Справа № 743/1686/17
Суддя: Павленко О. В.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/1686/17
Провадження № 2-а/743/14/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді Павленко О.В., при секретарі Воєдило О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Ріпкинської РДА, в якому просила визнати протиправними дії відповідача, які полягають у відмові виплатити їй компенсацію вартості квитків на проїзд за 2017 рік, а також зобов'язати відповідача виплатити компенсацію та стягнути з нього 10000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона являється постраждалою від аварії на ЧАЕС 1-ї категорії та, згідно п. 19 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», має право на 100 % знижку вартості проїзду один раз на рік до будь-якого пункту України і назад автомобільним або повітряним, або залізничним, або водним транспортом з правом першочергового придбання квитків. У 2017 року позивач їздила до м. Бердянськ Запорізької області на лікування та надала квитки до відповідача для компенсації витрат на проїзд. Однак відповідач відмовив у виплаті вищезазначеної компенсації, посилаючись на те, що в місцевому бюджеті на 2017 рік не передбачено видатків на такі цілі. Позивач зазначила, що такі дії відповідача є протиправними, внаслідок яких вона перенесла моральні страждання, підвищений тиск та безсоння, тому оцінює моральну шкоду в 10 000 грн.

У судове засідання позивач та її представник не з'явилися, надавши до суду заяву, в якій просили справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надавши до суду відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на правомірність дій Управління, яке не може відшкодувати останній компенсації вартості квитків на проїзд за 2017 рік, так як не має відповідного бюджетного фінансування, з огляду на виключення відповідних пунктів з Постанови Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 р. № 936 "Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Також зазначив, що ЗУ "Про Державний бюджет України на 2017 рік" не передбачена субвенція державного бюджету місцевим бюджетам на надання компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян, а також відсутні будь-які нормативно-правові акти України, якими було б зобов'язано органи місцевого самоврядування прийняти відповідні місцеві програми щодо відшкодування проїзду за рахунок коштів місцевого бюджету. Крім того, у відзиві представник відповідача просив справу розглядати у його відсутність.

З урахуванням клопотань сторін, у відповідності до ч. 3 ст.194 КАС України, справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до п.19 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним до категорії І, надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги, як безплатний проїзд один раз на рік до будь-якого пункту України і назад автомобільним або повітряним, або залізничним, або водним транспортом з правом першочергового придбання квитків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має статус особи постраждалої від аварії на ЧАЕС 1-ї категорії та, згідно проїзних документів, у 2017 року залізничним транспортом їздила з м. Києва до м. Бердянськ та назад.

З повідомлення УСЗН Ріпкинської РДА № 05-10/2859 від 07.09.2017 року вбачається, що за результатами розгляду заяви позивача від 30.08.2017 року про компенсацію проїзду як особі віднесеної до 1-ї категорії громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідачем було відмовлено у виплаті такої компенсації, оскільки ЗУ «Про Державний бюджет на 2017 рік» не передбачена субвенція державного бюджету місцевим бюджетам на надання компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Зокрема, органами місцевого самоврядування не прийняті відповідні місцеві програми.

Проте такі доводи відповідача суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 3 «Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», затвердженого постановою КМУ № 256 від 04.03.2002 року, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Пунктом 4 вказаного Порядку визначено, що перерахування субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Щомісячні суми субвенцій перераховуються на рахунки місцевих бюджетів, відкриті Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій у відповідних органах Державної казначейської служби, пропорційно обсягам субвенцій, передбаченим у державному бюджеті для бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів, бюджетів мм. Києва та Севастополя.

Постановою КМУ № 759 від 26.10.2016 року були внесені зміни до постанови КМУ 20.09.2005 року № 936 «Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до яких були виключені абз. 1, 2 п. 13, якими встановлювалось відшкодування вартості проїзду за рахунок відповідних субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на підставі проїзних квитків, поданих управлінню соціального захисту населення.

Проте п.19 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено виплату постраждалим від аварії на ЧАЕС 1-ї категорії компенсації вартості проїзду.

Оскільки Закон України має вищу юридичну силу над постановою Кабінету Міністрів України, тому громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесені до 1-ї категорії, гарантується відповідне право на відшкодування вартості проїзду.

Крім того, суд вважає, що відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для невиконання гарантій, взятих на себе державою по відношенню до визначеної категорії осіб.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 в частинні визнання протиправною відмови УСЗН Ріпкинської РДА у виплаті їй компенсації вартості квитків на проїзд за 2017 рік та зобов'язання останнього виплатити їй компенсацію вартості проїзду за 2017 рік підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то суд враховує наступне.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при з'ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Таким чином, посилання позивача на те, що невиконання відповідачем покладених на нього законом обов'язків призвело до підвищення у неї тиску та безсоння, жодним доказом не підтверджено та є голослівним, що свідчить про недоведеність понесення позивачем моральних страждань та є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 5, 6, 12, 241-247, 250-251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса місця проживання: АДРЕСА_1) задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області (, адреса місцезнаходження: вул. Святомиколаївська, 114, смт. Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області) у виплаті ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса місця проживання: АДРЕСА_1) компенсації вартості квитків на проїзд за 2017 рік.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області (, адреса місцезнаходження: вул. Святомиколаївська, 114, смт. Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області) виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса місця проживання: АДРЕСА_1) компенсацію вартості квитків на проїзд за 2017 рік.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Управління соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області (, адреса місцезнаходження: вул. Святомиколаївська, 114, смт. Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса місця проживання: АДРЕСА_1) 10 000 (десять тисяч) грн., в якості моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 31 січня 2018 року.

Головуюча О.В. Павленко