Справа № 813/3818/17
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року справа№813/3818/17

Львівський окружний адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Кухар Н.А.

секретаря судового засідання Шавель М.М.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Чубак Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою від 25 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 25 жовтня 2017 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновки податкового органу про порушення податкового законодавства не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи. На думку позивача, анулювання (прощення) ПАТ АКБ «Львів» заборгованості у розмірі 100 032, 86 грн., за кредитним договором від 25.12.2007 року №2007/11/004.08 не є тотожним отриманому додатковому благу, яке за положенням Податкового кодексу України має бути оподатковано. Вказує на те, що в результаті проведення фінансових операцій та переговорів з Банком, позивач отримав 24 240 доларів США, та повернув 38 840, 66 доларів СЩА, в т.ч. кошти за вимушено проданий автомобіль позивача, та оподатковано ГУ ДФС у Львівській області заборгованість у сумі 100 032, 86 грн., у вигляді пені та штрафів банк анулював. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд скасувати оскаржуване рішення контролюючого органу про донарахування військового збору.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти заявленого позову заперечила з підстав, наведених в письмовому запереченні, просила суд в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень представник відповідача зазначає, що фізична особа - платник податку ОСОБА_1, за 2015 рік податкову декларацію про майновий стан і доходи до Галицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області не подав, доходи у вигляді додаткового блага за 2015 рік не декларував, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір від отриманого доходу у вигляді додаткового блага за 2015 р. не сплатив чим порушив абз. «д» пп.164.2.17, п.164.2 ст.164, п.167.1 ст. 167, п.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст. 179 Податкового кодексу України та пп.1.2, пп.1.3, пп.1.5, пп.1.6 п.16 -1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового Кодексу України, п.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 Закону України від 28.12.2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи».

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Головним управлінням ДФС у Львівській області було проведено позапланову документальну невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб фізичною особою - платником податків ОСОБА_1, за результатами якої складено акт від 03.08.2017 року за № 1159/13-07/НОМЕР_1.

В акті перевірки встановлено, що фізична - особа платник податку ОСОБА_1, за 2015 рік податкову декларацію про майновий стан і доходи до Галицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області не подав, доходи у вигляді додаткового блага за 2015 рік не декларував, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір від отриманого доходу у вигляді додаткового блага за 2015 рік не сплатив.

Перевіркою встановлено наступні порушення: абз. «д» пп.164.2.17, п.164.2 ст.164, п.167.1 ст. 167 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ із змінами та доповненнями донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік на загальну суму 19 397, 57 грн.; п.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст. 179 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ із змінами та доповненнями в частині неподання декларації майновий стан і доходи за 2015 рік.; пп.1.2, пп.1.3, пп.1.5, пп.1.6 п.16 -1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу, п.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 Закону України від 28.12.2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» в результаті чого донараховано військового збору за 2015 рік на загальну суму 1500, 49 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем винесено:

- податкове повідомлення - рішення від 28.08.2017 року № яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір у розмірі 1875, 61 грн., у тому числі за податковим зобов'язання у розмірі 1500, 49 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 375, 12 грн.;

Позивач не погоджуючись із вищевказаним рішенням, звернувся з адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Стаття 67 Конституції України передбачає обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені ПК України (п.36.1 ст.36).

Відповідно до п.36.5 ст.36 ПК України, відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно з пп.16.1.3 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п.49.1 ст.49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Підпунктом 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Згідно з п.179.1 ст.179 ПК України, платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 179.7 ст. 179 ПК України, фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Судом встановлено, що ПАТ АКБ «Львів» здійснено прощення заборгованості за основним боргом позивальнику - фізичній особі громадянину ОСОБА_1, в сумі 4 167, 92 USD (еквіваленту 100 032, 86 грн.) у 4 кварталі 2015 року на підставі рішення кредитного комітету банку від 05.11.2015 року.

Зокрема у повідомлені про прощення частини боргу, банк ПАТ АКБ «Львів» вказує на абзац д) пп.164.2.17 ст.164 ПК України та повідомляє позивача про те, що на позивача покладається обов'язок щодо сплати осіб з доходу у вигляді суми прошених боргових зобов'язань за основним боргом: податку на доходи фізичних осіб за ставкою 15 %/20% та відображення суми отриманого доходу у річній податковій декларації; сплати військового збору за ставкою 1,5%.

Відповідно до пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України, додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені у п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

За таких обставин прощена частина боргу є доходом платника податків у розумінні Податкового кодексу України, який підлягає оподаткуванню в порядку абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, і позивач в даному випадку повинна була самостійно сплатити податок з таких доходів та відобразити їх у річній податковій декларації за 2015 рік.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» від 31.07.2014 № 1621-VII (далі - Закон № 1621-VII) Податковий кодекс України, а саме - розділ XX «Перехідні положення» підрозділ 10 доповнено пунктом 16-1, відповідно до якого тимчасово, до 1 січня 2015 року, встановлюється військовий збір.

Відповідно до п.п. 1.1 п. 16-1 підрозд. 10 розд. XX ПК України платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 1.2 п. 16-1 підрозд. 10 розд. XX ПК України об'єктом оподаткування військовим збором є доходи визначені ст.163 ПК України.

Згідно п. 163.1 ст.163 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід;

До загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку включається, зокрема дохід отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст.165 ПК України) (п.п.164.1.17 п.164.2 ст.164 ПК України).

Починаючи з 1 січня 2015 року об'єктом оподаткування цим збором визначено доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу (тобто, розширено базу оподаткування військовим збором).

Підпунктом 1.4 п. 16-1 підрозд. 10 розд. XX ПК України визначено, що нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту (а саме 1,5% від об'єкта оподаткування).

Так, підпунктом 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України встановлено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 Кодексу.

Згідно п.п. 1.5 і 1. 6 п. 16-1 підрозд. 10 розд. XX ПК України відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) військового збору до бюджету є особи, визначені у ст. 171 ПК України. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Таким чином, з контексту вищенаведених норм Кодексу вбачається, що необхідною умовою для утримання податку та військового збору з доходів фізичної особи є наявність факту отримання доходів.

Судом встановлено, що встановлено, що фізична особа - платник податків ОСОБА_1, за 2015 рік отримав дохід від ПАТ АКБ «Львів» у вигляді прощеного заборгованості на загальну суму 4 167, 92 USD (еквіваленту 100 032, 86 грн.), а відтак повинен був сплатити військовий збір за 2015 рік на загальну суму 1500, 49 грн.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 72 КАС України).

Суд відмічає, що позивачем не подано належних та допустимих доказів, в розумінні статей 73-74 КАС України, які б доводили протиправність рішення відповідача.

Відтак, суд приходить до висновку про правомірності податкового повідомлення - рішення від 28.08.2017 року № .

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірність оскаржуваного рішення підтверджена належними та допустимими доказами, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

У відповідності до КАС України судові витрати не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246 КАС України , суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Львівського апеляційної адміністративного суду. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Львівський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 06 лютого 2018 року.

Суддя Кухар Н.А.