Справа № 285/231/18
Суддя: Помогаєв А. В.
Дата ухвалення: 2018-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 285/231/18
провадження у справі № 2-а/0285/49/18
02 лютого 2018 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
у складі головуючого судді Помогаєва А.В., при секретарі Музика Н.Ю., за участі позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови,
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що заступником начальника Житомирської митниці ДФС України була винесена постанова про порушення митних правил, згідно якої позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн. З постанови вбачається, що позивача визнано винним у тому, що він ввіз на територію України автомобіль марки «MAZDA 626» реєстраційний номер НОМЕР_1 в митному режимі «транзит» та у встановлений ч.1 ст. 95 МК України строк транспортний засіб з митної території України не вивіз. Позивач посилається на факт поломки транспортного засобу, як на причину несвоєчасного вивезення, що підтверджується Актом огляду транспортного засобу, що виданий Приватним підприємцем ОСОБА_2 Крім того, посилався на неправомірність застосування до нього режиму ввезення «транзит» як до резидента України, оскільки він є громадянином Російської Федерації.
В судовому засіданні позивач позов підтримав. Пояснив, що 25.07.2017 року він в'їхав на територію України на власному автомобілі «MAZDA 626» реєстраційний номер НОМЕР_1. Позивач є громадянином Російської Федерації та має посвідку на постійне проживання в Україні. На день в'їзду проживав на території України понад 183 календарних дні протягом календарного року, але не вважає себе резидентом України. Згідно Митного Кодексу України тимчасове ввезення нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Таким чином, до нього безпідставно застосовано скорочений строк перебування на території України (5 днів). Такий строк було порушено у зв'язку з пошкодженням автомобіля, який до теперішнього часу не відремонтовано.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. На адресу суду відзив на позовну заяву не надійшов.
Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність розгляду справи за відсутності представника відповідача, на підставі наданих позивачем доказів.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Підставою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності стало те, що 25.07.2017 року він ввіз на митну територію України через митний пост Житомирської митниці ДФС, легковий автомобіль марки «MAZDA 626» реєстраційний номер НОМЕР_1, країна реєстрації «Російська Федерація», в режимі «транзит». Зазначений транспортний засіб з митної території України станом на 07.12.2017 року не вивозився та у інший митний режим, згідно законодавства, не поміщений.
У своєму поясненні ОСОБА_1 підтвердив факт ввезення ним на територію України 25.07.2017 року зазначеного автомобіля в режимі «транзит». Однак, повідомив, що автомобіль не вивіз у встановлені строки, оскільки він потребує ремонту внаслідок пошкодження, яке сталось 25.07.2017 року.
Митне оформлення транспортних засобів, положення митних режимів, порядок переміщення транспортних засобів через митний кордон України та інші питання пов'язані з митним оформленням товарів регулюються Митним кодексом України (далі - МК України).
У відповідності до ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно зі ст.95 МК України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці-5 діб).
Суд визнає необґрунтованими посилання позивача на необхідність застосування до нього положень ч. 1 ст. 380 МК України, як до нерезидента, що дозволяє тимчасове ввезення на митну територію України транспортних засобів особистого користування на строк до одного року.
Відповідно до п. 33 ч. 1 ст. 4 МК України нерезидентами визнаються фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України.
Разом з тим, згідно п. 50 ч. 1 ст. 4 МК України резидентами визнаються фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.
Податковий кодекс України дає наступні визначення:
-нерезиденти - це фізичні особи, які не є резидентами України (пп. «в» п. 14.1.122 ст. 14);
- фізична особа - резидент - фізична особа, яка має місце проживання в Україні (пп. «в» п. 14.1.2013).
У разі якщо фізична особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні зв'язки (центр життєвих інтересів) в Україні. У разі якщо державу, в якій фізична особа має центр життєвих інтересів, не можна визначити, або якщо фізична особа не має місця постійного проживання у жодній з держав, вона вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та від'їзду) протягом періоду або періодів податкового року.
Оскільки позивачем оформлено посвідку саме на постійне проживання в Україні слід дійти висновку, що він є резидентом.
Крім того, під час перетину кордону та в судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що проживав в Україні понад 183 дні протягом року. На час винесення оскаржуваної постанови та розгляду справи судом він також не виїхав за межі України.
Оскільки позивач ввіз транспортний засіб на митну територію України в режимі транзиту 25 липня 2017 р., то кінцевим терміном його вивезення за межі митної території України є 04 серпня 2017 року, однак позивачем такий обов'язок виконаний не був.
За правилами ч.3 ст.470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення порушень митних правил, передбачених, в тому числі, статтею 470 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (ст.268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.
Під час винесення оскаржуваної постанови позивачем надано пояснення та Акт №1 огляду транспортного засобу від 25.07.2017 року, що виданий Приватним підприємцем ОСОБА_2 відповідно до якого при візуальному огляді транспортного засобу «MAZDA 626» реєстраційний номер НОМЕР_1 була проведена діагностика, якою встановлено: поламка двигуна - обрив ременя ГРМ, деформація клапанів, деформація направляючих втулок, пошкодження розподілвалу, пробитий картер двигуна.(а.с.7)
Відповідно до ч.1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених ч.3 ст.469, ст.470, ч.3 ст.478, ст.481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх ociб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митних деклараціях помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їx розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.
Таким чином, дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.
У відповідності до п.2 розділу VІІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31 травня 2012 р. № 657 підтвердженням факту втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин непереборної сили є обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.
Відносини по ремонту транспортних засобів в Україні регулюються Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2014 р. № 615 (далі - Правила), які регулюють взаємовідносини між замовником і виконавцем послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, їх складових частин (систем), а також вимоги щодо контролю за відповідністю наданих послуг.
Згідно з п.3 розділу 3 Правил, послуги з технічного обслуговування і ремонту КТЗ чи його складових частин (систем) надаються замовникові на підставі договору про технічне обслуговування і ремонт КТЗ, що укладається відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником і виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція тощо).
Відповідно до п.7 розділу 5 Правил, документами, що підтверджують надання послуги є: акт передачі-прийняття КТЗ (його складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд-замовлення, підписаний контролером якості (з проставлянням печатки виконавця (за наявності)) та замовником; документ, що підтверджує оплату послуг; рахунок-фактура.
У відповідності до п. 8 розділ 7 Правил, виконавець після виконання робіт надає замовнику такі документи: рахунок-фактуру, наряд-замовлення, накладну, квитанцію про оплату наданих послуг.
Колегія суддів вважає, що наданий позивачем акт від 25.07.2017 року не є належним підтвердженням дії відносно нього обставин непереборної сили, що стали на перешкоді виконання ним приписів чинного законодавства.
Позивач перевищив встановлений Митним кодексом України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення терміном більше ніж на десять діб, що свідчить про склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 470 МК України.
Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд вважає, що заступником начальника Житомирської митниці ДФС Мірошніченко М.І., як уповноваженою особою, яка розглядала справу, був дотриманий порядок розгляду справи, передбачений ст. 278, 279, 280 КУпАП. Адміністративний позов подано з метою уникнення відповідальності за вчинені правопорушення.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.
Частиною 2 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Згідно ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.
Керуючись ст. ст. 5, 9, 77, 78, 241, 242, 246, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У задоволенні позову ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин Російської Федерації, адреса реєстрації в Україні - АДРЕСА_1) до Житомирської митниці Державної фіскальної служби України (м. Житомир, вул. Перемоги, б. 25, ЄДРПОУ -39421140) про скасування постанови по справі про правопорушення митних правил - відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя А.В. Помогаєв