Справа № 826/1404/18
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

30 січня 2018 року м. Київ № 826/1404/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Чудак О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

24.01.2018 ОСОБА_1 (ОСОБА_1) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України (ДФС України) про:

- визнання протиправним та скасування наказу №79 від 13.02.2017 про проведення документальної позапланової перевірки та визнання протиправними дій щодо проведення перевірки;

- визнання незаконним та скасування акту ДФС України про результати документальної позапланової невиїзної перевірки №6/99-99-13-04-02/НОМЕР_1 від 14.02.2017;

- застосування наслідків скасування наказу №79 від 13.02.2017.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає вона вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

За приписами пунктів 4, 5 частини п'ятої статті 160 КАС України у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

ОСОБА_1 у позовній заяві просить суд визнати незаконним та скасувати акт ДФС України про результати документальної позапланової невиїзної перевірки №6/99-99-13-04-02/НОМЕР_1 від 14.02.2017.

Разом з тим, Верховний Суд України у постанові від 10.09.2013 (справа №21-237а13) дійшов висновку, що акт перевiрки, його висновки, а також дiї щодо його складення не пiдлягають розгляду в порядку адмiнiстративного судочинства, оскільки акт перевiрки не є рiшенням суб'єкта владних повноважень у розумiннi КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав i обов'язкiв для осiб, робота (дiяльнiсть) яких перевiрялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Аналогічна позиція викладена в листі Державної фіскальної служби України від 12.09.2014 №4352/7/99-99-10-02-02-17.

Крім того, відповідно до частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю; 7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 8) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 9) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів; 11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання; 12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні; 13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 15) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Водночас, з позовної заяви не зрозуміло яким чином підлягає вирішенню позовна вимога про застосування наслідків скасування наказу №79 від 13.02.2017.

В контексті наведеного слід зазначити, що відповідно до підходу, висловленого Вищим адміністративним судом України, як судом першої інстанції, відносно дотримання вимог до позовної заяви, зокрема, в ухвалі від 02.01.2015 у справі №800/590/14, під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло.

З огляду на викладене, позивачу необхідно уточнити позовні вимоги та привести їх у відповідність до норм КАС України.

Також оскаржувані позивачем рішення датовані лютим 2017 року.

Відповідно до частин першої-другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

ОСОБА_1 звернувся до суду 24.01.2018, тобто з пропущенням шестимісячного строку. Однак, в обґрунтування строку звернення до суду, позивач в позовній заяві посилається на інформаційний лист Вищого адміністративного суду України №1935/1/13-11 від 01.11.2011, яким встановлюється більш тривалий строк для оскарження в судовому порядку рішення контролюючого органу, а саме 1095 днів.

Водночас, вказаний лист стосується строків оскарження податкових повідомлень-рішень або іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання, проте наказ про проведення документальної позапланової перевірки, не є рішенням контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання.

З огляду на викладене, на спірні рішення та дії не поширюється строк оскарження у 1095 днів, а підлягають застосуванню загальні норми КАС України, зокрема, стаття 122 КАС України, якою встановлюється шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, позивачем пропущено строк звернення до суду, однак клопотання про його поновлення ОСОБА_1 не заявляється.

Згідно з пунктом 6 частини п'ятої статті 160 КАС України у позовній заяві, зокрема, зазначаються відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, тому позивачу необхідно надати інформацію чи вживалися ним заходи досудового врегулювання спору.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 160, 161, 169, 248 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій, - залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення вказаних у ній недоліків шляхом подання до суду:

- уточненої позовної заяви із зазначенням у ній:

змісту позовних вимог у відповідності до норм КАС України;

відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору (за наявності);

- клопотання про поновлення строку звернення до суду із обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку.

Ухвала, відповідно до частини другої статті 256 КАС України, набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Чудак