Справа № 463/4010/17
Суддя: Шеремета Г. І.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді - Шеремети Г.І.

при секретарі с/з - ОСОБА_1

за участю позивача - ОСОБА_2

представника позивча - ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова про визнання дій неправомірними та зобовязання до вчинення дій, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, просив визнати незаконними дії Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії у звязку з втратою годувальника позивача ОСОБА_2 з грудня 2016 року по березень 2017 року та зобовязати ОСОБА_5 обєднане управління Пенсійного фонду України м.Львова провести перерахунок пенсії позивача ОСОБА_2 у звязку з втратою годувальника з грудня 2016 року по березень 2017 року.

Позов мотивує тим, що з 01.04.1988 одержує пенсію по інвалідності. У звязку із смертю 16.12.2016 року його матері, ОСОБА_6, на утриманні якої перебував, 10.03.2017 року звернувся до відповідача із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника. В порушення вимог ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», позивача було переведено на пенсію по втраті годувальника з 10.03.2017 року, тобто з моменту подачі відповідної заяви, а не з дня, що настає за днем смерті годувальника, як зазначено в законі. Листом від 23.06.2017 року позивачу було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії у звязку з втратою годувальника. У звязку з чим звернувся до суду з відповідним позовом, який просить задоволити.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, передбачених в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечила з підстав його необґрунтованості та безпідставності. Додатково пояснила, що позивач з 01.04.1988 одержує пенсію по інвалідності, як інвалід з дитинства. З 17.09.1996 року його було визнано інвалідом 2 групи з дитинства. З 01.11.2016 року перебуває на обліку в територіальному управлінні як підопічний Львівського геріатричного пансіонату. Звернувшись 10.03.2017 року до управління ПФ із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника, представивши всі необхідні документи, позивача у відповідності до положень ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», було переведено на пенсію по втраті годувальника з 10.03.2017 року, тобто з моменту подачі відповідної заяви. В управління ПФ відсутні правові підстави для здійснення перерахунку пенсії, на яку переведено позивача, з дня що настає за днем смерті годувальника, а саме з 17.12.2016 року, оскільки така пенсію йому не призначалась в розумінні п.3 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», а на таку його було переведено в порядку ч.3 ст.45 цього Закону.

У звязку з набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року та вступом в дію 15.12.2017 року нового Кодексу адміністративного судочинства України, суд здійснював розгляд даної справи за правилами КАС України від 15.12.2017 року.

Заслухавши пояснення учасників процесу, зясувавши обставини справи, постановляючи рішення відповідно до вимог ст. 246 КАС України, суд вважає, що в позові слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 01.04.1988 одержує пенсію по інвалідності, як інвалід з дитинства. З 17.09.1996 року його було визнано інвалідом 2 групи з дитинства. З 01.11.2016 року перебуває на обліку в територіальному управлінні як підопічний Львівського геріатричного пансіонату.

16 грудня 2016 року померла ОСОБА_6, мати позивача по справі, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про її смерть серії І-ГЮ №193242 (а..с.10).

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Позивач ОСОБА_2, реалізуючи своє законодавчо закріплене та передбачене в ст.10 вищевказаного закону право на вибір пенсійних виплат, 10.03.2017 року звернувся до управління ПФ із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника, представивши всі необхідні документи. У звязку з чим з 10.03.2017 року, тобто з моменту звернення, його було переведено на пенсію по втраті годувальника.

Відповідно до положень ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

З урахуванням зазначеного положення ст.45 зазначеного вище закону Листом від 23.06.2017 року позивачу було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії у звязку з втратою годувальника з дня, що настає за днем смерті годувальника.

Аналіз положень ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» та всієї статті загалом дає суду підстави прийти до висновку, про правомірність дій відповідача щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсії у звязку з втратою годувальника. Оскільки таку йому було призначено не первісно у відповідності до п.3 ч.1 ст.45, а на таку його було переведено з іншої пенсії в порядку ч.3 ст.45, тобто з моменту подачі заяви про переведення.

У звязку з чим суд вважає хибними покликання позивача на порушення його права на перерахунок пенсії, на яку його було переведено.

Крім того, вибір виду пенсійних виплат, а відтак час реалізації такого права, пов'язаний виключно з особистим волевиявленнямс особи, позивач виявив таке лише 10.03.2017 року шляхом подачі відповідної заяви, а не безпосередньо після смерті матері. Більше того, при зміні пенсійної виплати позивач не був позбавлений засобів до існування, оскіьки попередньо отримував пенсію по інвалідності.

Зважаючи на вищенаведене суд вважає заявлений позов необґрунтованим та безпідставним, а тому в його задоволенні відмовляє.

Керуючись ст. ст. 6,9,72-77,295,297 КАС України, ст.ст.10,45 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», суд,

ухвалив:

В позові - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку в порядок та строки, передбачені ст.ст.295,297 КАС України, п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (імя) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач ОСОБА_2: м.Львів, вул.Медової Печери, 71.

Відповідач ОСОБА_5 обєднане Управління Пенсійного фонду України м. Львова м.Львів, вул.Б.Хмельницького, 116.

Суддя: Шеремета Г. І.