Справа № 815/5786/17
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

815/5786/17

Справа № 815/5786/17

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Танцюра К.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Дунайська імпортна компанія” до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови в прийнятті митної декларації,-

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначав, що позивачем була подана електронна митна декларація № UA 500060/2017/009379, де було визначено митну вартість товару, що імпортується, за основним методом - за ціною зовнішньо - економічного контракту №336/17 від 27.04.2017р., однак незважаючи на відсутність, на думку позивача, розбіжностей в числових значеннях митної вартості товару, позивачем, на вимогу митного органу були додатково надані пояснення щодо наданих документів та перелік документів, додатково витребуваних відповідачем, однак 23.06.2017р. митним органом було ухвалено рішення № UA 500060/2017/000059/2 про коригування митної вартості товарів, де вказано, що надані декларантом документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують чистові значення складових митної вартості товарів, а митна вартість оцінюваних товарів була визначена за резервним методом. Позивач зазначав, що існує особлива процедура заповнення митної декларації щодо визначення статусу тари у якої поставляється товар, яка дотримана декларантом, законодавець не ставить в обов'язок декларанту подання конкретних документів, у тому числі калькуляції ціни, при наявності інших документів, які підтверджують транспортні витрати. Разом з тим, позивач зазначав, що оплата за поставку товару за інвойсом № 030 від 19.06.2017р. була здійснена відповідно до умов, передбачених у додатковій угоді №1 від 09.06.2017р., згідно платіжного доручення №26 від 05.07.2017р., а факт того, що експортна декларація стосується саме товару, який був поставлений за контрактом №336/7 свідчать такі дані декларації, як найменування товару, вага, посилання на інвойс у якому зазначені дані контракту. Крім того, представник позивача зазначав, що дані ЄФІС не є достатнім аргументом для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом та не можуть бути використані в якості належного доказу по справі. З огляду на зазначене, на думку позивача, документи, подані декларантом для митного оформлення товару за ціною контракту, відповідають вимогам ст.53 Митного Кодексу України, є належними та допустимими та підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей та їх данні піддаються обчисленню, що свідчить про неправомірність висновків митного органу про наявність таких розбіжностей, а тому, визначення митним органом митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства.

Разом з тим, 14.12.2017р. до суду надійшли додаткові пояснення ТОВ «Дунайська імпортна компанія» до адміністративного позову згідно яких представник позивача зазначав, що ціна у наданому інвойсі та у калькуляції повністю співпадає та митні платежі були сплачені у повному обсязі згідно з числовими значеннями складових митної вартості, які містяться у наданих документах до постачання спірної партії товару, а також, що перевезення спірного товару було здійснено за допомогою компанії «Masiv Auvto» SRL, а не власним транспортом покупця. Водночас, представник позивача наголошував, що у експортній декларації було зазначено виробничу адресу, що підтверджується відповідним листом.

10.01.2018р. до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності його представника.

Згідно ч.9 ст.205 КАС України розгляд справи проведено у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

27.04.2017р. між позивачем та фірмою FRUTOPOLIS S.A. (Греція) було укладено контракт на поставку №336/17, за умовами якого постачальник зобов’язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар, зазначений в інвойсах, які є невід'ємною частиною контракту у порядку та на умовах встановлених контрактом (а.с.24-32).

Разом з тим,09.06.2017р. між позивачем та фірмою FRUTOPOLIS S.A.(Греція) було укладено додаткову угоду №1 до контракту №336/17 від 27.04.2017р., згідно якої п.3.1 вказаного контракту №336/17 викладено у наступній редакції: оплата за товар покупцем здйснюється на умовах або протягом 14 днів після митного очищення товару покупцем або на умовах 100% передплати зі сторони покупця, а вартість товару зазначається в Інвойсі на кожну партію товару (а.с.33).

01.03.2016р. між ТОВ «БЕК» АТАМАН-ГРУП» та ТОВ «Дунайська імпортна компанія» було укладено договір про надання послуг по декларуванню товарів №211/16, згідно якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання надання послуг з митного декларування товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів замовника, які переміщаються через митний кордон України, а також інші послуги повязані з ВЕД замовника (а.с.35-37).

Також, 12.06.2017р. між ТОВ «Дунайська імпортна компанія» та «Masiv Auto» було укладено контракт №338/17, предметом якого відповідно до п.п.1.1. є регулювання взаємовідносин сторін, які виникають при плануванні, організації та здійсненні міжнародних перевезень вантажів автомобільним транспортом, а також стосовно оплати зазначених транспортних послуг (а.с.38-51).

Як свідчать матеріали справи, 23.06.2017р. декларантом ТОВ «БЕК» АТАМАН-ГРУП» було подано до Одеської митниці ДФС митну декларацію №500060/2017/009379 для здійснення митного оформлення товару №1 абрикоси свіжі, класу А, у пластикових ящиках-1520шт., на 19 дерев'янних піддонах, врожай 2017 року. Країна виробництва – Греція. Виробник - FRUTOPOLIS S.A. торгівельна марка «FRUTOPOLIS». 2 місць 19, 8А/19/1 дерев'янні піддонни; DA/1590/ ящики решітчасті, багатошарові, пластикові;товару №2 персики свіжі, класу А, у пластикових ящиках-480шт., на 6 дерев'янних піддонах, врожай 2017 року. Країна виробництва – Греція. Виробник - FRUTOPOLIS S.A. торгівельна марка «FRUTOPOLIS». місць 6, 8А/1/6 дерев'янні піддонни; DA /480/ ящики решітчасті, багатошарові, пластикові; товар №3 персики свіжі, класу В, у пластикових ящиках-80шт., на 1 дерев'янних піддонах, врожай 2017 року. Країна виробництва –Греція. Виробник - FRUTOPOLIS S.A. торгівельна марка «FRUTOPOLIS». місць 1, 8А/ 1/ 1 дерев'янні піддонни; DA 80 ящики решітчасті, багатошарові, пластикові (а.с.73-75)

23.06.2017р. Одеською митницею ДФС було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2017/000059/2 (а.с.65-66).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.п. 23, 24 ст. 4 Митного кодексу України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою, відповідно до ст. 49 Митного кодексу України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 Митного кодексу України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткові документи при наявності визначених законом підстав, зазначених у ч.3 ст.53 Митного кодексу України (розбіжності у документах, ознаки підробки документів, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

У зв'язку з викладеним, декларанту було запропоновано, відповідно до п.3 ст.53 Митного кодексу України подати протягом 10 днів такі додактові документи, як виписку з бухгалтерської документації, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовленими спеціалізованими експертними організаціями та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

Листом ТОВ «Дунайська імпортна компанія» №2306-2 від 23.06.2017р. адресованого митним органам надані пояснення щодо встановлених розбіжностей та зазначено щодо вартості пакування, що згідно п.7.1 зовнішньоекономічного договору №336/17 від 27.04.2017р. товар може надходити покупцеві у тарі постачальника, яка в свою чергу включається до ціни на цей товар. Щодо підтвердження витрат на транспортування позивачем було зазначено, що відповідно до ч.2 ст.53 МКУ до ВМД були надані документи, що підтверджують ці витрати, а саме договір – заявку №04-GR від 16.06.2017р., довідку про транспортні витрати б/н від 19.06.2017р. та рахунок – фактура №26-GR від 19.06.2017р. Також позивачем зазначено, що до ВМД був наданий договір про надання транспортно - експедиційних послуг №338/17 від 12.06.2017р. та договір на транспортно-експедиційне обслуговування та перевезення вантажів №03/05/2017 від 03.05.2017р., який підтверджує виконання робіт по транспортуванню товару. Щодо умов оплати, то декларантом було надано додаткова угода №1 від 19.06.2017р. де зазначено умови оплати 14 діб після митного оформлення товару. Щодо різниці в адресі відправника у експортній ВМД та у товаросупровідних документах, ТОВ «Дунайська імпортна компанія» звертала увагу, що митна декларація країни відправлення заповнена грецькою мовою.Таким чином, на думку товариства, усі витребувані митними органами документи, що підтверджують ціну товару по контракту, були надані своєчасно у встановленому Законом порядку (а.с.61).

У зв’язку із викладеним, відповідачем згідно рішення про коригування митної вартості товарів №500060/2017/000059/2 від 23.06.2017р. було скориговано митну вартість товару № 2 та №3, що імпортується, із застосуванням резервного методу.

Відповідно до ч.5 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.

Згідно з ч.2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до п.7.1, 7.2 контракту №336/17 від 27.04.2017р., товар може бути поставлений покупцю:- у зворотній тарі покупця, а саме у пластикових ящиках, призначених для транспортування свіжих цитрусових, фруктів та овочів або у тарі постачальника, призначеної для транспортування свіжих цитрусових, фруктів та овочів або - у тарі постачальника, призначеній для транспортування свіжих цитрусових, фруктів та овочів. У випадку постачання товару у тарі постачальника, остання включається у вартість товару та не підлягає поверненню. Обов’язок пакування та маркування товару покладається на постачальника. Такі витрати входять у вартість товару та додатковому відшкодуванню зі сторони покупця не підлягають.

При цьому, суд зазначає, що зазначення достовірних відомостей про вартість товарів (в тому і про вартість упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов’язаних з пакуванням) повинна бути зазначена як в зовнішньоекономічному договорі так і інвойсі та інших відповідних документах поданих до митного оформлення. Відсутність вказаних відомостей про вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов’язаних з пакуванням унеможливлює перевірку органів доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 ст.54 Митного кодексу України.

Пунктом 6 ч.2 ст.53 Митного кодексу України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є зокрема, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Частинами 4,5 ст.58 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов’язаних із продавцем осіб для виконання зобов’язань продавця.

Згідно із ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, як витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України та витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов’язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Відповідно до розділу ІІІ Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених Наказом Міністерства фінансів України 24.05.2012 № 599 (графа 20) зазначаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо ці витрати відповідно до умов поставки (графа 3 ДМВ) не були включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (графа 14(а) ДМВ) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Якщо відсутні будь-які відомості про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідні документи, підтверджуючі відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів надано не було. При цьому, сам факт укладення договору про транспортне перевезення не може свідчити про його реальність.

В пунктах 2.2, 2.3 контракту № 336/17 від 27.04.2017р. зазначено, що покупець зобов’язаний оплатити вартість тільки тієї кількості товару, яку він замовив згідно з розміщеним замовленням. Ціна товару вказується в Специфікації на товар, а також в інвойсах на оплату кожної окремої партії товару.

Водночас п.3.1, 3.2, 4.5 контракту № 336/17 від 27.04.2017 передбачено, що оплата за товар Покупцем може здійснюватись на умовах 100 % передоплати з боку Покупця. Вартість товару вказується в інвойсі на кожну партію товарів. Оплата товару здійснюється Покупцем на підставі інвойсу, відправленого Покупцю Постачальником електронною поштою та/аба факсом. Оригінал інвойсу відправляється Постачальником разом з товаром. Інвойс повинен містити відомості про вартість товару.

Разом з тим, п.3.3 контракту № 336/17 від 27.04.2017р. передбачено, що за письмовим розпорядженням постачальника розрахунки за товар можуть здійснюватись на рахунки третіх осіб, вказаних постачальником, що узгоджується в додатковій угоді до цього контракту.

Таким чином, умовам оплати за товар, наведених у інвойсі 19.06.2017 № 030 (а.с.15), не відповідають фактичним умовам оплати за товар за контрактом № 336/17 від 27.04.2017р., враховуючи укладення додаткової угоди №1 до контракту №336/17 від 27.04.2017р. та те, що оплата здійснюється на підставі інвойсу та передбачена можливість оплати за товар на рахунки третіх осіб.

При цьому, суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 6 Закону України “Про зовнішньоекономічну діяльність” зовнішньоекономічний договір (контракт) укладається суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності або його представником у простій письмовій формі, якщо інше не передбачено міжнародним договором України чи законом.

Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно ст. 691 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Виходячи з норм цивільного законодавства та законодавства, що регулює порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті, ціна зовнішньоекономічного договору є обов'язковою умовою договору, та за умови відсутності ціни товару в договорі, документ в якому вона зазначена фактично, в цьому випадку - інвойс є невід'ємною частиною договору.

Інвойс - це основний документ згідно з яким оплачуються товари та послуги відповідно до вказаних у ньому умов. В комерційній практиці супровідний документ, що надається продавцем покупцеві і вміщує перелік товарів, їх кількість і ціну, за якою вони будуть поставлені покупцеві, формальні особливості товару (колір, вага тощо), умови постачання і зведення про відправника і одержувача.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача, що за наявними вищевикладеними розбіжностями у документах, які були виявлені посадовою особою митниці під час митного оформлення, у відповідача виникли підстави для сумнівів з приводу достовірності задекларованої позивачем митної вартості товарів.

Згідно зі ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За таких обставин, та з урахуванням того, що декларантом не було підтверджено заявлену митну вартість товару, за результатами проведеної процедури консультацій між декларантом та митним органом було обрано резервний метод визначення митної вартості товару №2 та №3 .

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу. У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

З огляду на вищевикладене та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що відповідач приймаючи спірне рішення запропонував декларанту надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, провів консультацію з декларантом шляхом обміну електронними повідомленнями, а тому з урахуванням ненадання декларантом усіх необхідних належних для підтвердження митної вартості додаткових документів, прийняв обґрунтоване рішення про визначення митної вартості за резервним методом, при цьому зазначивши у рішенні послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов Товариство з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» - відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.