Справа № 206/1546/17
Суддя: Сухоруков А. О.
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 206/1546/17
Провадження 2-а/206/1/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2018 р. в залі суду в м. Дніпрі Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя Сухоруков А.О.,

за участю секретаря Панюшкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Самарської районної у м.Дніпрі ради, третя особа: ОСОБА_3, про визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування,

за участю представників:

позивача ОСОБА_4,

відповідача Рубанової А.М.,

в с т а н о в и в:

23 березня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Самарської районної у місті Дніпрі ради, третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсними та такими, що не підлягає виконанню рішення Виконкому Ігренської міської ради депутатів № 94 від 29.03.1977 року та рішення Виконкому Ігренської міської ради депутатів № 108 від 29.03.1977 року, визнання незаконним, протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Самарської районної ради народних депутатів від 17.03.1995 року № 193 про внесення змін в рішення виконавчого комітету Ігренської міської ради депутатів від 29.03.1977 року № 72 параграф 1 (а.с.2-6, 54-59, 86-93).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що приводом для звернення до суду та захистом її законних прав став паралельний розгляд цивільної справи №206/5575/16-ц за її позовом до ОСОБА_3, треті особи: Дніпропетровська міська рада, Самарська районна у місті Дніпрі рада, про визнання меж земельної ділянки. В процесі розгляди справи та витребування з архівних установ документів виникли певні сумніви щодо правомірності та законності існування рішень прийнятих Ігренською міською радою та Самарською районною у місті радою, на які посилався ОСОБА_3 ОСОБА_3 постійно порушував і порушує межі її земельної ділянки, що розташована в м. Дніпро, пров. Джамбульський, 5, фактично зайнявши територію, яка згідно правовстановлюючих документів належить їй, але при цьому ОСОБА_3 постійно посилається на рішення та довідки Ігренської міської ради та Самарської районної у місті ради, датовані 1977 та 1995 роками, а саме: рішення Виконкому Ігренської міської ради депутатів №94 від 29.03.1977р., рішення Виконкому Ігренської міської ради депутатів №108 від 29.03.1977р., рішення Виконавчого комітету Самарської районної ради народних депутатів від 17.03.1995 року №193 про внесення змін в рішенні виконавчого комітету Ігренської міської ради депутатів від 29.03.1977 р. №72 параграф І. З 2015р. і по сьогодні продовжуються судові спори щодо встановлення меж земельних ділянок, які розташовано за адресою: АДРЕСА_1, між нею та ОСОБА_3, і в кожному судовому процесі вона дізнається про нові факти та документи від ОСОБА_3, якими він оперує, як доказ того що має повне право претендувати на частину її земельної ділянки. Постійно спирається на довідки та рішення, які дають йому повне право розширювати межі його земельної ділянки. Вперше про існування таких рішень їй стало відомо ще 2015 році, коли ОСОБА_3 звернувся до суд.у Її непокоїло існування рішень, які фактично відбирали в неї право на земельну ділянку. Але вона не знала, як протистояти цьому, адже копії таких рішень ОСОБА_3 надавав суду, та крім того мав оригінали, що звичайно слугувало доводом і для неї і для суду, як дійсна підстава його права. Тому майже неможливо передбачити, що оригінали рішень можуть бути звичайною підробкою, як виявилось пізніше. В процесі розгляду цивільної справи ОСОБА_3 обґрунтовував своє право на земельну ділянку по пров. Джамбульсьский, 5-а рішенням Виконкому Ігренської міської ради депутатів №94 від 29.03.1977р. В даному рішенні йдеться про виділення земельної ділянки у розмірі 420кв.м. по провулку АДРЕСА_1 у м. Ігрень. Про дане рішення ОСОБА_3 говорив неодноразово, у документах, які він отримував відносно будинку і земельної ділянки часто йдуть посилання саме на це рішення, тому його існування не було для неї таємницею. Ознайомившись та проаналізувавши відповідь Державного архіву Дніпропетровської області на запит суду, стало очевидно, що рішення Виконкому Ігренської міської ради депутатів № 94 від 29.03.1977 року на яке посилається ОСОБА_3, щодо правомірності отримання ним земельної ділянки розміром 420кв.м по провулку АДРЕСА_1-а в м. Ігрень є незаконним, протиправним та таким що порушує її законні права та інтереси, в зв'язку з тим що надані матеріали з архіву не містять жодної інформації щодо наділення ОСОБА_3 земельною ділянкою розміром 420кв.м. Рішення були прийняті 05.04.1977 р., а не 29.03.1977 р. як зазначено. Тому датою, від якої їй стало відомо про порушення її прав, свобод та інтересів є саме дата надходження на адресу суду відповіді з Державного архіву в Дніпропетровській області, що датується березнем 2017р. Так як після цього стало очевидним, що ОСОБА_3 посилався на документ, якого не існує в природі та, як наслідок і в архівах, а отже, який не приймався, та фактично є лише незаконним. Крім того, виходячи з рішення №386 від 22.08.1985 р.(в якому є посилання саме на рішення №94 від 29.03.1977 р.) зазначено, що рішенням №94 від 29.03.1977р. земельна ділянка розміром 420кв.м. надається ОСОБА_3 за рахунок земельної ділянки, яка перебувала у тимчасовому користуванні ОСОБА_6, хоча ОСОБА_6 мала акт від 28.12.1958 року про відведення земельної ділянки 1200кв.м в натурі, а також є рішення Виконкому від 24.12.1958 року, та яким саме чином відбувалось передача чи вилучення земельної ділянки незрозуміло, адже на момент прийняття рішення №94 від 29.03.1977 року, якого не існує, порушено норми Земельного кодексу УРСР від 08.07.1970 року. Тому рішення №94 від 29.03.1977 року є недійсним, та фактично не підлягає виконанню, та таким що порушує її права та інтереси. Також природа походження рішення Виконкому Ігренської міської ради депутатів №108 від 29.03.1977 року теж викликала сумніви, оскільки з листом Державного архіву Дніпропетровської області повідомлено, що у протоколі №6 від 29 березня 1977 року останнє прийняте рішення має №84. У документах виконавчого комітету Ігренської міської ради депутатів трудящихся за період з 11 січня 1977 року по 05 квітня 1977 року рішення за №108 відсутнє. 12 квітня 1977 року №117-р Ігренський міськвиконком було ліквідовано. Рішення № 108 від 29.03.1977р. тісно пов'язане з рішенням № 193 від 17.03.1995р. В листопаді 2016 р. на адресу суду надійшла архівна копія рішення №193 від 17.03.1995 р. з додатками. В даних додатках до рішення фігурує рішення №108 від 29.03.1977 р. на яке в 1995 році посилається Самарська районна у місті Рада при наділені ОСОБА_3 земельною ділянкою 600кв.м. в м. Ігрень провулок АДРЕСА_1, згідно з яким ОСОБА_6 рішенням №108 добровільно передає в фонд Виконкому земельну ділянку розміром 600кв.м. за адресою м. Ігрень пров. АДРЕСА_1. При прийнятті такого рішення Виконком мав керуватися ЗУ "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування" від 07.12.1990р., який діяв на той час, ст.19 визначено їх компетенцію, але в ньому жодним чином не зазначено такі повноваження Виконкомів, а саме - скасування рішень попередніх територіальних органів які ліквідовано, та внесення змін до них, шляхом позбавлення одного громадянина земельної ділянки та наділення іншого громадянина без належних на це підстав, крім того дане рішення суперечило і діючій на той момент Конституції УРСР від 20.04.1978р. Найголовнішим елементом в оскарженні рішення від 17.03.1995р. є той факт, що при наділенні ОСОБА_3 земельною ділянкою по пров. Джамбульський, 5 було посилання на рішення №108 від 29.03.1977р., згідно якого ОСОБА_6 добровільно передає в фонд Виконкому земельну ділянку розміром 600кв.м. за адресою м. Ігрень пров. АДРЕСА_1 що є неправдою. Оскільки, посилання на рішення №108 є неправомірним, так як рішення № 108 від 29.03.1977 р. взагалі не існує, тому і рішення від 17.03.1995р. є неправомірним, так як містить посилання на рішення якого не існує взагалі, внаслідок чого є протиправним та має бути скасоване. Крім того з наданих документів вбачається, що це не є рішення, а проект - рішення, тобто достеменно не відомо чи було все-таки прийнято рішення по даному питанню, в проекті-рішення зазначено, що слухали заяву гр. ОСОБА_7 (пропущено літеру "Ф"), зазначено, що слухали заяву про наділення земельної ділянки, в рядку виконком вирішив наділити, закреслено і вказано прийняти в фонд міськради земельну ділянку. Тобто виходить документ, окрім того що це лише проект, в ньому допущено безліч помилок. Про існування даного рішення їй було відомо, але з копією завіреною належним чином вона не ознайомлювалась. Їй було відомо що існує таке рішення, вона не погоджувалась з ним, ОСОБА_3 неодноразово суду надавав копію такого рішення, суд приймав до уваги даний документ. Та як з'ясувалось лише після звернення до архівних установ, частина документів, наданих ОСОБА_3 державним органам та суду в процесі розгляду цивільних справ є підробкою.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні наполягали на задоволенні позову з підстав викладених у ньому з урахуванням уточнень. Позивач ОСОБА_1 пояснила, що між нею та ОСОБА_3 в суді слухалась не одна справа, рішення по справам вона отримувала, але на зміст рішень вона не звертала уваги.

Також позивач надала письмові пояснення, в яких крім обставин викладених у позові, зазначає, що в зв'язку з територіальними змінами в 1977 році відбулися і зміни в деяких назвах вулиць, провулок Калініна був перейменований на провулок Джамбульський і ніколи не мав назви вулиці Красноармійська (а.с.20-22).

Представник відповідача Самарської районної у місті Дніпрі ради Рубанова А.М. в судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити. Зазначила, що позов не обґрунтований, строки позовної давності звернення до суду пропущені.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував в задоволенні позовних вимог.

23 березня 2017 по справі відкрито провадження та призначено справу до попереднього розгляду (а.с.13).

21 червня 2017 року позивач ОСОБА_1 подала до суду клопотання про витребування доказів з Державного архіву Дніпропетровської області (а.с.37-39).

09.08.2017р. позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про уточнення позовних вимог (а.с.54-59).

Ухвалою судді від 09 серпня 2017 року призначено справу до судового розгляду (а.с.68).

27.09.2017р. позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про уточнення позовних вимог (а.с.86-93).

09 листопада 2017 року представник відповідача Самарської районної у м. Дніпрі ради подала до суду заяву про застосування строків позовної давності (а.с.120).

Вислухавши доводи та пояснення позивача та її представника, представника відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав, встановлених в судовому засіданні.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Самарської районної ради народних депутатів від 17.03.1995 року № 193 вирішено змінити в рішенні № 72 параграф І виконкому Ігренської райради народних депутатів від 29 березня 1977 року і його вирішальну частину викладено: наділити ОСОБА_3 земельну ділянку в розмірі 600кв.м. по провулку Калініна 5, за рахунок відчуження від земельної ділянки, що знаходиться в користуванні гр. ОСОБА_6 (а.с.32-36, 62,64).

З цього рішення вбачається, що в рішенні № 72 параграф І в вирішальній частині записано: наділити ОСОБА_3 земельну ділянку в розмірі 600кв.м. по вулиці Красноармійська, 25 та дозволити будівництво житлового будинку.

З архівної копії рішення № 72 параграф І виконкому Ігренської міської ради депутатів трудящих від 29 березня 1977 року вирішено наділити ОСОБА_3 земельною ділянкою у розмірі 600кв.м. по вул. Красноармійська, 25 та дозволено будівництво житлового будинку (а.с.31,63).

На запит суду Державний архів Дніпропетровської області надали рішення-проект № 72 параграф І виконкому міської ради депутатів трудящих від 29 березня 1977 року розглядаючи заяву ОСОБА_3 виконком вирішив наділити ОСОБА_3 земельною ділянкою у розмірі 600кв.м. по вул. Красноармійська № 25 і дозволити будівництво житлового будинку (а.с.84).

З архівної копії рішення № 108 виконкому Ігренської міської ради депутатів трудящих Дніпропетровської області від 29 березня 1977 року розглядаючи заяву ОСОБА_6, проживаючої у АДРЕСА_1 про передачу у фонд міськради земельної ділянки, виконком міської ради вирішив прийняти у фонд міськради земельну ділянку у розмірі 600кв.м по вул. Калініна № 5 (а.с.34, 68).

З інформаційної довідки міського комунального підприємства "ЗЕМГРАД" від 04.07.2006р. № 990 вбачається, що рішенням виконкому міської ради депутатів трудящих від 20.07.1977р. № 434 провулок Калініна у Самарському районі був перейменований у провулок Джамбульський, при оформленні документів, де використовується назва провулку, необхідно користуватися чинним найменуванням провулок Джамбульський (а.с.35-36).

З наданого на запит суду державним архівом Дніпропетровської області рішення-проект 71 параграф 2 виконкому Ігренської міської ради депутатів трудящих від 29 березня 1977 року слухали заяву ОСОБА_6 (прізвище ОСОБА_7 виправлено на ОСОБА_6) проживаючої по АДРЕСА_1 про наділення земельної ділянки виконком вирішив прийняти у фонд міськради земельну ділянку у розмірі 600кв.м по провулку АДРЕСА_1 (а.с.72, 136).

05 березня 1977 року ОСОБА_6 подала заяву до виконкому Ігренської міськради з проханням прийняти у фонд міськради земельну ділянку у розмірі 600кв.м по провулку АДРЕСА_1 (а.с.73).

На запит суду Державний архів Дніпропетровської області повідомив, що документи виконкому Ігренської міської ради депутатів трудящих за 1977 рік знаходяться у них на зберіганні. Виготовити копії протоколу № 6 від 29 березня 1977 року, який містить 118 арк. неможливо (а.с.117).

З відповіді Державного архіву Дніпропетровської області на запит суду вбачається, що у них на зберіганні знаходиться лише один протокол № 6 виконкому Ігренської міської ради депутатів трудящих від 29 березня 1977 року з порядком денним, в протоколі № 6 виконкому Ігренської міської ради депутатів трудящих від 29 березня 1977р. міститься тільки проект рішення № 72 параграф І щодо прийому в фонд міськради земельної ділянки ОСОБА_6 Оригіналу рішення № 72 пар. 1 в документах виконкому міської ради депутатів трудящих за 29 березня 1977 року в їх документах немає (а.с.135).

З наданих Державним архівом Дніпропетровської області копій рішень проектів № 94 пар.1-5 виконкому Ігренської міської ради депутатів трудящих від 05 квітня 1977 року вбачається, що вони стосуються затвердження часток згідно актів бюро технічної інвентаризації та актів готовності домоволодіння осіб та їх домоволодінь, що не мають жодного відношення до сторін та їх земельних ділянок (а.с.25-30).

Аналізуючи спірні правовідносини, співвідношуючи їх із встановленими в судовому засіданні фактичним обставинами справи, суд доходить до наступного.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У відповідності до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до ч. 1,2,3 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

У статті 155 Земельного Кодексу України вказано, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі та у межах повноважень та засобами, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 2 ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування» спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку, згідно ст. 10 ч. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Так позивач просить суд визнати недійсним рішення виконкому Ігренської міської ради депутатів № 94 від 29.03.1977 року, яке взагалі не приймалося.

В матеріалах справи наявні рішення проект виконкому Ігренської міської ради депутатів № 94 від 05 квітня 1977 року і які жодним чином не порушують права позивача.

Що стосується рішення виконкому Ігренської міської ради депутатів № 108 від 29 березня 1977 року, яке було ухвалено на підставі рішення проекту № 71 параграф 2 від 29 березня 1977 року, то його недійсність обґрунтована позивачем лише на припущеннях.

Оскільки в матеріалах справи наявне само рішення, яке було надано Державним архівом Дніпропетровської області при розгляді іншої справи та рішення-проект, на підставі якого ухвалено дане рішення.

Посилання позивача на відповідь Державного архіву Дніпропетровської області про відсутність в матеріалах виконкому Ігренської міської ради депутатів такого рішення суд не може взяти до уваги, оскільки воно надавалося державним архівом, було прийнято до уваги у інших справах, а також в матеріалах справи наявні і інші відповіді архіву, які суперечать один одному.

Крім того в відповідях Державного архіву Дніпропетровської області наявні помилки, які суперечать матеріалам справи.

Що стосується рішення виконавчого комітету Самарської районної ради народних депутатів від 17.03.1995 року № 193 про внесення змін в рішення виконавчого комітету Ігренської міської ради депутатів від 29.03.1977 року № 72 параграф 1, підстави для його скасування також відсутні. В матеріалах справи наявні всі рішення, на підставі яких його було ухвалено.

Оскільки оскаржувані рішення виконкому Ігренської міської ради депутатів № 108 від 29.03.1977р. та рішення виконавчого комітету Самарської районної ради народних депутатів від 17.03.1995 року № 193 про внесення змін в рішення виконавчого комітету Ігренської міської ради депутатів від 29.03.1977 року № 72 параграф 1 прийняті без порушення чинного законодавства, в межах компетенції, з дотриманням встановленого на той час порядку, не порушують прав та охоронюваних законом інтересів позивача, яки захищаються законами України та Конституцією України, то такі рішення не визнаються недійсним.

Також, третя особа ОСОБА_3 користується даною земельною ділянкою понад 18 років, мав дозвіл на будівництво домоволодіння.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні про дані рішення позивачу було відомо ще при розгляді попередніх справ у 2014р., 2015р., про них згадувалося і у рішеннях судів.

Крім того сама позивач у позовній заяві зазначає, що про оскаржувані рішення їй було відомо, але з копією завіреною належним чином вона не ознайомлювалася. ОСОБА_3 неодноразово надавав суду копії даних рішень, які потім були прийняті судом до уваги. Копії рішень суду вона отримувала, але не звертала уваги на їх зміст.

Таким чином суд вважає, що позивачем пропущено встановлений чинним законодавством строк звернення з даним позовом до суду, про поновлення строків позивачем заявлено не було.

Керуючись ст.ст. 1-3, 5-10, 72-79, 90, 121-123, 241-246, 250 КАС України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сини пісня повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подасться безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 31 січня 2018 року.

Суддя А.О. Сухоруков