Справа № 214/4974/17
Суддя: Хомініч С. В.
Дата ухвалення: 2018-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/4974/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 січня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу№214/4974/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 (м. Кривий Ріг, вул. Чигоріна, 6) до інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_3 Департаменту патрульної поліції, лейтенанта поліції ОСОБА_4 (50069, м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, 11) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 25.08.2017 серія АР №769420,

СУТЬ СПОРУ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з даним адміністративним позовом до відповідача 01.09.2017, в якому просить суд скасувати постанову інспектора 2 роти 1 батальйону патрульної поліції в м. Кривому Розі лейтенанта поліції ОСОБА_4 серії АР №769420 від 25.08.2017 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В обґрунтування предявлених вимог вказав, що 25.08.2017 відносно нього відповідачем винесена постанова серії АР №769420 за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП за те, що він керував автомобілем ВАЗ 21099 н.з. АЕ5147ЕТ по вул. Г. Кузнєцова, 12 в м. Кривому Розі із непрацюючим правим заднім габаритним світловим приладом (ліхтарем), а також не мав при собі поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1г, п. 31.4.3. ПДР України, за що на нього накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень. Зазначена постанова винесена з порушенням вимог діючого законодавства та його прав, а тому підлягає скасуванню так як він 25.08.2017 не порушував ПДР України, тому що 25.08.5017 він не керував транспортним засобом. Під час руху транспортного засобу ВАЗ 21099 н.з. АЕ5147ЕТ, він перебував на пасажирському сидінні, а за кермом автомобіля перебував інший чоловік. Після того як автомобіль зупинився, водій транспортного засобу та позивач вийшли з автомобіля. Водій пішов по власним справам до будинку, а позивач лишився поблизу автомобіля. В цей час до автомобіля підійшов відповідач, який проігнорував той факт, що за кермом під час руху був не позивач, а інша особа. Працівник поліції склав постанову на місці вчинення, не склав протокол, хоч позивач вимагав цього, де бажав надати свої пояснення. Крім того вважає, що відповідач порушив закон склавши постанову за місцем вчинення правопорушенням посилаючись на підтвердження своєї позиції на Рішення конституційного суду Україні від 26.05.2015 №5-рп/2015. Вважає, що співробітник поліції неправильно оцінила реальну дорожню обстановку і розібрала ситуацію. Вина особи яка притягується до відповідальності повинна бути доведена належними доказами. На пояснення надані скаржником, інспектор патрульної поліції уваги не звернула та належної оцінки їм не надала. Доводи позивача інспектором патрульної поліції взагалі були залишені без уваги. Тобто, відповідач позбавила позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП. Разом з тим, після висловлення звинувачень, патрульний винесла постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Вважає, що такими своїми діями, ОСОБА_4 грубо порушила вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП. Крім того відповідачем при винесенні постанови не було вказано на докази щодо нібито вчиненого правопорушення та не зазначено на них у постанові. Таким чином, вважає, що відповідач ОСОБА_4 незаконно розглянула справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справі, чим порушила вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорувала порядок встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП. При складанні постанови не виконано вимоги ст. 251 КУпАП щодо обов'язкової наявності в справі про адміністративне правопорушення доказів, якими підтверджується факт правопорушення. А тому, викладена відповідачем інформація в Постанові є виключно її суб'єктивною позицією та не може вважатися належним доказом вчинення адміністративного правопорушення, як з боку позивача, так і іншої особи. Вина особи яка притягується до відповідальності повинна бути доведена належними доказами.

Відповідач в судове засідання не зявилася, надала на адресу суду відеозапис з нагрудної камери на компакт-диску та письмові заперечення, в котрих позовні вимоги не визнала та вказала, що правопорушення було скоєно в її присутності і вона бачила вчинення даного правопорушення особисто. Щодо посилань позивача про порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач зазначила, що вона встановила особу правопорушника, а також ступінь його вини, позивачу були розяснені його права, котрими користується особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи, будь-яких клопотань при розгляді справи позивач не заявляв, жодних переконливих доводів своєї невинуватості ним не надано. Відповідач вважає правомірною свою постанову, тому просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог, а справу розглянути за її відсутності.

Законом України від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства викладено в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не зявилися. Відповідач надав письмові заперечення з відеозаписом та заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 9 ст.205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2017 року інспектором роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_3 Департаменту патрульної поліції, лейтенантом поліції ОСОБА_4 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №769420 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с. 6).

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вказаної постанови серії АР №769420 від 25 серпня 2017 року, 25.08.2017 о 23 год. 00 хв. в м. Кривому Розі по вул. Г. Кузнєцова, буд. 12 водій ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 21099 н.з. АЕ5147ЕТ із непрацюючим правим заднім габаритним світловим приладом (ліхтарем), а також не мав при собі поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1г., п. 31.4.3. ПДР України (а.с. 6).

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов'язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Диспозицією ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.-

Диспозицією ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до п. 2.1.ґ ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п. 31.4.3а ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів, які мають несправності зовнішніх світлових приладів.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органи Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106 1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116 2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121 1, 121 2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132 1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133 1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164 4, статтею 175 1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181 1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189 2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено і п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124 1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132 1, частинами шостою і одинадцятою статті 133 1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином слід зазначити, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням.

Щодо посилання позивача на рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26 травня 2015р. у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення слід зазначити наступне.

Згідно вказаного рішення конституційний суд прийшов до висновку, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Нормою частини 1 статті 276 КУпАП передбачено загальне правило розгляду справи про адміністративне правопорушення, згідно якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно ч. 1 ст. 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Однак, законодавцем передбачені випадки, коли постанова по справі про адміністративне правопорушення, може бути винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Такий випадок передбачений ч. 4 ст. 258 КУпАП, згідно якої у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частина 4 ст. 258 КУпАП є імперативною спеціальною нормою, яка надає право уповноваженим особам Національної поліцій України у випадках встановлених законом, виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення.

Саме на це і звертає увагу Конституційний суд України у вказаному рішенні та зазначає, що аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Тобто, законом передбачені спеціальні випадки, коли постанова може бути винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення, та загальне правило, коли постанова по справі про адміністративне правопорушення виноситься за місцем його вчинення за результатами розгляду справи про таке правопорушення, які не слід ототожнювати оскільки вони мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Підсумовуючи наведене слід дійти висновку, що посилання позивача на те, що відповідач не мав права виносити оскаржувану постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання адміністративного протоколу, є безпідставними та неаргументованими, оскільки позивач помилково тлумачить рішення Конституційного суду України на свою користь.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: показаннями свідків, висновками експертів, письмовими, речовими і електронними засобами.

В ст. 96 КАС України зазначено, що речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи.

Згідно відеозапису від 25 серпня 2017 року, доданого відповідачем до заперечень, встановлено, що патруль слідує за автомобілем ВАЗ 21099 н.з. АЕ5147ЕТ, після чого останній зупиняється та із-за водійського місця вийшов водій, який представився ОСОБА_2 У поясненнях щодо причини зупинки зазначив, що їде додому та не бачив раніше, що не горить фара, тому вважає, що вона перегоріла щойно. На вимогу надати реєстраційний талон та посвідчення водія надав особисто з відритого автомобіля. Про відсутність страхового полісу пояснив, що не має полісу. Інспектор патрульної поліції розяснив ОСОБА_2 його права та запропонував пройти тест на алкогольне спяніння за допомогою тестеру Драгер на що водій ОСОБА_2 погодився (а.с. 17).

Оцінюючи долучений до матеріалів справи відеозапис події, яка мала місце 25.08.2017, суд вважає встановленим той факт, що водій ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 21099 н.з. АЕ5147ЕТ по вул. Г. Кузнєцова, 12 в м. Кривому Розі із непрацюючим правим заднім габаритним світловим приладом (ліхтарем), а також не мав при собі поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що в свою чергу є порушенням п.2.1г та 31.4.3 ПДР України, оскільки заборонено рух транспортних засобів які мають несправності зовнішніх світлових приладів та зобовязано водіїв мати при собі поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На записі зафіксовано як у автомобіля ВАЗ 21099 н.з. АЕ5147ЕТ не працює правий задній габаритний світловий прилад (ліхтарем), що не заперечувалось самим позивачем. Також позивач підтвердив, що не має поліса.

З огляду на наведене суд не приймає до уваги посилання позивача на той факт, що він не порушував правила дорожнього руху України та не вчинював адміністративного правопорушення, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи належними доказами.

Посилання позивача на те, що відповідач позбавив його можливості у повному обсязі скористатися наданими йому правами, що відповідач порушив вимоги ст.ст. 245, 251 КУпАП щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи, а також те, що відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, судом до уваги не приймаються та відхиляються, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме відеозаписом події від 25.08.2016 (а.с. 17).

З огляду на наведене суд приходить до переконливого висновку про те, що при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 769420 від 25 серпня 2017 року інспектор 2 роти 1 батальйону патрульної поліції в м. Кривому Розі лейтенант поліції ОСОБА_4 діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.

Керуючись ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП, ст. ст. 2, 72, 96, 241, 243, 246, підпункту 10 пункту 1 Перехідних положень КАС України (у редакції від 03.10.2017, яка набрала чинності з 15.12.2017), суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову до інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_3 Департаменту патрульної поліції, лейтенанта поліції ОСОБА_4 (50069, м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, 11) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 25.08.2017 серія АР №769420.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу VІІ Перехідних положень КАС України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: інспектор роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_3 Департаменту патрульної поліції, лейтенант поліції ОСОБА_4, адреса місця роботи: м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, 11, Дніпропетровська область.

Повний текст рішення суду складено та підписано 22.01.2018.

Суддя Хомініч С.В.