Справа № 826/12905/14
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Вівдиченко Т.Р.,

Федотова І.В.,

при секретарі: Нікітіній А.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 17 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправним та скасування наказу та повідомлення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати наказ про проведення позапланової перевірки №970 від 21.08.2014 року та повідомлення №5212/л//26-59-17-01 від 21.08.2014 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 17 листопада 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного перегляду представник відповідача до суду не прибув, що, відповідно до ч.2 ст.313 КАС України, не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом установлено та вбачається з матеріалів справи, що 18.07.2014 року податковим органом позивачу направлено запит №4405/л/26-59-17-04-31 про надання пояснень щодо отримання та декларування доходів, отриманих ним у 2013 році (а.с.24).

На вказаний запит позивачем 31.07.2014р. було подано до податкового органу письмові пояснення та копії податкових декларацій (а.с.25-26).

21.08.2014 року податковим органом прийнято наказ №970 та складено повідомлення №5212/л/26-59-17-01 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача на підставі пп. 78.1.4 п. 78.1 статті 78, п. 79.2 статті 79 Податкового кодексу України у зв'язку з виявленням недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях за 2013 рік, та ненаданням пояснень та їх документального підтвердження.

08.09.2014 року за результатами проведеної перевірки контролюючим органом складено акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки дотримання позивачем вимог податкового законодавства з питань повноти та своєчасності сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб від доходів, отриманих у вигляді інвестиційного прибутку, за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №1514/17-01 від 23.09.2014 року.

Вважаючи наказ про проведення перевірки та повідомлення протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, 1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відмовляючи у задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, даний позов було залишено без задоволення постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року.

Проте, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29 листопада 2016 року вказані судові рішення скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, при цьому, судом касаційної інстанції зобов'язано суд при новому розгляді справи надати оцінку законності актів відповідача, які є предметом оскарження, оскільки твердження позивача про незаконність спірних актів жодним чином не спростовані.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до п. 79.1 ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

Пунктом 79.2 ст. 79 ПК України передбачено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Отже, наведеними нормами ПК України встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок і лише їх дотримання може бути належною підставою для винесення наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Невиконання зазначених вимог ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

З матеріалів справи вбачається, що наказом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 21.08.2014 року №970 на підставі п.п. 78.1.4 п.78.1 ст.78, п.п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України було призначено документальну позапланову невиїзної перевірку фізичної особи ОСОБА_3 з питань повноти та своєчасності сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб, отриманих в якості інвестиційного прибутку від проведення платником податку операцій з корпоративними правами.

Водночас, відповідно до запиту від 18.07.2014 року №4405/л/26-59-17-04-31 до податкового органу запрошувався для надання пояснень та документальних підтверджень щодо отримання та декларування доходів за 2013 рік фізична особа підприємець ОСОБА_3

З викладеного вбачається, що відповідачем запит надсилався, а перевірка призначалася та проводилася відносно різних за правовим статусом осіб.

Крім того, згідно з пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації про виявлені факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Отже, передумовою для призначення перевірки на підставі п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України має бути сукупність двох обставин: виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, та ненадання платником податків пояснень та їх документального підтвердження на письмовий запит контролюючого органу.

З дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання вимог пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 27 січня 2015 року у справі №21-425а14.

Згідно з п. 73.3. ст. 73 ПК України, органи державної податкової служби мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) органу державної податкової служби і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з підстав:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Пунктом 9 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою КМ України від 27.12.2010 №1245 (зі змінами та доповненнями, далі - Порядок №1245) також визначено, що органи державної податкової служби мають право звернутися до суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та документального підтвердження такої інформації.

У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують (п. 10 Порядку №1245).

Як вбачається із запиту від 18.07.2014 року №4405/л/26-59-17-04-31 (а.с.24), у ньому зазначено лише, що ДПІ у Шевченківському районі запрошує позивача до податкового органу для надання пояснень та документальних підтверджень щодо отримання та декларування доходів отриманих ним в 2013 році.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вказаний запит не містить підстав для його надсилання, оскільки у ньому відсутній конкретний перелік порушень платника податків відповідно валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, відтак податковим органом не було вказано жодної обставини, передбаченої пп. 78.1.1 п. 78.1 ст.78 Податкового кодексу України. Не містить вказаний запит посилання на виявлену недостовірність даних у податкових деклараціях.

Зазначений запит взагалі не містить інформації, які саме дані податковий орган хоче отримати. При цьому, зі змісту вказаного запиту вбачається, що це не запит, а запрошення до податкового органу, до головного державного інспектора відділу адміністрування доходів і зборів самозайнятих осіб, управління доходів і зборів з фізичних осіб.

Суд зазначає, що відповідно до абз. 5 п.73.3 ст. 73 Податкового кодексу України у разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

В той же час, позивач надав відповідь та документи згідно формулювань, викладених а вищезазначеному запиті.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права, тому постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 17 листопада 2017 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати наказ Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м.Києві про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки №970 від 21.08.2014 року та повідомлення №5212/л//26-59-17-01 від 21.08.2014 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м.Києві на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 241 (двісті сорок одна) грн. 17 (сімнадцять) коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-331 КАС України.

Постанова в повному обсязі складена і підписана 05 лютого 2018 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді Т.Р.Вівдиченко

І.В.Федотов