підставі якого винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Проведеною перевіркою встановлено факт реалізації алкогольних напоїв без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

За адресою м. Хуст, вул. Пиргова, б/н в магазині «Мальборо» були видані ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 88 з 20.01.2015 року по 19.01.2016 року та № 12 з 22.01.2016 року по 21.01.2017 року.

Факт реалізації алкогольних напоїв 20.01.2016 року підтверджується фіскальними чеками.

Відповідно до ст. 15 Закону України від 19.12.1995р. № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон України № 481/95-ВР): роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензії.

Згідно з абзацом 5 частини 2 статті 17 Закону України № 481/95-ВР: у разі здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії до суб'єктів господарювання застосовуються санкції у вигляді штрафу - 200 відсотків вартості отриманого товару, але не менше 17000 грн.

Відповідно до ч. 22 ст. 15 Закону № 481/95-ВР: ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями видається за заявою суб'єкта господарювання. Ліцензія або рішення про відмову в її видачі згідно з частиною цього Закону видається заявнику не пізніше 10 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Законі документів.

Позивач з заявою на одержання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями звернувся до уповноваженого органу 13.01.2016 року.

Отже, посилання позивача на те, що ним оплаче6но необхідну суму коштів за переоформлення ліцензії та подано всі необхідні документи у визначені законом терміни, а тому він мав право здійснювати продаж алкогольних напоїв не може бути прийнята до уваги.

Окрім цього, після ознайомлення та перед підписанням акту фактичної перевірки в пункті 4.1 розділу 4 «Зауваження (заперечення) до акту перевірки», позивачем власноручно записано та засвідчено підписом: «не має».

Враховуючи зазначене, відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України: суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу за наявними матеріалами у справі та на підставі наявних доказів, у порядку спрощеного позовного провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та проаналізувавши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачем було проведено фактичну перевірку діяльності позивача, за наслідками якої складено Акт № 001065, реєстраційний номер 0393/16/17/рро/НОМЕР_1 (а.с.6-7).

Перевіркою встановлено факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями в магазині «Мальборо» за адресою: м. Хуст, вул. Пирогова, б/н, а саме 20.01.2016р.

Згідно бази даних за вказаною адресою були наявні ліцензії на право торгівлі алкогольними напоями за періоди з 20.01.2015р. по 19.01.2016р. та з 22.01.2016р. по 21.01.2017р. Ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями за період з 20.01.2016р. по 21.01.2016р. не представлена.

За результатами акту фактичної перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.11.2017р. № (а.с.9), згідно з яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у розмірі 17 000 гривень (код платежу - 21081500).

Незаконність, на думку позивача, вказаного податкового повідомлення-рішення й стала підставою для звернення до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України: у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам у даній справі, а також, враховуючи предмет розгляду даної справи та вирішуючи спір по суті, суд виходить із наступного.

Закон № 481/95-ВР визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Згідно з ст. 1 Закону № 481/95-ВР: незаконний обіг спирту етилового, коньячного, плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, дистиляту виноградного спиртового, спирту-сирця плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів - імпорт, експорт, транспортування, зберігання, торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами з порушенням вимог законодавства, що регулює ці питання.

У відповідності до ст. 1 Закону № 481/95-ВР: ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

В силу положень ч. 14 ст. 15 Закону № 481/95-ВР: роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Дана норма є імперативною та розширеному тлумаченню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 20.01.2016 року було здійснено роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Факт реалізації алкогольних напоїв 20.01.2016 року підтверджується наданими відповідачем фіскальними чеками (а.с.30-32).

Окрім цього, відповідачем надано ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями за період з 20 січня 2015р. по 19 січня 2016р. та з 22 січня 2016р. по 21 січня 2017р. (а.с.33-34, 39-40).

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з заявою на отримання ліцензії 13.01.2016р. (а.с.41), а тому посилання позивача, що ним було оплачено необхідну суму коштів за переоформлення ліцензії та подано всі необхідні документи у визначені законом терміни й він мав право здійснювати продаж алкогольних напоїв, судом не може бути прийнято до уваги.

Крім того, судом враховано той факт, що після ознайомлення та перед підписанням акту фактичної перевірки в пункті 4.1 розділу 4 «Зауваження (заперечення) до акту перевірки», позивачем не надано жодних зауважень на акт перевірки, що підтверджується власноручним підписом позивача: «не має» (а.с.28).

Згідно з абзацом 5 частини 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР: у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Відповідно до ч. 28 ст. 15 Закону № 481/95-ВР: ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови.

Як вбачається з матеріалів справи, ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями була видана позивачу 22 січня 2016 року (а.с.39), тобто протягом строку, встановленого ч. 28 ст. 15 Закону № 481/95-ВР.

Окрім цього, суд зазначає наступне.

Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто, обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Такого висновку дійшов Конституційний суд України у своєму рішенні від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, справа № 1-25/2010 (абзац 3 підпункту 3.1 п. 3 мотивувальної частини рішення).

Конституційний суд України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками, вказав, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини рішення).

У даному випадку, на позивача, враховуючи положення ч. 14 ст. 15 Закону № 481/95-ВР, покладений безпосередній обов'язок на здійснення роздрібної торгівлі лише у разі наявності у нього відповідного дозволу (ліцензії), а відтак й обов'язок передбачати юридичні наслідки своєї поведінки, при цьому не зловживаючи своїми правами.

Аналіз наведених правових норм та матеріалів справи в їх сукупності дає підстави для висновку про те, що на позивача покладено безпосередній обов'язок щодо роздрібної торгівлі алкогольними напоями лише у разі наявності у нього ліцензії, яка надає право на здійснення такого виду діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України: завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України: у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися й позиції, висловленої у рішенні Європейського Суду з прав людини у п. 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Позивач не надав суду належних та достатніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, надав суду достатні та допустимі докази на спростування вищенаведених у позові обставин, у зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись статтями 243, 245, 248, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Закарпатській області від 28.11.2017 року № про застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у відповідності до вимог п. 15.5 Розділу VII «Перехідних положень» КАС України (у редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017р.).

СуддяО.М. Шешеня