Справа № 337/4552/17
Суддя: Нещеретна Л. М.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 337/4552/17
Провадження № 2-а/333/10/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2018 року м. Запоріжжя

Хортицький районний суд м. Запоріжжя, який діє як адміністративний суд, у складі судді Нещеретної Л.М., при секретарі Шварцер Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

20.11.2017 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя в частині відмови включення до розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 підвищення передбаченого ч. 1 ст. 29 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»; зобов'язати ОСОБА_3 обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити та виплачувати ОСОБА_1, пенсію за віком, включивши до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбачене ч. 1 ст. 29 ЗУ "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 54 %, починаючи з 09.06.2017 року; стягнути з ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати, а саме: 640,00 грн. - судового збору.

Позивач посилається на те, що він до 2017 року перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ».

Після призначення пенсії за вислугу років позивач продовжував працювати, з його заробітної плати сплачувалися страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

З 09.06.2017 року позивачу було призначено пенсію за віком, яку розраховано із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік.

З метою усунення протиправних дій відповідача, щодо невірного обчислення та виплати пенсії, позивач вимушений був звернутися до суду за захистом своїх прав.

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.07. 2017 року по справі № 337/2521/17 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_3 обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити позивачу перерахунок та призначити пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 3 календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 рр.) та виплатити позивачеві недоотриману суму пенсії у вигляді різниці між фактично отриманою та перерахованою пенсієюз 09.06.2017 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.08.2017 року постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя залишено без змін.

20 жовтня 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії за віком з урахуванням положень ч. 1 ст. 29 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію.

ОСОБА_2 обєднаного УПФУ м. Запоріжжя від 07.11.2017 року № 361/Ж-9 зазначено, що позивач не має права на підвищення пенсії, яке передбачене ст. 29 Закону, оскільки до призначення пенсії за віком йому виплачувалася пенсія за вислугою років.

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, посилаючись на те, що він отримував раніше пенсію за вислугою років, яка не передбачена положеннями Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а при призначенні пенсії за віком отримав всі права, як і інші громадяни України, оскільки звернувся за призначенням пенсії за віком на загальних підставах вперше.

Відповідач ОСОБА_3 обєднане УПФУ м. Запоріжжя надав до суду заперечення проти позовної заяви, посилаючись на те, що дії Пенсійного фонду є правомірними, оскільки позивачу 23.11.1995 року було призначено пенсію за вислугу років. Позивач набув право на пенсію за віком 11.02.2013 року, проте за призначенням пенсії за віком він звернувся 09.06.2017 року, до цього часу продовжував отримувати пенсію за вислугу років, у звязку з чим відсутні правові підстави для підвищення розміру пенсії за віком відповідно до вимог ст. 29 ЗУ № 1058 на 0,5 % за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2017 року справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні відкрито скорочене провадження у даній справі.

Ухвалою судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2017 року справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання позивач та його представник не зявилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає, просить суд його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечував з підстав, викладених в письмових запереченнях, які додані до матеріалів справи.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у звязку із наступним.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.19, ч.3 ст.22 Конституції України, органи державної влади зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України та при прийнятті нових нормативно-правових актів або внесенні змін у діючі не допускається зменшення змісту й обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний суд України у Рішенні від 11.10.2005р. №8-рп/2005 визначив, що : «зміст прав і свобод людини це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку… Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами і свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод це зменшення кола субєктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірювальних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики».

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень ч.1 ст. 29 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток:

На 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців.

На 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 1995 року була призначена пенсія за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Проте, на момент призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, позивач не мав права на жодний інший вид пенсійного забезпечення.

09.06.2017 року позивач звернувся до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою про перехід з пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У зв'язку із переходом на пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та поданої заяви, до розрахунку пенсії позивача взято показник середньої заробітної плати за 2007 рік (1197,91 грн.), проте позивач вважав дії відповідача щодо невірного обчислення та виплати пенсії протиправними, у звязку з чим звернутися до суду за захистом своїх прав.

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.07..2017 року по справі № 337/2521/17 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_3 обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити позивачеві перерахунок та призначити пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 3 календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 рр.) та виплатити позивачеві недоотриману суму пенсії у вигляді різниці між фактично отриманою та перерахованою пенсією з 09.06.2017 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.08.2017 року постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя залишено без змін.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що реалізація права позивача на пенсію на підставі Закону № 1058 проводиться вперше.

Позивач народився 11 лютого 1953 року. Згідно положень ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», для нього передбачений загальний пенсійний вік 60 років, які позивачеві виповнилися 11 лютого 2013 року.

З заявою про призначення пенсії за віком позивач звернувся після досягнення 64 річного віку, а саме в червні 2017 року, саме з цього періоду він отримує пенсію за віком. Тобто позивачеві було призначено пенсію за віком на 25 місяців пізніше.

З аналізу вказаної норми можна зробити висновок, що зазначене підвищенням розміру пенсії за віком призначається у випадку набуття права не на будь-яку пенсію, а набуття права саме на пенсію за віком за Законом №1058, при цьому особа, яка набула такого права виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку. Таким чином, вказана норма закону не ставить в залежність підвищення розміру пенсії за віком від того, чи скористувалась особа правом на інший вид пенсії та чи призначалась особі раніше будь-яка інша пенсія (за вислугу років, по втраті годувальника, по інвалідності, тощо).

Суд не приймає до уваги посилання відповідача про те, що позивач вже отримував пенсію за вислугою років, оскільки відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсіонер це особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сімї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом. При цьому пенсія за даною нормою тлумачиться як щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», особі, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

У розумінні наведеної норми Закону пенсіонером ОСОБА_1 за цим Законом не був, та набувши встановленого ним пенсійного віку та маючи при цьому більш ніж достатнього страхового стажу, отримав право на первинне призначення пенсії за віком в такому ж порядку, як і інші громадяни України, що звернулись за призначенням пенсії у 2017 році, з усіма правами, доплатами та збільшенням, які передбачені при призначенні пенсії за віком на загальних підставах.

Оскільки позивач призначив пенсію за віком з пізнім виходом на пенсію, а саме на 25 місяців, тому набув право на підвищення розміру пенсії відповідно до статті 29 закону №1058-1У.

Проте, суд звертає увагу на необґрунтованість проведених розрахунків відповідно котрих встановлено 54% підвищення розміру пенсії за віком, який обчислюється відповідно до статті 27 Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Страховий стаж, у розумінні абзацу 35 статті 1 Закону № 1058-IV, це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

При цьому підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу не здійснюється.

Обов'язковою умовою для здійснення перерахунку пенсії на підставі вищевказаної правової норми Закону № 1058-IV є наявність у особи визначеної кількості страхового стажу, набутого нею після призначення або попереднього перерахунку пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач припинив трудову діяльність з 31.03.2015 року, саме період з 11.02.2013 року по 31.03.2015 року, який складає 25 місяців, має враховуватись для обчислення пенсії за віком.

З огляду на зміст та обсяг заявлених вимог, які стосуються зобовязання відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії, то такий перерахунок має бути здійснений з 09.06.2017 року, тобто з дати призначення позивачу пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства, судові витрати складаються, зокрема із судового збору. Таким чином позивач має право на відшкодування витрат зі сплати судового збору у розмірі 640 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 обєднаного УПФУ м. Запоріжжя.

Керуючись ст.ст. 26, 40, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 9, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя в частині відмови включення до розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 підвищення передбаченого ч. 1 ст. 29 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати ОСОБА_3 обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком включивши до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбачене ч. 1 ст. 29 ЗУ "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 12,5 %, починаючи з 09.06.2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, суму судових витрат, а саме: судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М. Нещеретна