Справа № 754/16412/17
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2018-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/44/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 лютого 2018 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання провести перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання провести перерахунок пенсії. У вказаному позові позивач просить: Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, щодо нездійснення перерахунку призначеної йому пенсії; Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести йому перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» і № 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 09 березня 2006 р. № 268», та довідки № 46139 від 09.06.2017 р. про розмір грошового забезпечення станом на 1 січня 2016 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією ГУМВС України в м. Києві починаючи з 1 січня 2016 року без обмеження граничного розміру.

Вказані позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що він є пенсіонером органів внутрішніх справ України з 2015 року. Перебуває з липня 2015 року на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві. Пенсія йому призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». (пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 від 16.11.2017 року, серія НОМЕР_2)

Відповідно до частини третьої статті 63 Закону №2262-XII (у редакції Закону з 07.11.2015 року), усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено:

Перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв'язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону.

Виходячи із того, що Головне управління Пенсійного фонду в м. Києві, отримавши довідку від Ліквідаційної комісії ГУМВС України в м. Києві на ім'я позивача, не перерахувало його пенсії, він 15 листопада 2017 року офіційно звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві. В заяві він просив здійснити йому перерахунок пенсії, яка призначена йому за вислугою років, з дати виникнення права на перерахунок, тобто з 01.01.2016 року відповідно до довідки № 46139 від 09.06.2017р., яка була виготовлена Ліквідаційною комісією ГУМВС України в м. Києві та направлена до ГУ ПФУ в м. Києві.

Ст 17 вище згаданого Порядку передбачає що не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.

04 грудня 2017 року позивач отримав лист - відповідь від головного управління ПФУ в м. Києві за вих. № 29364/03/Н-3008 від 30.11.2017 року в якому йдеться про відмову йому в перерахунку пенсії. При цьому, Пенсійний фонд в своєму повідомлені вказав на забезпечення перерахунку та виплату перерахованих пенсій після виділення додаткових коштів з Державного бюджету України.

Лист Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 30.11.2017 року № 29364/03/Н-3008, щодо перерахунку та виплати пенсії позивачу після виділення додаткових коштів з Державного бюджету, на який посилається відповідач він вважає є безпідставним, не ґрунтується на нормах закону, його право на здійснення перерахунку пенсії не може ставитися в залежність від бюджетних асигнувань. Такого ж правового висновку дійшов і Вищий Адміністративний Суд України при винесенні Ухвали 14 вересня 2017 року у справі № 344/81/17. Тому він і був вимушений звернутися до суду з даним позовом.

12.12.2017 року ухвалою судді відкрито провадження у даній адміністративній справі в порядку скороченого провадження.

28.12.2017 року в зв»язку із внесенням змін до Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів від 03.10.2017 року №2147-УІІІ, ухвалою суду відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи 25.01.2018 року представником відповідача отримано копію ухвали суду від 28 грудня 2017 року та копію позову з додатками. Однак, станом на 07 лютого 2018 року від відповідача на адресу суду не надходило будь-яких документів, що можуть свідчити про визнання позову чи заперечень проти позовних вимог позивача.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані суду докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ України з 2015 року. Перебуває з липня 2015 року на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві. Пенсія йому призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». (пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 від 16.11.2017 року, серія НОМЕР_2).

Згідно пункту 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 (далі - Порядок № 45), перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом (далі - особи), або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції"внесено зміни та підвищено грошове забезпечення поліцейських.

Відповідно до абзацу другого пункту 15 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" зі змінами, внесеними Законом України від 23.12.2015 року №900-VIII), за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Статтею 102 Закону України "Про Національну поліцію" закріплено, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Законом України №900-VIII від 23.12.2015 року статтю 63 Закону №2262-XII доповнено новою частиною такого змісту: "Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських".

Враховуючи, що саме постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" встановлено грошове забезпечення поліцейських, яке, за своїми складовими є ідентичним слід вважати, що таке збільшення є безумовною підставою для перерахунку мені пенсії, як колишнього працівника міліції.

За приписами пункту 2 Порядку № 45 до обов'язків МВС України належить повідомлення у п'ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій вказаній категорії військовослужбовців.

Відповідно до пункту 24 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 року за N135/13402, передбачено, що про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону уповноважені структурні підрозділи зобов'язані у п'ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв'язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п'яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п'ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Міністерство внутрішніх справ України, виконуючи умови «Порядку №45-2007», 03.02.2017 року за вих. № 1461/05/22-2017 направило в Пенсійний фонд України повідомлення про підстави перерахунку пенсії пенсіонерам органів внутрішніх справ України (міліції) з 01.01.2016 року.

28.03.2017 року за вих. № 9493/02-23 Пенсійний Фонд України повідомив свої територіальні органи (Головні Управління ПФУ ) про підготовку та надання списків пенсіонерів МВС, які мають право на перерахунок пенсій до Ліквідаційних комісій.

На підставі отриманих списків Ліквідаційна комісія ГУМВС України в м. Києві підготувала та відправила до Головного Управління ПФУ в м. Києві довідку № 46139 від 09.06.2017р. про розмір грошового забезпечення позивача станом на 1 січня 2016 року, згідно додатку 2 Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», обов'язок нарахування та виплати пенсій покладено на органи Пенсійного фонду.

Відповідно до ст. 23 ПОРЯДКУ подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 N 3-1 (надалі Порядок) перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону ( 2262-12 ).

Статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено:

перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв'язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону.

Виходячи із того, що Головне управління Пенсійного фонду в м. Києві, отримавши довідку від Ліквідаційної комісії ГУМВС України в м. Києві на ім'я позивача, не перерахувало його пенсії, він 15 листопада 2017 року офіційно звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві. В заяві він просив здійснити йому перерахунок пенсії, яка призначена йому за вислугою років, з дати виникнення права на перерахунок, тобто з 01.01.2016 року відповідно до довідки № 46139 від 09.06.2017р., яка була виготовлена Ліквідаційною комісією ГУМВС України в м. Києві та направлена до ГУ ПФУ в м. Києві.

Стаття 17 вище згаданого Порядку передбачає що не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.

04 грудня 2017 року позивач отримав лист - відповідь від головного управління ПФУ в м. Києві за вих. № 29364/03/Н-3008 від 30.11.2017 року в якому йдеться про відмову йому в перерахунку пенсії. При цьому, Пенсійний фонд в своєму повідомлені вказав на забезпечення перерахунку та виплату перерахованих пенсій після виділення додаткових коштів з Державного бюджету України.

Лист Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 30.11.2017 року № 29364/03/Н-3008, щодо перерахунку та виплати пенсії позивачу після виділення додаткових коштів з Державного бюджету, на який посилається відповідач є безпідставним, не ґрунтується на нормах закону. Право позивача на здійснення перерахунку пенсії не може ставитися в залежність від бюджетних асигнувань. Такого ж правового висновку дійшов і Вищий Адміністративний Суд України при винесенні Ухвали 14 вересня 2017 року у справі № 344/81/17.

У правовій державі державні органи не можуть посилатися на відсутність коштів як на підставу невиконання своїх зобов'язань. Аналогічна правова позиція викладена в Рішенні Європейського суду по справі «Кечко проти України» (Заява № 63134/ 00) від 08.11.2005 р. та у Рішенні 2011 року Європейського суду по справі «Сук проти України» «Суд не приймає оргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх забов'язань»

Згідно з ч. 3 ст. 51 Закону № 2262-ХІІ ( в редакції Закону України від 15.07.2015 року № 614, який набрав чинності 01.01.2016 року) перерахунок пенсій у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

В зв'язку з тим, що перерахунок позивачу розміру пенсії у зв'язку з набуттям чинності Постановою Кабінету Міністрів України № 988 від 11 листопада 2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" не проведений з 01.01.2016 року саме з вини Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, право позивача з урахуванням заявлених позовних вимог щодо перерахунку пенсії з 01 січня 2016 року є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком в силу вимог ч. 3 ст. 51 закону України № 2262-ХІІ

З урахуванням ст. 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Конституційний суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечують суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управлінні державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань, тощо ( рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій, від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб").

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

У відповідності до ч. 2 ст. 6 Конституції України органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України, визначається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Стаття 24 Конституції України гарантує рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Нормою статті 46 Конституції України гарантовано право особи на соціальний захист, що включає і право на забезпечення громадян у старості. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ та організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадку порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або Законом (стаття 8). Право на ефективний судовий захист закріплено також у міжнародному пакті про громадянські та політичні права 1966 року (стаття 2) та в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (стаття 13) , відповідно до якої кожен, чиї права і свободи було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У відповідності до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАСУ, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. При цьому суд повинен трактувати усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов'язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії (Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2006 р. у справі № К-7375/06// Єдиний державний реєстр судових рішень № - 263872).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5, 9, 77, 139, 242-246, 257, 295, 382 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсій - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, щодо нездійснення перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей № 900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» і № 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 09 березня 2006 р. № 268» та довідки № 46139 від 09.06.2017 р. про розмір грошового забезпечення станом на 1 січня 2016 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією ГУМВС України в м. Києві починаючи з 1 січня 2016 року без обмеження граничного розміру.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: