Справа № 802/2229/17-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

31 січня 2018 р. Справа № 802/2229/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Фурмана В.В.

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

представників відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський Енергоконсалтинг"

до: Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю Подільський Енергоконсалтинг (далі ТОВ Подільський Енергоконсалтинг, товариство, позивач) до Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - ГУ ДФС у Вінницькій області, податковий орган, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № від 08.11.2017 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі акту камеральної перевірки складеного Вінницьким ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області, Головним управлінням ДФС у Вінницькій області прийнято податкове повідомлення - рішення № від 08.11.2017 р про застосування до позивача штрафних санкцій в сумі 246467, 94 грн. за порушення положень пункту 57.1 статті 57 та пункту 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України, а саме, порушення строку сплати податкового зобовязання. Позивач вважає, що вказане рішення необґрунтоване та не відповідає вимогам законодавства, оскільки жодних порушень ним не допущено.

Ухвалами від 08.12.2017 р. відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 20.12.2017 р.

20.12.2017 р. судом прийнято рішення про відкладення розгляду справи на 15.01.2018 р. у звязку із неявкою представника відповідача з причин визнаних судом поважними.

15.01.2018 р. розгляд справи відкладено на 31.01.2018 р. у звязку із витребуванням додаткових доказів.

31.01.2018 р. представники позивача у судовому засіданні надали пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви, позов підтримали та просили задовольнити. Зазначили, що вважають позовні вимоги обґрунтованими, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення неправомірним, оскільки прийнято без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття. Пояснили, що останній день сплати узгодженого зобов'язання припав на вихідний день - 30.07.2017 р., відтак граничним терміном сплати боргу є наступний за вихідним робочий день, а саме 31.07.2017 р. і саме в це день подано уточнену декларацію, якою зменшено розмір податкового зобовязання.

Представники відповідача позов не визнали з підстав наведених у відзиві, просили відмовити у його задоволенні. Зокрема вказали, що податкове законодавство встановлює відповідальність за порушення строків сплати податку на додану вартість. Так, останній день сплати податкового зобов'язання припав на 30.07.2017 р., який є вихідним днем, відтак платник податку повинен був погасити борг в останній робочий день, що передує вихідному, а саме 28.07.2017 р., тоді як фактично події відбулись 31.07.2017 р., а отже наявні підстави вважати, що позивачем прострочено строки сплати податкового зобовязання. За таких обставин, на думку податкового органу, оскаржуване рішення прийнято за наявності на те правових підстав.

Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне.

Головним державним ревізором - інспектором Вінницького ОДПІ ОСОБА_6 на підставі п.20.1 ст.20, п. 76.1 ст. 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку ТОВ Подільський Енергоконсалтинг щодо порушення строку сплати узгодженої суми грошового зобовязання згідно податкової декларації ПДВ за червень 2017 року від 20.07.2017 року за №.

Перевіркою встановлено, що ТОВ Подільський Енергоконсалтинг, у порушення вимог п. 57.1 ст. 57, п.203.2 ст. 203 ПК України, несвоєчасно сплачено узгоджену суму згідно податкової декларації ПДВ за червень 2017 року від 20.07.2017 року за №, у розмірі 2 464 679,40 грн.

За результатами проведеної перевірки складений акт від 25.10.2017 р. за №1843/12-04/36830374, в якому зафіксовано виявлене перевіркою порушення та, в подальшому, прийнято податкове повідомлення - рішення № від 08.11.2017 р., яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 246467,94 грн.

Не погоджуючись із вказаними рішенням позивач звернувся до суду із цим позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

В розумінні пункту 46.1 статті 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобовязання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обовязку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (п.49.1 ст.49 ПК України).

Підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 ПК України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно пункту 49.20 статті 49 ПК України, якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Граничні строки подання податкової декларації можуть бути збільшені за правилами та на підставах, які передбачені цим Кодексом.

Платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п.57.1 статті 57 ПК України).

Аналогічні строки подання декларації та сплати податкового зобовязання містяться в пунктах 203.1 та 203.2 статті 203 ПК України, а саме, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобовязання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Положеннями пункту 126.1 статті 126 ПК України передбачено, що разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Із аналізу вищенаведеного видно, що податкові декларації подаються платником податку протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця та протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, для подання податкової декларації, платник повинен сплатити суму податкового зобовязання. У разі порушення строків сплати такий (платник) притягується до відповідальності у вигляді штрафу.

Оцінюючи правомірність спірного рішення та позицію учасників справи щодо строків сплати податкового зобовязання, зокрема граничного терміну сплати податкового зобов'язання у разі, якщо останній день сплати припадає на вихідний чи святковий день, суд зазначає про наступне.

Податковим кодексом України, як вже цитувалось вище, визначено, якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Однак, законодавцем не визначено, яким чином рахувати граничний строк сплати податків за декларацією, якщо останній день такої сплати припадає на вихідний /святковий день.

Разом з тим, у Європейській конвенції про обчислення строків (ETS № 76) від 16 травня 1972 року, яка застосовується до обчислення строків у цивільних, комерційних і адміністративних справах, у статті 5 вказано, що, при обчисленні строку, суботи, неділі та офіційні свята враховуються. Однак, якщо diesadquem (для цілей цієї Конвенції термін diesadquem означає день, у який строк спливає) строк, до спливу якого має бути здійснена та чи інша дія, припадає на суботу, неділю, офіційне свято чи день, який вважається офіційним святом, то встановлений строк продовжується на перший робочий день, який настає після них.

Відповідно до пункту 56.21 статті 56 ПК України, у разі коли норма цього кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про те, що у разі, якщо останній день строку сплати суми податкового зобовязання, зазначеної платником податку в поданій ним податковій декларації припадає на вихідний або святковий день, граничним строком сплати є перший після нього робочий день.

Аналогічна позиція викладена в постанові ВСУ від 09.06.2015 р.

У спірних правовідносинах суд також застосовує рішення Європейського суду з прав людини у справах Серков проти України (заява №39766/05), Щокін проти України (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Цими рішеннями було встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов'язань зі сплати податку.

Отже, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків при існуванні неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов'язків такого платника, а також ролі рішень Європейського Суду з прав людини як джерела права в Україні, суд доходить висновку, що у разі якщо останній день строку сплати, передбачений пунктом 57.1 статті 57 та пунктом 203.1 статті 203 ПК України, припадає на вихідний або святковий день, граничним строком сплати такого зобов'язання є перший після нього робочий день.

Враховуючи наведене, судом не беруться до уваги доводи сторони відповідача про те, що останній строк сплати податкового зобовязання припадає на день, що передує вихідному, адже у такому випадку встановлений законодавцем десятиденний строк обмежується восьма днями, що звужує права платника та є не припустимим.

Оскільки останній день строку сплати товариством узгодженої суми податкового зобовязання, передбачений пунктом 57.1 статті 57 та пунктом 203.2 статті 203 ПК України, припав на вихідний день - 30 липня 2017 року (неділя), граничним строком сплати такого податку є операційний (банківський) день, що настає за вихідним днем 31 липня 2017 року (понеділок).

Окремо щодо подання уточнюючого розрахунку податкових зобовязань, суд вказує на наступне.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Таким чином, вказаними нормами вставлено право платника податку, у разі виявлення помилок у поданій ним податковій звітності, внести відповідні зміни шляхом подання уточнюючого розрахунку.

Також, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у випадку коли платником податків самостійно виявлено помилку в поданій ним податковій звітності і подано до податкового органу уточнюючий розрахунок з виправленням помилок з урахуванням вимог статті 50 Податкового кодексу України, у податкового органу відсутні підстави для застосування штрафних санкцій, передбачених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, оскільки з поданням уточнюючого розрахунку податкова звітність є виправленою і нівелює правові наслідки помилки, допущеної при її поданні.

Так, як встановлено судом, контрагентом позивача 21.07.2017 р. зареєстровано податкову накладну №5 від 24.04.2017 р., на суму 14 850 000 грн., в тому числі ПДВ 2475000, про що свідчить квитанція № НОМЕР_1 від 21.07.2017 р.

У зв'язку із чим було виправлено помилку, допущену при складані податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2017 року, шляхом подання товариством 31.07.2017 р. уточнюючого розрахунку податкових зобовязань, яким уточнено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою поточного звітного (податкового кредиту), яке сплачується до бюджету, а саме вказано 5 757 680 грн. замість 8232680 грн.(який відображено у податковій декларації) та, відповідно, зменшено залишок суми податкового зобов'язання, несплачених до бюджету на суму 2 475 000 грн.

Суд акцентує увагу, що згідно положень пункту 126.1 статті 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

-при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Аналіз зазначеної норми дозволяє дійти висновку про те, що обєктом застосування штрафу є несвоєчасно сплачена сума грошового зобовязання.

Однак, як зазначалось вище, податкове зобов'язання з ПДВ було сплачено товариством 29.06.2017 р. та 11.07.2017 р. на загальну суму 5 768 000 грн. (яка відкоригована уточнюючим розрахунком поданим 31.07.2017 р., тобто в останній день строку сплати суми ПДВ).

Відтак, подання уточненої декларації про зарахування відємного значення різниці поточного звітного періоду у зменшення сум податкового боргу не є сплатою см грошового зобовязання.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 16.01.2018 р.

За наведених обставин, суд доходить висновку про те, що у контролюючого органу не було правових підстав для застосування до товариства штрафної (фінансової) санкції за несвоєчасність сплати суми самостійно визначеного податкового зобов'язання з ПДВ за відповідний період, адже така сплата не відбулась, відтак, спірне рішення є протиправними та підлягає скасуванню.

Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі судові витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 3 697,02 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішенн ГУ ДФС у Вінницькій області № НОМЕР_2 від 08.11.2017 р.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський Енергоконсалтинг" (вул. Гонти, 39 А, м. Вінниця, код ЄДРПОУ - 36830374) судовий збір у розмірі 3 697,02 (три тисячі шістсот дев'яносто сім гривень 02 копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Подільський Енергоконсалтинг" (вул. Гонти, 39 А, м. Вінниця, код ЄДРПОУ - 36830374).

Відповідач: Головне управління ДФС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця,код 39402165 ).

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна