Справа № 2а-865/12/2170
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2018 Київ К/9901/433/18 2а-865/12/2170
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу державної державної податкової інспекції у Цюрупинському районі Херсонської області Державної податкової служби на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 23 липня 2012 року (суддя Хом'якова В.В.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2013 року (головуючий суддя - Бітов А.І., судді: Милосердний М.М., Ступакова І.Г.) у справі № 2а-865/12/2170 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ерфольг-Україна» до державної податкової інспекції у Цюрупинському районі Херсонської області Державної податкової служби про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ерфольг-Україна» (далі - ТОВ «Ерфольг-Україна») звернулось до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати нечинними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Цюрупинському районі Херсонської області Державної податкової служби (далі - ДПІ у Цюрупинському районі Херсонської області) від 27.02.2012 року № та №.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 23.07.2012 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2013 року, позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій ДПІ у Цюрупинському районі Херсонської області оскаржила їх у касаційному порядку.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та прийняти у справі нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», ст. ст. 198, 201 Податкового кодексу України, статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ТОВ «Ерфольг-Україна» зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як з'ясовано судами попередніх інстанцій, ДПІ у Цюрупинському районі Херсонської області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Ерфольг-Україна» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість по декларації за листопад 2011 року, про що складено акт від 20.02.2012 року №70/23-1/32412412

Перевіркою встановлено порушення п. 198.1 ст. 198, п. п. 200.1, 200.2. 200.3, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, ч. 5 ст. 203, ч. 1, 2 ст. 215, ст. 216 Цивільного кодексу України у зв'язку з безпідставним включенням до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у ціні придбаних товарно-матеріальних цінностей, з огляду на непідтвердження товарного характеру здійснених поставок належним чином оформленою транспортною документацією (у зв'язку з відсутністю товарно-транспортних накладних або їх складення з недоліками).

На підставі зазначеного акту перевірки ДПІ у Цюрупинському районі Херсонської області 27.02.2012 року прийнято податкові повідомлення-рішення №, згідно з якими зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на 254172,00 грн. та №, згідно з яким зменшено залишок від'ємного значення з ПДВ на 100924,00 грн., який був включений до складу податкового кредиту наступного звітного періоду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якими погодилась колегія апеляційного суду, виходив з того, що податковим органом всупереч ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України не доведено правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За правилами п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі платника у зв'язку з його господарською діяльністю.

Як встановлено судами, ТОВ «Ерфольг-Україна» здійснює виробництво паперу фільтрувального, фільтрів та фільтроелементів.

Позивачем у період, що був предметом перевірки, було придбано товарно-матеріальні цінності, а саме: у ПМП «Конкорд» дисперсію ПВА; ТОВ «Солвент» латекс; ТОВ «Завод Еластомер» резинову суміш; метал у ТОВ «ТОП ЛТД», ТОВ «ТОП ТП Спецснаб» поліефірне волокно; дисперсії ПВА від ТОВ «Омега»; у ТОВ «Мадіс» целюлозу; ТОВ «Техпромальянс» емульсії ГКЕ-50-94 М тощо.

За наслідками проведеної перевірки контролюючий орган дійшов висновку про безтоварність зазначених господарських операцій з огляду на ненадання та дефекти представленої транспортної документації.

Крім того встановлено, що в деяких випадках товарно-транспортні накладні і не повинні були оформлятись, як наприклад, при придбанні у ТОВ «Сервісна Компанія Формула», бензину, дизпалива, оскільки за договором з даним продавцем позивачу видавались пластикові смарт-карти, за якими він отримував паливно-мастильні матеріали на АЗС даного продавця. Деякі товари були доставлені за допомогою служби доставки кур'єрської пошти, як наприклад, стречева плівка від ТОВ «СІРІУС ЕКСТРУЖЕН», або клейка лента від ТОВ «Імко ЛТД».

На підтвердження факту поставки товару позивачем було суду було надано рахунки, видаткові накладні, податкові накладні, а також товарно-транспортні накладні.

ДПІ у Цюрупинському районі Херсонської області, в свою чергу не заперечується факт здійснених господарських операцій, засвідчені вказаними документами.

Суди попередніх інстанцій цілком обґрунтовано прийняли наведені докази до уваги, надали їм належну правову оцінку та відхилили посилання податкового органу на ненадання деяких з представлених документів, зокрема транспортної документації, на перевірку як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог.

Слід враховувати, що певні недоліки первинних документів, складених за результатами проведених господарських операцій, у тому числі товарно-транспортних накладних, на що на обґрунтування своєї позиції посилається відповідач, не тягнуть за собою втрату ними статусу належних первинних документів. Такі документи є належними і в тому разі, якщо вони заповнені з окремими недоліками, проте, як у спірному випадку, містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, а також підтверджують фактичність здійснення таких операцій.

За умови встановлення факту перевезення товару у процесі його поставки від заявлених контрагентів порядок заповнення товарно-транспортних накладних не має вирішального значення для визначення податкових наслідків операцій з поставки товару.

Не подано відповідачем і належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку на додану вартість або можливої фіктивності його постачальника, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення ТОВ «Ерфольг-Україна» розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

На момент здійснення спірних господарських операцій позивач та його постачальник були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійсними в судовому поряду не визнавались.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про доведеність ТОВ «Ерфольг-Україна» реального характеру розглядуваних господарських операцій.

Отже, оцінюючи зібрані у справі докази, суд погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанції щодо відсутності у справі належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами ч. 2 ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Касаційну скаргу державної державної податкової інспекції у Цюрупинському районі Херсонської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 23 липня 2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2013 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Хохуляк

Судді Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна