Справа № 824/901/17-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2018-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 р. м. Чернівці справа № 824/901/17-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левицького В.К.

за участю секретаря судового засідання Бідней О.В.

сторін:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представників відповідача - Гроссу Д.М., Нараєвського С.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області

про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із вказаним позовом, в якому, з урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ ГУНП в Чернівецькій області №523 від 24.10.2017 р., яким накладеного на нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

- визнати незаконним та скасувати наказ ГУНП в Чернівецькій області №157 о/с від 26.10.2017 р. по особовому складу, яким його, відповідно до ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" звільнено зі служби за пунктом 6 частини 1;

- поновити його, капітана поліції ОСОБА_1, на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції №4 Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з розрахунку по 191,53 грн за кожен день вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову позивач вказував, що його було звільнено незаконно, оскільки він жодним чином не порушував службову дисципліну, а на службу не вийшов через хворобливий стан, про що повідомив у телефонному режимі заступника начальника Кіцманського відділу поліції ГУПН в Чернівецькій області полковника поліції ОСОБА_5, а також узгодив заміну із начальником сектору реагування ПП №1 Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області, майором поліції ОСОБА_6. Перебування його на лікарняному, підтверджується листком непрацездатності виданим лікарем Реваківською АЗПСМ КУ "Кіцманський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Серія АГГ №817200, відповідно до якого він був звільнений від роботи з 18.10.2017 р. по 22.10.2017 р.

З огляду на наведене, позивач вважає, що службове розслідування проведено без урахування всіх обставин справи, відтак оскаржувані накази є протиправними та підлягають скасуванню, а він поновленню на роботі в поліції.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю та посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просили суд задовольнити позовні вимоги.

Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області (далі - відповідач, ГУНП в Чернівецькій області) подало до суду письмові заперечення проти позову, відповідно до яких, вважає позовні вимоги необґрунтованими, а накази ГУНП в Чернівецькій області в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції правомірними, оскільки службовим розслідуванням підтверджено, що позивач без поважних причин не вийшов на службу, чим вчинив дисциплінарний проступок, який несумісний з проходженням служби в органах поліції, суперечить змісту Дисциплінарного статуту та Присяги працівника поліції чим порушує норми трудового законодавства, а саме п. 4 ст. 40 КЗпП України (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня).

Зокрема, в ході службового розслідування встановлено, що позивач під час проведення службового розслідування відмовився надавати пояснення, будь-яких доказів, зокрема листка непрацездатності чи будь-якої документально підтвердженої інформації про те, що він звертався за медичною допомогою за весь час проведення службового розслідування та до дати видання наказу ГУНП в Чернівецькій області №157 о/с від 26.10.2017 р. щодо звільнення із служби, ним надано не було. Натомість в матеріалах службового розслідування міститься лист Комунальної установи "Кіцманський районний Цент первинної медико-санітарної допомоги" від 20.10.2017 р., яким було повідомлено начальника Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_7 про те, що позивач 17-18 жовтня 2017 р. в медичні заклади за медичною допомогою не звертався. З огляду на дані обставини, як вважає відповідач, підлягають сумніву посилання позивача про те, що він звертався 18.10.2017 р. за медичною допомогою до Реваківської АЗПМС Комунальна установа "Кіцманський районний Центр первинної медико-санітарної допомоги" та законність видачі лікарняного листка наданого позивачем до позовної заяви.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, просили у його задоволенні відмовити та надали пояснення аналогічні викладеним у запереченнях проти позову.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 11.12.2017 р. відкрито провадження у адміністративній справі №824/901/17-а та призначено підготовче засідання.

22.01.2018 р. позивачем та представником відповідача в підготовчому засіданні подали заяви про розгляд справи по суті.

Відповідно до ч. 7 ст. 181 КАС України якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у ч. 2 ст. 180 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

З огляду на те, що під час підготовчого судового засідання були вирішені усі питання, зазначені у ч. 2 ст. 180 КАС України, а також враховуючи подані учасниками справи заяви про розгляд справи по суті, у той самий день після закінчення підготовчого засідання, суд розпочав розгляд справи по суті, про що 22.01.2017 р. постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання.

В ході судового розгляду справи судом було допитано, як свідків завідувача Реваківською АЗПСМ КУ "Кіцманський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" лікаря ЗПСМ (загальної практики медицини) сімейного лікаря ОСОБА_8, начальника Сектору реагування ПП №1 Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області, майора поліції ОСОБА_9, заступника начальника Кіцманського відділу поліції ГУПН в Чернівецькій області полковника поліції ОСОБА_5, з питань, які мають значення для розгляду даної справи.

У відповідності до вимог ст. 93 КАС України позивач за його згодою, був допитаний судом як свідок про відомі йому обставини, що мають значення для справи.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проходив службу в органах внутрішніх справ з 01.10.2008 р. по 06.11.2015 р., а з 07.11.2015 р. прийнятий на службу в поліцію, звільнений з якої 31.10.2017 р., що підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_1 (а.с. 7-8, 66).

На момент звільнення позивач проходив службу на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції №4 Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області.

19.10.2017 р. ГУНП в Чернівецькій області видано наказ №1014 "Про призначення та проведення службового розслідування", яким призначено службове розслідування по факту порушення службової дисципліни поліцейським Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_1 Проведення службового розслідування доручено комісії у складі: голови комісії - полковника поліції ОСОБА_10, заступника начальника УКЗ ГУНП в Чернівецькій області - начальник відділу ІОС; членів комісії: підполковника поліції ОСОБА_11, старшого оперуповноваженого Чернівецького управління ДВБ НП України; майора поліції ОСОБА_12, інспектора відділу ІОС УКЗ ГУНП в Чернівецькій області; підполковника поліції ОСОБА_13, начальника сектору кадрового забезпечення Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області (а.с. 16).

За результатами проведеного службового розслідування, створеною комісією 20.10.2017 р. складено висновок, який затверджений начальником ГУНП в Чернівецькій області 20.10.2017 р. (а.с. 17-20).

У висновку службового розслідування зафіксовано, що до УКЗ ГУНП в Чернівецькій області надійшла доповідна записка начальника Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області полковника поліції ОСОБА_7 про те, що 18.10.2017 р. з 09 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв., позивач без поважних причин на службу не вийшов та про свою відсутність на роботі нікого не повідомив. Вказане підтверджується поясненнями начальника сектору кадрового забезпечення Кіцманського відділу поліції ГУНП підполковника поліції ОСОБА_13, заступника начальника Кіцманського відділу поліції ГУНП майора поліції ОСОБА_5, старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції №1 Кіцманського відділу поліції ГУНП майора поліції ОСОБА_14, поліцейського-водія Кіцманського відділу поліції ГУНП капрала поліції ОСОБА_15, помічника чергового сектору реагування патрульної поліції №4 Кіцманського відділу поліції ГУНП старшого сержанта поліції ОСОБА_16, які повідомили про невихід позивача на службу 18.10.2017 р.

У зв`язку із цим, 18.10.2017 р. о 08 год. 30 хв., позивач не заступив на чергування у складі наряду реагування патрульної поліції Кіцманського ВП, згідно затвердженого графіку чергувань.

Про те, що 18.10.2017 р. о 08. год. 30 хв. позивачу необхідно прибути до підрозділу поліції для заступання на чергування, про що йому по телефону повідомив помічник чергового СРПП №4 Кіцманського відділу поліції ГУНП старший сержант поліції ОСОБА_16 17.10.2017 р., о 12 год. 00 хв., що підтверджується його поясненнями.

Цього ж числа, поліцейськими Кіцманського ВП було складено акт про відсутність на роботі позивача, який відповідним чином зареєстрований у канцелярії Кіцманського ВП за №9450/123/46/04-2017.

У висновку службового розслідування також, зазначено, що 20.10.2017 р. до УКЗ ГУНП в Чернівецькій області з Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області надійшла доповідна записка начальника Кіцманського відділу ГУНП в Чернівецькій області полковника поліції ОСОБА_7 про те, що з 19.10.2017 р. по 14 год. 00 хв. 20.10.2017 р. позивач без поважних причин не вийшов на службу та про свою відсутність на роботі нікого не повідомив, про що 19.10.2017 р. та 20.10.2017 р. посадовими особами Кіцманського ВП було складено акти про відсутність позивача на роботі, які відповідним чином зареєстровані Кіцманським ВП за №9513/123/46/04-2017 та №9535/123/46/04-2017.

В службовому висновку зафіксовано, що у ході проведення службового розслідування позивачу було запропоновано надати пояснення з приводу вищевикладених подій, однак останній пославшись на ст. 63 Конституції України, в категоричній формі від надання пояснень відмовився.

У подальшому, з метою встановлення факту можливого перебування позивача на лікарняному, до Кіцманської центральної районної лікарні та Державної установи "Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області" були направлені відповідні запити.

Згідно довідки Кіцманського центральної районної лікарні від 20.10.2017 р. №236 та довідки Державної установи "Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області" від 19.10.2017 р. №33/46-869, позивач 18.10.2017 р. за медичною допомогою до вказаних медичних закладів не звертався, на амбулаторному або стаціонарному лікуванні у них не перебуває.

Враховуючи вищенаведене, комісія, яка проводила службове розслідування, прийшла до висновку про те, що позивач з 09 год. 00 хв. 18.10.2017 р. по 14 год. 00 хв. 20.10.2017 р., без поважних причин не вийшов на службу, що згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України потрібно кваліфікувати як прогул без поважних причин (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня).

Такі дії позивача, на думку комісії, свідчать про порушення ним вимог ст. ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, вимог п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про національну поліцію", що вказує на наявність в його діях дисциплінарних проступків, за вчинення яких він, згідно із ст. 5 Дисциплінарного статуту ОВС, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності.

У висновку також зазначено, що обставинами, які обтяжують ступінь дисциплінарного проступку є умисні дії порушника, нещирість під час проведення службового розслідування. Обставин, що пом'якшують відповідальність не встановлено.

За результатами проведеного службового розслідування комісією запропоновано за грубе порушення службової дисципліни, начальника СРПП №4 Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області капітана поліції ОСОБА_1, зі служби в поліції звільнити.

24.10.2017 р. ГУНП в Чернівецькій області видано наказ № 523 "Про покарання", пунктом першим якого наказано за грубе порушення службової дисципліни, начальника СРПП №4 Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області капітана поліції ОСОБА_1, зі служби в поліції звільнити (а.с. 21).

26.10.2017 р. наказом ГУНП в Чернівецькій області №157 о/с "Про особовому складу", відповідно до п. 6. ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) капітана поліції ОСОБА_1 (0077381) начальника сектору реагування патрульної поліції №4 Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецької області, з 31.10.2017 р. звільнено зі служби в поліції (а. с. 22).

В позовній заяві та в судовому засіданні позивач стверджував, що про звільнення із займаної посади йому усно повідомив начальник сектору кадрового забезпечення Кіцманського ВП підполковник поліції ОСОБА_13 10.11.2017 р., і в цей же день отримав трудову книжку. Однак на вимогу ОСОБА_13 ним було зазначено іншу дату отримання трудової книжки, а саме 31.10.2017 р. Позивач також зазначав, що з оскаржуваними наказами, а також матеріалами службового розслідування він ознайомився тільки після отримання їх на запит адвоката. Наведені обставини не заперечувалися представниками відповідача у судовому засіданні, а також не заперечувалося дотримання позивачем строків звернення до суду з вказаним позовом.

Вважаючи накази №523 від 24.10.217 р. та № 157 о/с від 26.10.2017 р. протиправними, 24.11.2017 р. позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити, з таких міркувань.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

У відповідності до ч. 1 ст. 8 Закону №580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

В силу вимог ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (с. 19 Закону № 580-VIII).

За змістом п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580 -VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Водночас, згідно з п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 23.12.2015 р. №901-VIII до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" на поліцейських поширено дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 р. № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

Вказаним Дисциплінарним статутом визначається сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Так, відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Стаття 2 Дисциплінарного статуту визначає, що дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Вимогами ст. 7 вищевказаного Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна України базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Аналізуючи наведені положення Дисциплінарного статуту, суд приходить до висновку, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту визначено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Вимогами ст. 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України (ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 р. №230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 р. за №541/23073 (далі - Інструкція ).

Пунктом 2.1 вказаної Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - РНС) службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України і можуть викликати суспільний резонанс.

Якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення (п. 5.4. Інструкції).

Положеннями п. 8.3 Інструкції встановлено, що в описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла(и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

Поряд з цим, проаналізувавши наведені вище норми Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, варто зазначити, що підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни. А такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни. Водночас при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість таких, обставини, за яких вони вчинені, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації.

З матеріалів справи видно, що під час проведення службового розслідування відповідач зробив висновок про порушення позивачем вимог ст. ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, вимог п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про національну поліцію", що вказує на наявність в його діях дисциплінарних проступків, за вчинення яких він, згідно із ст. 5 Дисциплінарного статуту ОВС, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності. Зокрема, позивач з 09 год. 00 хв. 18.10.2017 р. по 14 год.00 хв. 20.10.2017 р., без поважних причин не вийшов на службу, що згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України кваліфіковано як прогул без поважних причин (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня). У службовому висновку відповідач також вказував як обставину, що обтяжує ступінь дисциплінарного проступку позивача умисні дії порушника та нещирість під час проведення службового розслідування.

Суд вважає, що висновки службового розслідування є передчасними та необґрунтованими, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що позивач перебував на службі в органах внутрішніх справ поліції з 01.10.2008 р. по 06.11.2015 р., а з 07.11.2015 р. прийнятий на службу в поліцію, звільнений з якої 31.10.2017 р. Станом на час винесення оскаржуваних наказів діючих дисциплінарних стягнень позивач не мав. Судом також встановлено, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії УБД №146679, виданим 12.10.2017 р. (а.с. 7-8, 13).

Як зазначалося вище, ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарному стягненню у вигляді звільнення з посади можуть передувати такі дисциплінарні стягнення як, усне зауваження, зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну посадову відповідність.

Відповідно до ч. 10 та 15 ст. 14 Дисциплінарного статуту звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Як видно із матеріалів службового розслідування, при визначенні позивачу дисциплінарного стягнення відповідачем не було враховано тяжкість проступку, обставини, за яких вони ним скоєні, його попередня поведінка та ставлення до виконання службових обов'язків тощо.

При визначенні міри дисциплінарного стягнення та при прийнятті оскаржуваних наказів відповідачем також не вказано мотивів надання переваги обраного виду дисциплінарного стягнення (звільнення з посади) і не можливості застосування більш м`якого виду дисциплінарної відповідальності враховуючи обставини справи.

Суд констатує, що ні у висновку службового розслідування, ні у спірних наказах відповідачем не зазначено, яка шкода була заподіяна позивачем внаслідок допущеного ним порушення та чим це підтверджується, не вказано, що саме характеризує проступок позивача з найтяжчої сторони, враховуючи те, що звільнення як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Крім того, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач повинен був вийти на роботу (службу) 19 та 20 жовтня 2017 р.

Судом встановлено, що відповідно до графіку несення служби особовим складом Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області, затвердженого начальником Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області на період з 11.10.2017 по 18.10.2017 р., позивач мав прибути на чергування у складі наряду реагування патрульної поліції Кіцманського ВП 18.10.2017 р. (а.с. 31).

Як вказував позивач у судовому засіданні, будучи допитаним як свідок, увечері 17.10.2017 р. він почав себе погано почувати, однак сподіваючись, що погане самопочуття до ранку пройде повідомив чергового про те, що прибуде на чергування у складі наряду реагування патрульної поліції Кіцманського ВП, згідно затвердженого графіку чергувань.

Однак, вранці 18.10.2017 р., він зрозумів, що не зможе вийти на службу через свій хворобливий стан, а тому о 08 год. 10 хв. зателефонував начальнику сектору швидкого реагування Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області майору поліції ОСОБА_9 та повідомивши йому про свій хворобливий стан, попросив помінятися з ним змінами. На вказану пропозицію ОСОБА_9 погодився, за умови погодження даної заміни із керівництвом відділу поліції.

Зважаючи на вказану обставину, о 08 год. 15 хв. він зателефонував заступнику начальника Кіцманського ВП начальнику патрульної поліції підполковнику поліції ОСОБА_5 та повідомив, що захворів і йому необхідно звернутися до лікаря. Одночасно, він повідомив, що узгодив заміну із начальником сектору реагування ПП №1 Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області майором поліції ОСОБА_9 Враховуючи наведене, як стверджував позивач, ОСОБА_5 погодив заміну в чергуванні 18.10.2017 р.

Через деякий час, як пояснив позивач, начальник сектору швидкого реагування Кіцманського ВП ГУ НП в Чернівецькій області майор поліції ОСОБА_9 передзвонив йому і повідомив, що заступив на службу замість нього.

Дослідженням книги нарядів Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області інвентарний номер 233н/т встановлено, що згідно розстановки нарядів на 18.10.2017 р., затвердженого начальником Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області 18.10.2017 р., начальник сектору швидкого реагування Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області майор поліції ОСОБА_9 заступив на службу 18.10.2017 р. о 08 год. 30 хв. (а.с. 28-30).

Будучи допитаний як свідок, начальник сектору швидкого реагування Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області майор поліції ОСОБА_9 повідомив, що дійсно вранці 18.10.2017 р. позивач зателефонував йому на мобільний телефон та посилаючись на хворобу попросив замінити його на службі. На вказану пропозицію він погодився та після погодження із заступником начальника Кіцманського ВП ОСОБА_5 заступив на службу 18.10.2017 р.

Судом встановлено, що під час проведення службового розслідування відповідач пояснення від начальника сектору швидкого реагування Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області майора поліції ОСОБА_9 з вказаних вище питань не відбирав, при прийнятті оскаржуваних наказів наведені ним обставини не враховував.

З досліджених в судовому засіданні роздруківок знімку екрану мобільного телефону позивача (скріншот) за 18.10.2017 р. встановлено, що о 08 год. 10 хв. 18.10.2017 р. позивач зі свого мобільного телефону (НОМЕР_2) зателефонував ОСОБА_9 (номер мобільного телефону НОМЕР_3). Тривалість розмови 2 хв. 25 с. (а.с. 11). Пізніше, о 08 год. 14 хв. та 08 год. 15 хв. 18.10.2017 р. позивач зі свого мобільного телефону (НОМЕР_2) зателефонував ОСОБА_5 (номер мобільного телефону НОМЕР_4). Тривалість розмови відповідно 28 та 23 секунд. (а.с. 12). Об 08 год 35 хв. ОСОБА_9 зі свого мобільного телефону (НОМЕР_3) зателефонував позивачу (номер мобільного телефону НОМЕР_2). Тривалість розмови 1 хв. 37 с. (а.с. 10).

Допитаний у судовому засіданні заступник начальника Кіцманського відділу поліції ГУПН в Чернівецькій області полковник поліції ОСОБА_5 надав показання, в яких спочатку стверджував, що позивач 18.10.2017 р. до нього не телефонував, не повідомляв про хворобу та причину неможливості виходу на службу, а також не узгоджував заміну його в наряді на начальника сектору швидкого реагування Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області майору поліції ОСОБА_9

Однак, згодом на уточнююче запинання суду щодо наявності в матеріалах справи роздруківок знімку екрану мобільного телефону позивача (скріншотів) від 18.10.2017 р., свідок ОСОБА_5 зазначив, що не пам`ятає чи телефонував до нього позивач 18.10.2017 р. та чи повідомляв причини невиходу на службу, а також чи погоджував він заміну його в чергуванні 18.10.2017 р. на ОСОБА_9

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що під час проведення службового розслідування інспектор відділу ІОС УКЗ ГУНП в Чернівецькій області майор поліції ОСОБА_12, який був включений до складу комісії по проведенню службового розслідування, 20.10.2017 р. відібрав письмові пояснення від начальника сектору кадрового забезпечення Кіцманського відділу поліції ГУНП підполковника поліції ОСОБА_13, заступника начальника Кіцманського відділу поліції ГУНП майора поліції ОСОБА_5, старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції №1 Кіцманського відділу поліції ГУНП майора поліції ОСОБА_14, поліцейського-водія Кіцманського відділу поліції ГУНП капрала поліції ОСОБА_15, помічника чергового сектору реагування патрульної поліції №4 Кіцманського відділу поліції ГУНП старшого сержанта поліції ОСОБА_16 з питань невиходу 18.10.2017 р. на службу позивача (а.с. 41, 42, 43, 44). У вказаних письмових поясненнях зазначено, що 18.10.2017 р. близько 08 год. 00 хв. позивач повідомив чергового ОСОБА_14 про неможливість прибуття на чергування, оскільки захворів. Про це було повідомлено керівництво відділу поліції та проведено заміну на ОСОБА_9

В судовому засіданні позивач також зазнавав, що в першій половині дня 18.10.2017 р. він прибув до Державної установи "Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області" (м. Чернівці) для відкриття лікарняного. Однак в реєстратурі повідомили, що його медична картка в закладі охорони відсутня, відтак лікар-терапевт не зможе його прийняти. У зв`язку із цим, він повернувся додому і за місцем свого проживання зателефонував до лікаря ОСОБА_8, однак вона не підняла трубку. З огляду на ці обставини, приблизно о 16 год. 00 хв. він поїхав до Реваківської АЗПСМ до лікаря ОСОБА_8 на огляд. Однак, лікаря ОСОБА_8 на місці не було, тому він поїхати до неї додому.

З показів лікаря ОСОБА_8 судом встановлено, що 18.10.2017 р. перебуваючи на роботі у Реваківській АЗПСМ комунальної установи "Кіцманський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" зателефонував позивач. Оскільки в той момент вона проводила огляд пацієнта, то не змогла підняти трубку. Згодом передзвонила за телефонним номером позивача, однак він трубку не взяв.

Близько 17 год. за місцем свого проживання до неї приїхав позивач і попросив його оглянути, оскільки він із самого ранку погано себе почував. Оглянувши позивача, вона діагностувала в нього ГРВІ, катар верхніх шляхів дихальних шляхів та призначила лікування. Під час огляду позивач зазначив, що через погане самопочуття він не вийшов на роботу, а тому нею видано листок непрацездатності Серії №817200. Причин не вірити позивачу у неї не було, оскільки на телефоні був пропущений дзвінок від нього.

Причини не врахування наведених вище обставин відповідач у висновку службового розслідування не вказав, при прийнятті оскаржуваних наказів їх не врахував. В той же час обмежився тільки констатуванням факту не виходу позивача на службу та не повідомленням ним про відсутність.

Згідно п. 6.3 Інструкції забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Дослідженням матеріалів справи та матеріалів службового розслідуванням, судом встановлено, що письмові пояснення позивач надавати відмовився в порядку ст. 63 Конституції України (а.с. 40).

З показів позивача допитаного як свідка судом встановлено, що 19.10.2017 р. під час перебування у будинку батьків його дружини за адресою АДРЕСА_1 до нього прийшли начальник сектору кадрового забезпечення Кіцманського ВП підполковник поліції ОСОБА_13, заступник начальника Кіцманського ВП ГУПН в Чернівецькій області полковника поліції ОСОБА_5 та повідомили, що відносно нього проводиться службове розслідування та запропонували надати письмові пояснення, вилучивши при цьому службове посвідчення та нагрудний знак за НОМЕР_5. Від надання пояснень позивач відмовився в порядку ст. 63 Конституції України, про що зробив відмітку у письмових поясненнях.

В судовому засіданні позивач пояснив, що повідомив усно ОСОБА_17, який включений в комісію з проведення службового розслідуванню, про перебування на лікарняному та запевнив, що по завершенню лікування надасть листок непрацездатності та відповідні пояснення після виходу на роботу.

Отже, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач знав про перебування позивача на лікуванні, його бажання надати підтверджуючі документи поважності неприбуття на службу та пояснення з питань по яких призначено службове розслідування.

Однак, в супереч вимог п. 6.3 Інструкції при затвердженні висновку службового розслідування відповідач не врахував вищенаведеного, передчасно та без врахування всіх обставин справи, прийняв оскаржувані накази про звільнення позивача із займаної посади.

Як зазначалося вище, підставою для прийняття оскаржуваних наказів слугував висновок відповідача про те, що позивач з 09 год. 00 хв. 18.10.2017 р. по 14 год. 00 хв. 20.10.2017 р., без поважних причин не вийшов на службу, що згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України кваліфіковано як прогул без поважних причин (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня).

Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Пункт 24 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 р. №9 визначає прогул як відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Відповідно до п. 22 згадної постанови, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 п.1 ст.41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст. ст. 147 (1), 148, 149 КЗпП України, правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Згідно п. 1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 455 від 13.11.2001 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.12.2001 р. за № 1005/6196 (далі - Інструкція №455), тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Відповідно до п. 1 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 03.11.2004 р №532/274/136-ос/1406, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.11.2004 р. за № 1456/10055 (далі - Інструкція №532), листок непрацездатності - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв'язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів.

Судом встановлено, що позивач на підтвердження звільнення від роботи у зв'язку з непрацездатністю в період з 18.10.2017 р. по 21.10.2017 р. надав листок непрацездатності Серія №817200 від 18.10.2017 р.

Дослідженням листка непрацездатності Серії АГГ №817200 встановлено, що вказаний листок непрацездатності видано 18.10.2017 р. позивачу лікарем Реваківської АЗПСМ комунальної установи "Кіцманський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" ОСОБА_8 Згідно вказаного листка непрацездатності позивач був звільнений від роботи з 18.10.2017 р. по 21.10.2017 р. Вийти до роботи 22.10.2017 р. Первинний діагноз: ГРВІ (гостра респіраторна вірусна інфекція), катар верхніх дихальних шляхів. Діагноз заключний: ГРВІ (гостра респіраторна вірусна інфекція), катар верхніх дихальних шляхів. (а.с. 9).

Із показів позивача, а також з дослідженого судом оригіналу листа непрацездатності Серії АГГ №817200 видно, що 10.11.2017 р. вказаний листок непрацездатності засвідчено печаткою та підписом уповноваженої особи Державної установи "Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області".

В судовому засіданні представники відповідача не обгрунтували належним чином підстави не врахування під час проведення службового розслідування та прийняття оскаржуваних наказів листок непрацездатності, який є підставою для звільнення позивача від роботи у зв'язку з непрацездатністю, а також засвідчення вказаного листка непрацездатності печаткою та підписом уповноваженої особи Державної установи "Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області".

Таким чином, на переконання суду, в діях позивача відсутній прогул без поважних причин, оскільки в період з 18.10.2017 р. по 21.10.2017 р. був звільнення від роботи у зв'язку з непрацездатністю, що підтверджується листком непрацездатності.

З огляду на вищенаведені обставини, судом встановлено, що при проведенні службового розслідування відповідачем не повно і не всебічно досліджено всі обставини та матеріали справи про дисциплінарний проступок вчинений позивачем, що призвело до неправильного та передчасного висновку і як наслідок до незаконного звільнення позивача зі служби в поліції.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 2 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб'єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положення ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність оскаржуваних наказів прийнятих відносно позивача, а тому вказані накази є протиправними і підлягають скасуванню.

Враховуючи, що Законом України "Про Національну поліцію" не врегульовано питання поновлення на службі, суд вбачає наявними підстави застосування в даному випадку норми КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (ч. 2 ст. 235 КЗпП України).

Згідно із п. 2 та 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Враховуючи висновок суду про протиправність та скасування оскаржуваних наказів, а також беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 235 КЗпП України, позивача необхідно поновити на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції №4 Кіцманського відділу поліції ГУПН в Чернівецькій області з 01 листопада 2017 р., допустивши рішення в частині поновлення на роботі до негайного виконання.

Оскільки судом встановлено факт протиправності звільнення позивача із займаної посади, відтак, період часу з 01.11.2017 р. по 22.01.2018 р. (56 робочих днів) є періодом вимушеного прогулу позивача, а втрачений за цей час заробіток, відповідно до вимог чинного законодавства України, підлягає відшкодуванню, виходячи з розміру середньоденного заробітку за останні два місяці, що передували звільненню.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Із п. 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Згідно довідки ГУНП в Чернівецькій області № 545 від 21.08.2017 р. сума одноденного грошового забезпечення позивача становить 191,53 грн (а.с. 53).

Пунктом 6 розділу III "Окремі питання виплати грошового забезпечення" Порядку та умову виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 р. № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 р. за № 669/28799 встановлено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про стягнення із ГУНП в Чернівецькій області на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.11.2017 р. по 22.01.2018 р. у сумі 10725,68 грн ( 56 робочих днів Х 191,53 грн).

Стосовно посилань представників відповідача про наявні сумніви в законності видачі лікарняного листка позивачу, суд зазначає наступне.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 р. № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV) передбачено, що основними завданнями і функціями Фонду соціального страхування України та його робочих органів є, зокрема, здійснення перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам, у тому числі на підставі інформації з електронного реєстру листків непрацездатності.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 30 Закону № 1105-XIV, комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Комісія із соціального страхування підприємства має право звертатися за необхідності до робочих органів відділень Фонду щодо перевірки правильності видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам підприємства відповідно до абз. 4 п. 2.1 "Положення про комісію (уповноваженого) підприємства, установи, організації із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням", затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 23.06.2008 р. № 25, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 р. за № 636/15327 (далі - Положення № 25).

Згідно п. 3.1.1 Положення № 25 комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства приймає рішення про призначення або відмову в призначенні матеріального забезпечення (допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітності та пологах, на поховання) і передає його роботодавцю для проведення виплат, здійснення розрахунків тощо. Приймає рішення про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково). Перевіряє правильність видачі та заповнення документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Пунктом 1.3.1 Інструкції № 455 передбачено, що листок непрацездатності видається громадянам України, іноземцям, особам без громадянства, які проживають в Україні і працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних представництвах та консульських установах.

Відповідно до п. 2.6 Інструкції № 455 особам, які звернулися за медичною допомогою та визнані непрацездатними по завершенні робочого дня, листок непрацездатності може видаватись, за їх згодою, з наступного календарного дня.

Видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюються тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем (фельдшером), про що робиться відповідний запис у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого з обґрунтуванням тимчасової непрацездатності (п.1.7 розділу 1 Інструкції №455).

Будучи допитані як свідки позивач та ОСОБА_8 показали, що огляд позивача лікарем ОСОБА_8 проводився 18.10.2017 р. близько 17 год. 00 хв. у робочий час, оскільки робочий час у неї до 17 год. 45 хв. Згоди на відкриття листка непрацездатності з наступного календарного дня позивач не надав, а тому ОСОБА_8 відкрила листок непрацездатності 18.10.2017 р.

Згідно із п. 2.22 Інструкції №455 тимчасова непрацездатність осіб рядового і начальницького складу засвідчується довідкою органу, у сфері управління якого перебувають заклади охорони здоров'я. У разі вибору особою рядового і начальницького складу лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи довідка видається відповідно до пункту 1.9 розділу 1 цієї Інструкції.

Відповідно до п. 1.9 Інструкції №455 листок непрацездатності (довідка) в поліклінічних закладах видається лікуючим лікарем (фельдшером) переважно за місцем проживання чи роботи. У разі вибору особою лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, видаються за наявності заяви-клопотання особи, погодженої з головним лікарем обраного лікувально-профілактичного закладу, або його заступником, засвідченої підписом та круглою печаткою лікувально-профілактичного закладу.

В судовому засіданні позивач стверджував та не заперечувалося представниками відповідача, що фактичне місце проживання позивача вул. Вишнева, 4, с. Реваківці, Кіцманського району, Чернівецької області.

Враховуючи наведене, суд вважає, що в лікаря ОСОБА_8 не було правових підстав для відмови позивачу у видачі листка непрацездатності, оскільки останній звернувся за місцем фактичного проживання.

Пунктом 11 Інструкції №532 встановлено, що номери бланків лікарняних листків, дата видачі, продовження, дати відвідування на повторні огляди, виписки на роботу обов'язково фіксують у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого.

Відповідно до пункту 8.5 Інструкції №455, у разі виявлення порушень правил видачі, зберігання, обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, незадовільного стану експертизи тимчасової непрацездатності лікувально-профілактичний заклад може бути позбавлений права видавати документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, у встановленому порядку.

Відповідальність за стан організації та якості експертизи тимчасової непрацездатності, зберігання та облік документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, несе керівник закладу охорони здоров'я.

За порушення порядку видачі та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, лікарі несуть відповідальність згідно з законодавством України (п. 8.2 - 8.3 Інструкції №455).

Судом встановлено, що 25.12.2017 р. комунальною установою "Кіцманський районний Центр первинної медико-санітарної допомоги" проведено службове розслідування по факту оформлення та видачі листка тимчасової непрацездатності виданого лікарем ОСОБА_8 гр. ОСОБА_1

За наслідками проведення службового розслідування, яке проведено комісією у складі заступника головного лікаря з медичного обслуговування населення ОСОБА_18, заступника головного лікаря з експертизи тимчасової непрацездатності ОСОБА_19 та завідувача Кіцманською АЗПСМ ОСОБА_20 складено акт службового розслідування від 25.12.2017 р. (а.с. 89-90).

Дослідженням акту службового розслідуванням встановлено, що 20.10.2017 р. на адресу комунальної установи "Кіцманський районний Центр первинної медико-санітарної допомоги" надійшов запит Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області від 19.10.2017 р. про надання інформації чи звертався за медичною допомогою ОСОБА_1 (працівник поліції).

Заступник головного лікаря ОСОБА_18 виконуючи обов`язки головного лікаря, з метою надання відповіді на запит в телефонному режимі зв`язалася з керівниками структурних підрозділів центру по встановленню факту звернення за медичною допомогою ОСОБА_1 Керівники підрозділів повідомили, що така особа не зверталася за наданням медичної допомоги, про що було повідомлено у відповіді на запит.

Відповідно до змісту вказано акту комісією встановлено, що 21.12.2017 р. представником національної поліції здійснено повідомлення про те, що в провадженні Чернівецького окружного адміністративного суду перебуває справа в матеріалах якої, як доказ, знаходиться листок тимчасової непрацездатності виданий лікарем Реваківської АЗПСМ ОСОБА_1 про те, що він з 18.10.2017 р. по 22.10.2017 р. був тимчасово непрацездатним. Тимчасова непрацездатність ОСОБА_1 оформлена лікарем ОСОБА_8 в амбулаторній картці пацієнта в т.ч. в медичній документації (ф. 025/о) з окремими порушеннями.

Службовим розслідуванням встановлено, що заступником головного лікаря з експертизи тимчасової непрацездатності проведений аналіз оформлення та видачі листка тимчасової непрацездатності АГГ №817200 від 18.10.2017 р. і встановлено наступне: ОСОБА_1, зі слів лікаря ОСОБА_8 (пояснювальна записка), звернувся до лікаря за медичною допомогою після закінчення робочого часу (20.00-21.00 год.) 18.10.2018 р. з симптомами ГРВ, і даним лікарем 18.10.2017 р. було відкрито лист непрацездатності, так як відповідно до п. 2.6 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян (наказ МОЗ № 455 від 13.11.2007) листок непрацездатності може бути виданий з наступного календарного дня за згодою пацієнта. Така згода в медичній документації відсутня і лист непрацездатності виданий 18.10.2017 р. (в день звернення) після закінчення робочого часу. Страховий анамнез зібрано неповний, не зазначено чи перебував пацієнт у відпустці, чи перебував на робочому місці в день звернення. Враховуючи, те що ОСОБА_1 є працівником Кіцманського відділу поліції порушено п. 2.22 Інструкції.

В акті службового розслідування також зазначено, що в пояснювальній записці завідувач Реваківської АЗПСМ вказує неправдиві дані та плутається в датах, адже відповідь на запит (щодо звернення ОСОБА_1 за медичною допомогою) була сформована 20.10.2017 р. саме із слів завідуючої ОСОБА_8 (враховуючи віддаленість структурних підрозділів отримання необхідної інформації можлива лише в телефонному режимі, електронний реєстр листів тимчасової непрацездатності відсутній). Перевірка документації проводилася після її витребування від завідуючої амбулаторією.

Комісією, яка проводила службове розслідування по факту оформлення та видачі листка тимчасової непрацездатності зроблено висновок, що лист тимчасової непрацездатності АГГ №817200 від 18.10.2017 р. хворому ОСОБА_1 оформлений та виданий з порушенням вимог Наказу МОЗ № 455 від 13.11.2007 р. Аналізуючи пояснювальні та доповідні записки заступників головного лікаря ОСОБА_18, ОСОБА_19, зав. амбулаторії ОСОБА_8 можна вважати, що лікар ОСОБА_8 плутається в датах, надає невідповідну інформацію, посилаючись на людський фактор.

Будучи допитана як свідок ОСОБА_8 показала, що її було зобов`язано написати письмові пояснення, які лягли в основу службового розслідування. Однак, через те, що пройшло досить багато часу, а також враховуючи те, що жодних документів чи матеріалів по факту видачі листка непрацездатності у неї біля себе не було, нею надані пояснення, які суперечать фактичним обставинам справи, а саме вона помилково зазначила проміжок часу 20 год. 00 хв. по 21 год. 00 хв. Однак, пізніше вона згадала, що позивач до неї за медичної допомогою звертався близько 17 год. 00 хв. в робочий час.

Свідок ОСОБА_8 також зазначила, що 18.10.2017 р. до неї близько 16 год. 00 хв. телефонувала заступник головного лікаря з медичного обслуговування населення ОСОБА_18, яка просила надати інформацію чи до неї звертався за медичною допомогою та чи вона не видавала листка непрацездатності громадянину прізвище, якого схоже із прізвищем позивача, однак в той час позивач, до неї за медичною допомогою не звертався, а тому вона зазначила, що громадян з таким прізвищем не звертався за медичною допомогою та листок непрацездатності нею не видався.

Як вказала свідок ОСОБА_8, наступного дня 19.10.2017 р. нею було зареєстровано листок непрацездатності у журналі, однак про вказану обставину забула повідомити ОСОБА_18

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. ст. 74 та 75 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров'я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров'я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров'я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності.

Згідно ч. 2 ст. 34 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров'я" обов'язками лікуючого лікаря є своєчасне і кваліфіковане обстеження та лікування пацієнта.

Пунктом "а" ч. 1 ст. 78 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров'я" встановлено, що медичні працівники зобов'язані сприяти охороні та зміцненню здоров'я людей, запобіганню і лікуванню захворювань, надавати своєчасну та кваліфіковану медичну і лікарську допомогу.

Оцінюючи докази, які є в справі, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що наявні неточності при оформленні та видачі позивачу листка непрацездатності, жодним чином не спростовують непрацездатності позивача у вказаний період.

Суд звертає увагу, що під час судового розгляду справи відповідач не надав доказів визнання листка непрацездатності виданого позивачу недійсним та притягнення лікаря ОСОБА_8 до відповідальності. Така інформація відсутня і в акті службового розслідування складеного комунальною установою "Кіцманський районний Центр первинної медико-санітарної допомоги".

Крім того, відповідачем до суду не надано доказів того, що позивач при зверненні до лікаря та отриманні листка непрацездатності імітував захворювання та/або не був хворим.

На переконання суду, неналежне виконання лікарем обов'язків по обстеженню хворого і веденню документації не дає підстав для висновку, що виданий уповноваженою особою листок непрацездатності не підтверджує тимчасову непрацездатність позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 241, 250, 371 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області №523 від 24.10.2017 р., "Про покарання" в частині звільнення із служби в поліції за грубе порушення службової дисципліни, начальника СРПП №4 Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області капітана поліції ОСОБА_1.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області №157 о/с від 26.10.2017 р. "По особовому складу" в частині звільнення із служби в поліції за пунктом 6 частини 1 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) статті 77 Закону України "Про національну поліцію" капітана поліції ОСОБА_1 начальника сектору реагування патрульної поліції №4 Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області з 31 жовтня 2017 року.

4. Поновити капітана поліції ОСОБА_1 на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції №4 Кіцманського відділу поліції ГУПН в Чернівецькій області з 01 листопада 2017 р.

5. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області (ідентифікаційний код юридичної особи 40109079, вул. Головна, 24, м. Чернівці, 58002) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.11.2017 р. по 22.01.2018 р. у сумі 10725,68 грн.

6. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції №4 Кіцманського відділу поліції ГУПН в Чернівецькій області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в межах стягнення суми за один місяць, підлягає до негайного виконання.

Згідно ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з урахуванням вимог п.п. 15.5 п. 15 Розділу 7 Перехідних положень КАС України). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.К. Левицький

Рішення в повному обсязі складено 01.02.2018 р.