Справа № 826/11292/16
Суддя: Власенкова О.О.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 лютого 2018 року № 826/11292/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Власенкової О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (далі також - позивач)

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного

управління ДФС у м.Києві (далі також - відповідач, ДПІ у Шевченківському

районі ГУ ДФС у м.Києві)

про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

податкової вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києві, в останній редакції якого просить:

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.04.2016 № на суму 271 888,11 грн. (в т.ч. штрафних санкцій на суму 54 377,63 грн.);

- скасувати податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 28.03.2016 № на суму 210 098,41 грн.;

- скасувати рішення про застосування штрафної санкції за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 01.04.2016 № на суму 32 228,43 грн.

Позов вмотивовано тим, що висновки відповідача стосовно наявності порушень з боку позивача приписів податкового законодавства не відповідають дійсності, не ґрунтуються на конкретних фактах порушень податкового законодавства позивачем. Позивач стверджує, що усі його витрати підтверджуються первинними документами. До відповідальності за порушення Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міндоходів України від 16.09.2013 №481, не притягувався.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали з огляду на його необгрунтованість, просили відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, що містяться у справі судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що приватний нотаріус ОСОБА_1 є самозайнятою особою, що проводить незалежну професійну нотаріальну діяльність на підставі свідоцтва про право зайняття нотаріальною діяльністю від 15.07.2008 №6980, перебуває на обліку в ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у місті Києві з 06.10.2008 як платник податків, є платником єдиного соціального внеску.

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено перевірку позивача, за результатами якої 28.03.2016 складено акт №490/13-06/НОМЕР_1 про результати документальної планової виїзної перевірки платника податків, який провадить незалежну професійну діяльність ОСОБА_1, щодо повноти та своєчасності сплати податків та зборів за період з 01.01.2012 по 31.12.2014 та з питань повноти та своєчасності сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, згідно з висновками якого позивачем порушено п.167.1 статті 167, п.178.2, п.178.3 статті 178 Податкового кодексу України та абз. 1 п. 2 статті 7, п. 11 статті 8, п. 2 статті 9 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» із доповненнями, у результаті чого визначено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування у загальному розмірі 210 098, 41 грн.

У той же день відповідачем складено оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-, згідно з якою від позивача вимагається сплатити недоїмку у розмірі 210 098,41 грн.

На підставі згаданого акту перевірки 01.04.2016 відповідачем також прийнято оскаржуване повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 271 888,11 грн. за основним платежем та у розмірі 54 377,63 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), а також прийнято рішення про застосування фінансових санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №, яким до позивача застосовано штрафні санкції у загальному розмірі - 32 228,43 грн.

З акту перевірки вбачається, що контролюючий орган дійшов висновку про те, що позивачем неправомірно віднесено до складу валових витрат витрати, які не стосуються проведення нотаріальної діяльності, а саме:

- в 2011 році витрати у розмірі 13 955,64 грн.;

- в 2012 році витрати у розмірі 60 746,86 грн.;

- в 2013 році витрати у розмірі 61 010,25 грн.;

- в 2014 році витрати у розмірі 74 385,66 грн.

Однак з такими висновками суд не погоджується, оскільки, як встановлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, суми витрат, понесені позивачем, повністю підтверджуються документально, а саме копіями договорів про надання послуг, актів виконаних робіт, видаткових накладних, книги обліку доходів і витрат, прибуткових касових ордерів.

Відповідно до пп.14.1.226 п.14.1 статті 14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Ставки податку визначені у п.167.1 статті 167 Податкового кодексу України.

Згідно із п.178.3 статті 178 Податкового кодексу України оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Відповідно до п.178.2 статті 178 Податкового кодексу України, доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в п.167.1 статті 167 цього Кодексу.

Ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у п.п.167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри (п.167.1 статті 167 Податкового кодексу України).

Відповідно до узагальнюючої податкової консультації щодо деяких питань оподаткування фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність (приватних нотаріусів, адвокатів), затвердженої наказом Державної податкової служби України від 24.12.2012 №1185, визначено, що з метою забезпечення дотримання загальних принципів оподаткування, передбачених статтею 4 Податкового кодексу України, при визначенні сукупного чистого доходу доцільно враховувати витрати приватних нотаріусів, які пов'язані з організацією нотаріальної діяльності та обумовлені вимогами Закону України "Про нотаріат", а також наведено невичерпний орієнтовний перелік витрат, які можуть бути віднесені до витрат, які враховуються при визначенні оподатковуваного доходу, в якому передбачено витрати на придбання канцелярського приладдя, зокрема і канцелярського паперу.

Тобто, вказана консультація має рекомендаційний характер, і наведений у ній перелік не є вичерпним, що свідчить про можливе віднесення до необхідних витрат незалежної професійної діяльності і інших витрат, якщо вони відповідають вимогам п. 178.3 статті 178 Податкового кодексу України.

З огляду на загальне описове визначення витрат незалежної професійної діяльності, наведене у п.178.3 статті 178 Податкового кодексу України, необхідно у кожному окремому випадку аналізувати здійснені витрати за критеріями можливості використання придбаних товарів (робіт, послуг) у незалежній професійній діяльності, ділової мети їх придбання, впливу цих витрат на отримання доходу, й за умови відповідності таким критеріям придбані товари (роботи, послуги) й здійснені витрати слід вважати такими, що необхідні для провадження незалежної професійної діяльності.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду міста Києва від 03.11.2015 року у праві №К/800/29541/15.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні визначено Законом України "Про нотаріат".

Відповідно до статті 3 Закону України "Про нотаріат" нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Нотаріусом може бути громадянин України, який має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи у сфері права не менш як шість років, з них помічником нотаріуса або консультантом державної нотаріальної контори - не менш як три роки, склав кваліфікаційний іспит і отримав свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Не може бути нотаріусом особа, яка має судимість, обмежена у дієздатності або визнана недієздатною за рішенням суду.

Нотаріусу забороняється використовувати свої повноваження з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки чи пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб.

Нотаріус не може займатися підприємницькою, адвокатською діяльністю, бути засновником адвокатських об'єднань, перебувати на державній службі або службі в органах місцевого самоврядування, у штаті інших юридичних осіб, а також виконувати іншу оплачувану роботу, крім викладацької, наукової і творчої діяльності.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про нотаріат" нотаріус зобов'язаний, у тому числі, постійно підвищувати свій професійний рівень, а у випадках, передбачених п. 3 ч. 1 статті 29 1 цього Закону, проходити підвищення кваліфікації та виконувати інші обов'язки, передбачені законом.

Згідно з частиною дев'ятою статті 24 Закону України "Про нотаріат" приватний нотаріус вправі мати контору, укладати цивільно-правові та трудові договори, відкривати поточні та вкладні (депозитні) рахунки в банках.

Згідно зі статтею 32 названого Закону приватний нотаріус сплачує податки, встановлені Податковим кодексом України.

Проаналізувавши зміст укладених позивачем договорів суд дійшов висновку, що витрати, здійснені позивачем на отримання, за договорами надання послуг щодо ремонту і технічного обслуговування комп'ютерної техніки, заправлення картриджів, виконання секретарських послуг, поставки меблів, закупівлі паперу, за своїми критеріями відповідають можливості використання придбаних товарів (робіт, послуг) у незалежній професійній діяльності нотаріуса, діловій меті їхнього придбання, впливу цих витрат на отримання доходу, а тому вказані витрати слід вважати такими, що необхідні для провадження незалежної професійної діяльності позивача. Відтак, висновки контролюючого органу про включення до розміру витрат за 2012-2014 роки витрат, які не пов'язані з нотаріальною діяльністю не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду даної адміністративної справи та є необґрунтованими.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 01.04.2016 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно донарахування позивачу єдиного соціального внеску суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п.2 частини першої статті 1, п.5 частини першої статті 4, п.2 частин першої та третьої статті 7, частин другої та восьмої статті 9 Закону єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Платниками єдиного внеску є: особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, в тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями.

Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п.п. 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у п.5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 01 травня наступного року.

Отже, приватні нотаріуси сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 01 травня наступного року. Звітним періодом для приватних нотаріусів визначено календарний рік.

З вищевикладеного вбачається, що сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок, має відповідати чистому доходу, заявленому у податковій декларації, що подається фізичною особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, до органів доходів і зборів за результатами календарного року.

На підставі статті 6 Закону наказом Міністерства доходів та зборів від 09.09.2013 №454 затверджено Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), п.3.4 якого передбачено: фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, у тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями, самі за себе формують та подають до органів доходів і зборів звіт один раз на рік до 01 травня року, наступного за звітним періодом. Звітним періодом для них є календарний рік. Звіт подається за формою згідно з таблицею 3 додатка 5 до Порядку.

З огляду на вищезазначені норми слідує, що сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок у графі «усього» таблиці 3 додатка 5 до Порядку, має відповідати чистому доходу, заявленому у податковій декларації, яка подається фізичною особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, до органів доходів і зборів за результатами календарного року.

Цей висновок підтверджується також змістом Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів та зборів від 09.09.2013 №455 (далі - Інструкція у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а саме платники, визначені пп.4 п.2.1 розділу II Інструкції (фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно) сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 01 травня наступного року на підставі даних річної податкової декларації.

Отже, жоден із зазначених нормативних актів не вимагає від самозайнятої особи - приватного нотаріуса проводити обчислення суми чистого доходу в розрізі місяців за податковий період - календарний рік, та не містить посилань при проведенні розрахунку єдиного внеску на Книгу обліку доходів та витрат, а єдиною вимогою є відповідність річній податковій декларації.

Суд також наголошує, що Законом України від 04.07.2013 №406-VII внесено зміни до Закону, відповідно до яких центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надає роз'яснення з питань застосування законодавства, про збір та ведення обліку єдиного внеску, а Пенсійний фонд відповідно до покладених на нього завдань взаємодіє в установленому законодавством порядку з центральним органом виконавчої влади.

На виконання зазначеної норми Закону Міністерством доходів та зборів України та Пенсійним фондом України видано спільний лист від 27.12.2013 №21052/5/99-99-17- 03-01-16, згідно з яким Міністерство доходів і зборів України та Пенсійний фонд України повідомляють, що консультації з питань ведення Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, включаючи питання заповнення таблиць 5-9 Додатка 4, всіх таблиць Додатка 5, Додатка 6 та Додатка 7 звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкові державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 №454 «Про затвердження Порядку формування та подання страхувальникам звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», надають органи Пенсійного фонду України.

Згідно з п.178.4, п.178.6 статті 178 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають податкову декларацію за результатами звітного року відповідно до цього розділу у строки, передбачені для платників податку на доходи фізичних осіб.

Фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов'язані вести облік доходів і витрат від такої діяльності. Форма такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Таким чином, підсумовуючи викладені норми та обставини, суд приходить до висновку, що позивач сформував зобов'язання зі сплати єдиного соціального внеску у відповідності до вимог чинного законодавства, що вказує на протиправність оскаржуваної вимоги.

Процедура нарахування і сплати фінансових санкцій з єдиного внеску регламентована Інструкцією, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п. 7.1 Інструкції, за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Враховуючи встановлену відсутність порушення позивачем норм законодавства щодо адміністрування єдиного соціального внеску, суд зазначає про відсутність правових підстав для нарахування направлення йому вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 28.03.2016 № та винесення рішення від 01.04.2016 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску. Тому ці вимога та рішення є протиправними та підлягають скасуванню судом.

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню судом у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні позивача до суду з цим позовом ним сплачено судовий збір у розмірі 2 423,27 грн. та в розмірі 2 718,00 грн., тобто всього в сумі 5 141,27 грн., що підтверджується відповідно квитанцією від 20.07.16 №1В5А61492 та платіжним дорученням від 27.04.2017 №1.

У зв'язку із задоволенням позову понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню йому у повному обсязі.

Керуючись статтями 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.04.2016 № на суму 271 888,11 грн. (в т.ч. штрафних санкцій на суму 54 377,63 грн.);

- скасувати податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) № від 28.03.2016 на суму 210 098,41 грн.;

- скасувати рішення про застосування штрафної санкції за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 01.04.2016 № на суму 32 228,43 грн.

Присудити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП .НОМЕР_1) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 141,27 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м.Києві (03056. м. Київ, пров. Політехнічний, 5, )а судові витрати.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене у порядку та строки, встановлені статтями 295-297 з урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень цього Кодексу.

Суддя О.О. Власенкова