Справа № 826/7608/17
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 січня 2018 року № 826/7608/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Сімер»
доДержавної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сімер» (надалі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (надалі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві № від 28 серпня 2015 року в повному обсязі;

- визнати протиправними дії ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо списання з інтегрованої картки ТОВ «СІМЕР» суми бюджетного відшкодування у розмірі 1 413 983 грн;

- зобов'язати ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві поновити в інтегрованій картці ТОВ «СІМЕР» заявлену Позивачем суму бюджетного відшкодування у розмірі 1 413 983 грн;

- зобов'язати ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, а саме бюджетного відшкодування ТОВ «СІМЕР» з податку на додану вартість на рахунок платника у банку в сумі 1 413 983 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.06.2017 відкрито провадження, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні на 05.09.2017, яке в подальшому відкладалось на 09.10.2017 з метою отримання додаткових доказів для правильного вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві та додаткових письмових поясненнях, що наявні в матеріалах справи.

Відповідач заперечує по суті заявлених позовних вимог, про що надав відповідні письмові заперечення, які наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України (в редакції від 03.08.2017), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представника відповідача в судове засідання 09.10.2017, керуючись положеннями ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції статті, яка діяла на момент прийняття процесуального рішення про перехід у письмове провадження), розглянувши у порядку письмового провадження подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2015 відповідачем на підставі акта перевірки №77/1-26-50-15-02-37723801 від 17.06.2015 та Рішення про результати розгляду первинної скарги № 13071/10/26-15-10-06 від 26.08.2015, прийнято наступне оскаржуване податкове повідомлення-рішення:

- , яким позивачу відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за лютий 2015 в сумі 1 413 983 грн.

Як вбачається з акта перевірки та письмових заперечень відповідача, підставою для відмови позивачу в наданні бюджетного відшкодування, стало те, що ТОВ «Сімер» заяву про відшкодування податку на додану вартість подано з пропуском 1095 днів, що настають за днем отримання права на таке відшкодування.

Інших підстав відмови позивачу в наданні бюджетного відшкодування, акт перевірки в собі не містить.

Не погоджуючись з обґрунтованістю вказаних доводів контролюючого органу, представник позивача посилається на те, що ТОВ «Сімер» в декларації з ПДВ за квітень 2012 вже було заявлено бюджетне відшкодування, внаслідок чого застосування відповідачем передбаченого п.102.5 ПК України 1095-денного строку на отримання бюджетного відшкодування ПДВ є неправомірним.

За таких обставин позивач звернувся до суду з даним позовом та просить його задовольнити.

Оцінивши за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено контролюючим органом під час проведення перевірки, 18.10.2011 року між ТОВ «Сімер» та ТОВ «Слов'янське» укладено Договір купівлі-продажу нежилих приміщень, відповідно до умов якого ТОВ «Сімер» було передане нерухоме майно за адресою: місто Київ, вулиця Горького, будинок 125, загальною вартістю 8 500 000 грн, в тому числі 1 416 666,67 грн.

Крім того, як видно з розділу ІІ «Податковий кредит» Додатку 5 до ПД з ПДВ за листопад 2011, за результатами господарської діяльності в жовтні-листопаді 2011, позивачем сформовано податковий кредит по взаємовідносинам з іншими постачальниками в сумі 146,31 грн

Як наслідок, в листопаді 2011 року ТОВ «Сімер» сформовано податковий кредит в загальній сумі 1 416 813 грн (1 416 666,67 + 146,31), а сума від'ємного значення з ПДВ (1 416 813 грн), яка таким чином виникла у платника ПДВ, була зарахована до податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, що підтверджується рядком 20.2 Декларації з ПДВ за листопад 2011 року.

В подальшому, у квітні 2012 року ТОВ «Сімер» задекларувало від'ємне значення з ПДВ, яке було сформоване у попередніх звітних періодах (листопад 2011 - березень 2012), у розмірі 1 416 666 грн, та спрямувало таку суму у повному розмірі до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, що підтверджується рядком 24 Декларації з ПДВ за квітень 2012 року.

В травні 2012 року позивачем був поданий уточнюючий розрахунок до декларації з ПДВ за квітень 2012 року, за яким вищезазначена сума від'ємного значення попередніх звітних періодів в розмірі 1 416 466 грн була заявлена до бюджетного відшкодування (у рахунок зменшення податкових зобов'язань з ПДВ в наступних звітних періодах) в складі суми розмірі 1 413 983 грн; а сума в розмірі 2483 грн була віднесена позивачем до складу податкового кредиту наступного звітного періоду.

Правомірність формування вказаного вище залишку від'ємного значення податку на додану вартість в сумі 1 413 983 грн була перевірена та підтверджена відповідачем в Акті №137/2/15- 30/37723801 від 24.04.2012 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМЕР», код ЄДРГГОУ 37723801, з питань достовірності нарахування залишку від'ємного значення податку на додану вартість за лютий 2012 року».

Крім того, за наслідками проведеної в 2012 році документальної позапланової виїзної перевірки контролюючим органом направлено позивачу Довідку від 18.07.2012 № 447/15-30/37723801 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки правомірності нарахування ТОВ «СІМЕР» бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних податкових періодів за квітень 2012 року», відповідно до якої зазначено, що перевіркою не встановлено порушень при відображенні ТОВ «СІМЕР» у декларації за квітень 2012 року бюджетного відшкодування з ПДВ у сумі 1 413 983 грн.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій податкової звітності ТОВ «Сімер», протягом травня 2012 - лютого 2015, у ТОВ «Сімер» не виникало позитивного значення між сумою податкового зобов'язання з ПДВ та сумою податкового кредиту (рядок 18 податкової декларації), відтак заявлена у травні 2012 року сума бюджетного відшкодування у розмірі 1 413 983 грн залишилася незмінною та до лютого 2015 року підлягала обліку лише в картці платника податків, але не відображалася у податкових деклараціях з ПДВ.

Разом з цим, протягом звітних періодів квітень 2012 - січень 2015 у ТОВ «СІМЕР» додатково виникло від'ємне значення з ПДВ в сумі 211 593 грн.

Водночас, з 01.01.2015 року вступили в силу положення пункту 33 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, відповідно до яких непогашені залишки сум ПДВ, що були заявлені платниками податку до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року, задекларовані до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року в рахунок зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів, від'ємне значення суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 цього Кодексу, та залишок від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів після бюджетного відшкодування, задекларовані платниками податку за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року, могли бути заявлені:

до збільшення реєстраційної суми платника в СЕА;

поверненню платнику у порядку, визначеному статтею 200 ПК України у редакції, що діяла станом на 31 січня 2014 року.

На виконання вищезазначених положень пункту 33 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України Наказом Міністерства фінансів України від 23.01.2015 № 13, що набрав чинності 30.01.2015, були внесені зміни до форми податкової декларації з ПДВ, згідно яких до податкової декларації був доданий новий IV розділ та додаток 2 для відображення способу погашення залишків суми від'ємного значення звітних (податкових) періодів до 01.02.2015.

Відтак, відповідно до положень пункту 33 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, у розділі IV податкової декларації з ПДВ та додатку 2 до неї позивач набув права відобразити: суму бюджетного відшкодування, що у квітні 2012 року була заявлена у рахунок зменшення податкових зобов'язань з ПДВ в наступних звітних періодах, у розмірі 1 413 983 грн; суму залишку від'ємного значення, задекларованого позивачем у звітних періодах з квітня 2012 по січень 2015 у розмірі 211 593 грн.

Водночас, як зазначає представник позивача, у розділі IV податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року та у додатку до неї позивачем була заявлена лише сума у розмірі 211 593 грн, яку позивач спрямував у рахунок збільшення свого реєстраційного ліміту СЕА та помилково не була відображена сума бюджетного відшкодування у розмірі 1 413 983 грн.

За таких обставин, у квітні 2015 року позивачем був поданий уточнюючий розрахунок до податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року, яким вищезазначену суму бюджетного відшкодування у розмірі 1 413 983 грн, відповідно до пункту 33 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, було заявлено для повернення на рахунок у банку.

Проте, як зазначалось вище, відповідач відмовив у здійсненні бюджетного відшкодування, оскільки, на його думку, позивачем були порушені строки встановленні пунктом 102.5 статті 102 Податкового кодексу України.

На переконання Суду, висновок контролюючого органу про порушення ТОВ «Сімер» строків, передбачених пунктом 102.5 Податкового кодексу України, не відповідає положенням ПК України, оскільки відповідачем помилково ототожнено порядок заявлення суми від'ємного значення з ПДВ до бюджетного відшкодування за статтею 200 ПК України (було заявлено в квітні 2012 року) із процедурою повернення на банківський рахунок заявленого до лютого 2015 року бюджетного відшкодування у рахунок зменшення податкових зобов'язань з ПДВ в наступних звітних періодах, відповідно до пункту 33 підрозділу 2 розділу XX ПК України.

Так, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71 -VIII від 28 грудня 2014 року, підрозділ 2 розділу XX ПК України було доповнено зазначеним вище пунктом 33 наступного змісту: «...За вибором платника податку, який він відображає у заяві, що подається у складі податкової декларації, непогашені залишки сум податку на додану вартість, що були заявлені платниками податку до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року, задекларовані до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року в рахунок зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних, (податкових) періодів, від'ємне значення суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 цього Кодексу, та залишок від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів після бюджетного відшкодування, задекларовані платниками податку за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року:

або без проведення перевірок, передбачених статтею 200 цього Кодексу, збільшують розмір суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену пунктом 2001.3 статті 2001 цього Кодексу, з одночасним збільшенням розміру суми податкового кредиту у податковій декларації за звітний (податковий) період, в якому було здійснено таке збільшення.

Суми такого від'ємного значення та/або бюджетного відшкодування можуть бути перевірені контролюючим органом у загальновстановленому порядку;

або підлягають поверненню платнику у порядку, визначеному статтею 200 Кодексу у редакції, що діяла станом на 31 січня 2014 року».

Тобто, пунктом 33 підрозділу 2 розділу XX ПК України було встановлено, що у 2015 році платники ПДВ можуть отримати задеклароване до 01.02.2015 бюджетне відшкодування в рахунок зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів: 1) шляхом збільшення свого реєстраційного ліміту; 2) шляхом отримання такої суми на рахунок в банку.

При цьому, будь-якого спеціального строку протягом якого платники ПДВ можуть задекларувати у податкових деклараціях вищезазначені суми бюджетного відшкодування, передбачені пунктом 33 підрозділу 2 розділу XX ПК України, або протягом якого до таких податкових декларацій можуть вноситися зміни, ПК України не встановлюється.

Отже, до правовідносин щодо внесення змін до податкової звітності застосовуються загальні правила податкового законодавства, передбачені статтями 46, 49 та 50 ПК України.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 ПК України (в редакції що діяла на день подання уточнюючого розрахунку у квітні 2015) у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Згідно з пунктом 102.1 статті 102 ПК України (в редакції що діяла на день подання уточнюючого розрахунку у квітні 2015), контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня.

В рамках спірних правовідносин перебіркою встановлено, що на порушення вимог п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України ТОВ «Сімер» завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ у лютому 2015 року на суму 1 413 983 грн.

Суд критично ставиться до таких висновків відповідача, з урахуванням наступного.

Пунктом 102.5 статті 102 ПК України визначено, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095-го дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Отже, вищезазначеним положення ПК України чітко передбачено обмеження щодо реалізації платником ПДВ конкретного права - подання заяви про:

1) здійснення бюджетного відшкодування;

2) повернення надміру сплачених грошових зобов'язань.

При цьому, відповідно до підпункту 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 ПК України надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Міністерством доходів і зборів України в Листі від 25.06.2014 № 11459/6/99-99-19-03-02-15 «Щодо застосування терміну позовної давності при визначенні права платника ПДВ декларувати від'ємне значення з ПДВ» зазначено, що визначені главою 19 ЦКУ та пунктом 102.5 статті 102 ПКУ терміни не стосуються порядку відшкодування податку на додану вартість, який визначено статтею 200 ПКУ, та показників податкової звітності з податку на додану вартість, порядок заповнення та подання якої затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 р. №678.

Судом встановлено, ТОВ «Сімер» подано заяву про здійснення бюджетного відшкодування у травні 2012 року, тобто в межах строку, встановленого пунктом 102.5 статті 102 ПК України. В квітні 2015 року Позивачем було подано заяву лише про зміну способу отримання попередньо заявленої та узгодженої суми бюджетного відшкодування, керуючись правом, передбаченим пунктом 33 підрозділу 2 розділу XX ПК України.

Таким чином, в даному випадку, положення пункту 102.5 статті 102 ПК України, яка встановлює строк для подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, не може поширюватися на правовідносини стосовно подання платником ПДВ заяви в порядку п. 33 підрозділу 2 розділу XX ПК України, внаслідок чого Суд приходить до висновку про помилковість застосування контролюючим органом норм матеріального права, необґрунтованість висновків акту перевірки та, як наслідок, протиправності ППР, прийнятого на підставі такого акту.

За таких обставин позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування ППР є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам в частині визнання протиправними дій ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо списання з інтегрованої картки ТОВ «СІМЕР» суми бюджетного відшкодування у розмірі 1 413 983 грн, Суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, вперше позивач звернувся до Суду з аналогічними позовними вимогами в листопаді 2015 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2016 №826/26122/15 позовну заяву ТОВ «Сімер» повернуто. Як наслідок, Податкове повідомлення-рішення форми «В3» від 28.08.2015 № про відмову у бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість ТОВ «Сімер» в розмірі 1 413 983 грн вважалось узгодженим на користь ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві, оскільки ухвала суду від 18.01.2016 №826/26122/15 позивачем в апеляційному порядку не оскаржувалась.

За таких обставин, враховуючи узгодженість ППР № від 28.08.2015, відповідачем списано з інтегрованої картки ТОВ «СІМЕР» суму бюджетного відшкодування у розмірі 1 413 983 грн.

Враховуючи те, що підставою для списання з інтегрованої картки ТОВ «СІМЕР» суми бюджетного відшкодування у розмірі 1 413 983 грн стало ППР, яке на дату такого списання вважалось узгодженим, суд вважає дії ДПІ в цій частині цілком правомірними та обґрунтованими, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

В той же час, суд погоджується з обґрунтованістю позовних вимог в частині зобов'язання ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві поновити в інтегрованій картці ТОВ «СІМЕР» заявлену Позивачем суму бюджетного відшкодування у розмірі 1 413 983 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 p. II Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 07 квітня 2016 року № 422, з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються інтегровані картки платника (ІКП) за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

ІКП відкривається, зокрема, за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об'єктів оподаткування або об'єктів, які пов'язані з оподаткуванням, або через які проводиться діяльність (неосновне місце обліку). При відкритті ІКП встановлюється контроль за відповідністю виду бюджету, коду класифікації доходів бюджету (технологічного коду класифікації єдиного внеску), коду форми ІКП, типу платника відповідно до Переліку форм ІКП (п.2 ч.1 р. ІІ).

Органу ДФС, в якому перебуває платник за основним місцем обліку, надається доступ до ІКП, відкритих за основним місцем обліку, для внесення відповідної інформації, а за неосновним місцем обліку - в режимі перегляду.

Таким чином, інтегрована картка ТОВ «Сімер» в якій здійснюється облік сум бюджетного відшкодування ПДВ, знаходиться в Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

За змістом п.2 підрозділу 6 розділу ІІІ Порядку №422 облік сум бюджетного відшкодування ПДВ здійснюється в ІКП за формою згідно з переліком форм ІКП.

З метою обліку сум бюджетного відшкодування в ІКП відображаються облікові операції щодо сум, які, в тому числі: знаходяться у процедурах адміністративного/судового оскарження платниками повідомлень-рішень органів ДФС про зменшення сум бюджетного відшкодування ПДВ (відмову у відшкодуванні); поновлені за результатами адміністративного/судового оскарження платниками повідомлень-рішень органів ДФС про зменшення сум бюджетного відшкодування ПДВ (відмову у відшкодуванні);

Правовий аналіз зазначених вище норм в контексті спірних правовідносин дає змогу дійти висновку, що поновлення в ІКП платника податків інформації щодо сум бюджетного відшкодування здійснюється, зокрема, за результатами судового оскарження таким платником ППР органів ДФС щодо відмови в бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість.

Оскільки в рамках досліджуваних правовідносин Суд дійшов висновку про протиправність ППР № № від 28 серпня 2015 року, яким позивачу відмовлено в наданні бюджетного відшкодування, з метою всебічного і повного захисту прав позивача, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зобов'язати ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві поновити в інтегрованій картці ТОВ «СІМЕР» заявлену суму бюджетного відшкодування у розмірі 1 413 983 грн, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, а саме бюджетного відшкодування ТОВ «СІМЕР» з податку на додану вартість на рахунок платника у банку в сумі 1 413 983 грн, Суд зазначає наступне.

Порядком ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 р. № 26 врегульовано механізм ведення Мінфіном інформаційного ресурсу Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - Реєстр) за формою згідно з додатком.

Відповідно до п.7 вказаного Порядку у разі коли за результатами перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган ДФС не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника податку або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний внести відповідні дані до Реєстру.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду орган ДФС на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов'язаний внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку.

Таким чином, оскільки за наслідком набрання даним рішенням Суду законної сили, відповідач буде зобов'язаний на наступний робочий день після отримання відповідного рішення внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку-позивача, Суд не вбачає правових підстав для зобов'язання ДПІ подати до казначейства відповідний висновок, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

До того ж, Суд відзначає, що Порядком № 26 не передбачено подання ДПІ висновку до казначейського органу про повернення платнику податків бюджетного відшкодування.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві № від 28 серпня 2015 року в повному обсязі.

3. Зобов'язати ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві поновити в інтегрованій картці ТОВ «СІМЕР» заявлену суму бюджетного відшкодування у розмірі 1 413 983 грн.

4. В решті позову - відмовити.

5. Стягнути судові витрати в сумі 22 809 (двадцять дві тисячі вісімсот дев'ять гривень) 75 коп. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СІМЕР» () шляхом їх безспірного списання з рахунків Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.О. Григорович