Справа № 333/1358/17
Суддя: Наумова І. Й.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №333/1358/17
Пр. №2-адр/333/2/18

30 січня 2018 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі
Головуючого судді Наумової І.Й.,
при секретарі Кунець В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:
Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2017 р. по вищезазначеній адміністративній справі позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені та ухвалено наступне: «…Скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя від 12.01.2017 року № 566/05 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Зобовязати Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити та виплатити ОСОБА_1, пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 03.01.2017 року, зарахувавши період роботи з 17.04.1998 року по 18.06.2000 року до пільгового стажу за Списком № 2..».
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2017 р. дана постанова суду залишена без змін.
07.11.2017 р. позивач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі, оскільки судом не вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме: судового збору у розмірі 640 грн. та витрат на правову допомогу.
Позивач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся.
Неявка сторін не перешкоджає розгляду даної заяви.
Дослідив матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення по даній справі додаткового рішення, оскільки не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ст. 163 КАС України (в редакції, яка діяла на день ухвалення постанови)у резолютивній частині постанови зазначається розподіл судових витрат.
Згідно ст. 87 КАС України (в редакції, якадіяла на день ухвалення постанови) судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, в тому числі і витрат на правову допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до квитанції, яка міститься в матеріалах справи, позивачем сплачено 640 грн. судового збору на рахунок Державного бюджету України в особі Управління ДКСУ в Комунарському районі у місті Запоріжжі Запорізької області. Тож, ця сума підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.2 ст.134 КАСУ, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. За ч.3 ст.134 КАСУ, для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу в адміністративних справах, в яких така компенсація виплачується суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Таким чином, право на відшкодування витрат на правову допомогу передбачено лише за участь адвоката у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.
Згідно з абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Відповідно до частини четвертої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Зі змісту статті 30 вказаного Закону вбачається, що за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги адвокат отримує від клієнта гонорар у вигляді винагороди у формі фіксованого розміру або погодинної оплати, порядок обчислення, підстави для зміни розміру, порядок сплати та інші умови якої визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Враховуючи викладене, договір про надання правової допомоги є документом, який підтверджує домовленість між клієнтом та адвокатом щодо надання останнім послуг зі здійснення захисту, представництва тощо в обмін на визначений у такому договорі гонорар (фіксований розмір або погодинна оплата).
В свою чергу, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
На підтвердження судових витрат в сумі 1500 грн. позивач надавав суду розрахунок витрат на правову допомогу, договір про надання юридичних послуг № 521 від 24 лютого 2017 року між позивачем та адвокатом ОСОБА_2, копію квитанцій № 370/1 від 25.07.2017 року про прийняття грошових коштів у розмірі 1500,00 гривень від ОСОБА_1 адвокатом ОСОБА_2 за складення адміністративного позову (а.с.16-20).
Суду не надано доказів, що позивачем ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу адвокатом ОСОБА_2 при розгляді даної справи.
Враховуючи вищезазначене, на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору в розмірі 640 грн., в іншій частині, вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 132, 134, 139, 252 КАС України, суд, -
Ухвалити додаткове рішення по даній адміністративній справі.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1, суму судових витрат, а саме: судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.
В іншій частині заявлених позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення складений 05.02.2018 р.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя І.Й. Наумова