Справа № 489/5210/17
Суддя: Рум’янцева Н. О.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №489/5210/17
Провадження №2-а/489/65/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

секретаря Матяєвої С.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, представників третьої особи ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інгульського обєднаного управління Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, публічне акціонерне товариство «Чорноморський суднобудівний завод», про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Інгульського обєднаного управління Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області з такими позовними вимогами: визнати протиправним рішення відповідача від 13.07.2017 року №49/2 щодо відмови йому в зарахуванні страхового стажу та перерахунку пенсії з урахуванням періодів роботи; зобовязати відповідача зарахувати з часу призначення йому пенсії до страхового стажу період роботи на товаристві з обмеженою відповідальністю «Чорноморенергоремсервіс» з лютого 2006 року по серпень 2007 року та періоди роботи на публічному акціонерному товаристві «Чорноморський суднобудівний завод» - листопад грудень 2007 року, січень квітень 2008 року, червень грудень 2010 року, січень 2011 року, вересень грудень 2013 року, січень 2014 року; зобовязати відповідача здійснити перерахунок призначеної йому пенсії з часу призначення пенсії з врахуванням доходів та страхового стажу за вказані періоди роботи в товаристві з обмеженою відповідальністю «Чорноморенергоремсервіс» та публічному акціонерному товаристві «Чорноморський суднобудівний завод». Позивач посилається на те, що обовязок зі сплати страхових внесків покладено на страхувальника, ним та страхувальником не порушувались вимоги законодавства щодо утримання та сплати страхових внесків, за вказані періоди із його заробітної плати були утримані суми страхових внесків та перераховані до пенсійного фонду. Крім того, сам факт не перерахування страхових внесків страхувальником не може бути підставою для відмови в перерахунку пенсії, а тому своєю протиправною відмовою відповідач порушує його права щодо належного пенсійного забезпечення.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову.

Представники третьої особи вважали позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов до наступного.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Інгульському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області з 18.12.2015 року та отримує пенсію за віком у відповідності з Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

06 липня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про включення для розрахунку його страхового стажу періоди роботи в публічному акціонерному товаристві «Чорноморський суднобудівний завод» з 01.11.2007 року по 30.04.2008 року, з 01.06.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.08.2013 року по 31.01.2014 року та в товаристві з обмеженою відповідальністю «Чорноморенергоремсервіс» з 01.02.2006 року по 31.08.2007 року, та про перерахунок пенсії з 18.12.2015 року з урахуванням вказаних періодів роботи (а.с. 10-11).

Рішенням Інгульського обєднаного управління Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області від 13.07.2017 року №49/2 відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку, оскільки публічне акціонерне товариство «Чорноморський суднобудівний завод» не сплачував страхові внески за період з листопада 2007 року по квітень 2008 року, з червня 2010 року по грудень 2010 року, з вересня 2013 року по січень 2014 року, а товариством з обмеженою відповідальністю «Чорноморенергоремсервіс» сплачено внески лише з вересня 2005 року по січень 2006 року. А також згідно даних реєстру застрахованих осіб державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування відомості про нарахування заробітної плати товариством з обмеженою відповідальністю «Чорноморенергоремсервіс» по ОСОБА_1 з січня по серпень 2007 року відсутні. Таким чином, відсутні підстави для зарахування до страхового стажу заявника наступні періоди роботи: в публічному акціонерному товаристві «Чорноморський суднобудівний завод» з листопада по грудень 2007 року, з січня по квітень 2008 року, з червня по грудень 2010 року, з вересня 2013 року по січень 2014 року; в товаристві з обмеженою відповідальністю «Чорноморенергоремсервіс» з лютого 2006 року по серпень 2007 року (а.с. 7-8).

Як вбачається із довідки публічного акціонерного товариства «Чорноморський суднобудівний завод» від 30.10.2017 року №100/369, із заробітної плати ОСОБА_1 утримані та перераховані суми внесків за загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню та єдиний соціальний внесок до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва за періоди з листопада 2007 року по грудень 2007 року, з січня 2008 року по квітень 2008 року, з червня 2010 року по грудень 2010 року, за січень 2011 року, з вересня 2013 року по грудень 2013 року, з січня 2014 року по жовтень 2014 року (а.с. 13-14).

На підтвердження того, що на товаристві з обмеженою відповідальністю «Чорноморенергоремсервіс» із заробітної плати ОСОБА_1 утримані та перераховані суми страхових внесків за період з лютого 2006 року по серпень 2007 року, позивач надав відповідні розрахункові листи, відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів (а.с. 25-26, 27-34).

Також у судовому засіданні було оглянуто, надані представниками третьої особи документи, а саме: реєстр платіжних доручень по перерахунку внесків до управління ПФУ та відомості щодо нарахованої заробітної плати застрахованим особам, з яких вбачається що з заробітної плати позивача утримувались усі належні до сплати податки та внески.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за період до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Положеннями статті 15 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 14 вказаного вище Закону, страхувальниками є: роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, обєднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, обєднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10 статті 11 цього Закону.

Персоніфікований облік у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування (ч. 1 ст. 21 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»).

За змістом ч. 5 ст. 21 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

У відповідності з п. 7 ч. 1 ст. 64 вказаного вище Закону, виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право стягувати з платників страхових внесків несплачені суми страхових внесків.

Крім того, частиною 3 статті 20 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено, що страхові внески обчислюються територіальним органом Пенсійного фонду в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, за непрямим методом виходячи з оцінки валового доходу та витрат страхувальника, кількості осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, обсягу виробленої (реалізованої) продукції (послуг), суми сплачених ним податків, інших обовязкових платежів, передбачених законодавством, у разі: ухилення страхувальника чи його посадових осіб від надання територіальному органу Пенсійного фонду звітності чи інших документів про сплату страхових внесків; неведення страхувальником бухгалтерського обліку чи відсутності в нього відповідних первинних документів; якщо сума страхових внесків, нарахована страхувальником, не підтверджується документами.

Відповідно до частини 10 зазначеної вище статті, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Аналіз наведених вище положень дає підстави для висновку про те, що на позивача не може бути покладено відповідальність за несплату роботодавцем страхових внесків з виплаченої заробітної плати.

У своїх поясненнях відповідач зазначив, що станом на спірні періоди за ПАТ «ЧСЗ» обліковувалась недоїмка по сплаті страхових внесків, тому в подальшому, у звязку з порушенням справи про банкрутство підприємства, недоїмка увійшла до складу кредиторських вимог та поточні страхові внески були зараховані в рахунок сплати недоїмки.

Враховуючи зазначене слід зробити висновок про те, що відповідач не заперечує факту стягнення з позивача страхових внесків у спірні періоди, але оскільки коштів в рахунок погашення боргів не надходили, у нього відсутні підстави для зарахування до страхового стажу зазначених періодів роботи.

Таким чином, факт несплати страхувальниками страхових внесків до територіального органу Пенсійного фонду України за спірні періоди не є підставою для відмови у зарахуванні позивачу страхового стажу та перерахунку пенсії.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладено на відповідача як субєкта владних повноважень, який заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з обовязку роботодавця як страхувальника сплачувати страхові внески, доведеності позивачем факту утримання з його заробітної плати суми страхових внесків та перерахування їх до відповідного територіального органу Пенсійного фонду, та зважаючи на те, що відповідачем не доведено правомірності винесення рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачу, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсій не отриманих з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Такі ж самі положення містить ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Таким чином перерахунок призначеної позивачу пенсії підлягає з часу її призначення з 18.12.2015 року.

Згідно із ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, а тому за рахунок бюджетних асигнувань позивачу підлягає відшкодуванню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп..

Керуючись ст. ст. 5, 9, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інгульського обєднаного управління Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, публічне акціонерне товариство «Чорноморський суднобудівний завод», про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним рішення Інгульського обєднаного управління Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області від 13.07.2017 року №49/2 про відмову ОСОБА_1 в зарахуванні страхового стажу та перерахунку пенсії.

Зобовязати Інгульське обєднане управління Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи на товаристві з обмеженою відповідальністю «Чорноморенергоремсервіс» з 01.02.2006 року по 31.08.2007 року та періоди роботи на публічному акціонерному товаристві «Чорноморський суднобудівний завод» з 01.11.2007 року по 30.04.2008 року, з 01.06.2010 року по 31.12.2010року, з 01.08.2013 року по 31.01.2014року.

Зобовязати Інгульське обєднане управління Пенсійного фонду України міста Миколаєва Миколаївської області здійснити перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1 з 18.12.2015року з урахуванням доходів та страхового стажу за період роботи на «Чорноморенергоремсервіс» з 01.02.2006 року по 31.08.2007 року та періоди роботи на публічному акціонерному товаристві «Чорноморський суднобудівний завод» з 01.11.2007 року по 30.04.2008 року, з 01.06.2010 року по 31.12.2010року, з 01.08.2013 року по 31.01.2014року.

Компенсувати ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. згідно квитанції №14137517 від 01.11.2017 року за рахунок Державного бюджету України. Виконання судового рішення щодо повернення судового збору доручити Головному управлінню Державної казначейської служби України в Миколаївській області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

У відповідності з п. 15.5 Розділу VІІ Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва