Справа № 263/13844/17
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року справа №263/13844/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Василенко Л.А., Арабей Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 листопада 2017 року у справі № 263/13844/17 (головуючий І інстанції Папаценко П.І.), складену в повному обсязі 22 листопада 2017 року в м. Маріуполь Донецької області за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області, третя особа - Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) 24.10.2017 року звернувся до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області (далі - відповідач), третя особа - Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради, в якому просив: визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області щодо припинення з 1 серпня 2017 року виплати пенсії ОСОБА_1; зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 1 серпня 2017 року; допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць; зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області подати у місячний строк звіт про виконання постанови суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що у 1993 році він здобув право на отримання пенсії за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням. У листопаді 2014 року на підставі поданої заяви він був взятий Управлінням соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради на облік, як внутрішньо переміщена особа за місцем фактичного проживання у м. Маріуполі, після чого він звернувся до відповідача, де його було поставлено на облік, як особу, що отримує пенсії за віком, внаслідок чого йому поновили виплату пенсії. 03.05.2017 року він зареєстрував своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1, де фактично проживає по теперішній час, що підтверджується відповідною відміткою у паспорті. З 17.05.2017 позивач був знятий з обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб у зв'язку з постійною реєстрацією у м. Маріуполі. Про наведене він також повідомив відповідача. Разом з тим, у серпні 2017 року відповідач без жодних пояснень припинив виплату пенсії, рішення про це, на вимогу ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не прийняв. На його звернення щодо причин припинення виплати пенсії отримав відповідь від 08.09.2017 року, що для поновлення виплати пенсії йому необхідно особисто надати відповідачу зокрема оригінал та копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, або рішення про відмову у видачі довідки. Вважає, що своїми діями відповідач грубо порушив охоронюване Конституцією України його право на соціальний захист, тим самим позбавив єдиного джерела для існування.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 листопада 2017 року у справі № 263/13844/17 позовні вимоги було задоволено, внаслідок чого: визнано неправомірними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області щодо припинення з 01 серпня 2017 року виплати пенсії ОСОБА_1; зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 01 серпня 2017 року; зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області подати у місячний строк звіт про виконання постанови суду. Крім того, судом першої інстанції було зазначено, що постанова суду в частині виплати ОСОБА_1 пенсії за віком за один місяць підлягає негайному виконанню.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

З 1993 року ОСОБА_1 є отримувачем пенсії за віком. З 01.09.2014 на підставі особистої заяви позивача його електронна пенсійна справа була взята на облік Управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області, внаслідок чого йому поновили виплату пенсії.

03.05.2017 ОСОБА_1 зареєстрував своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1, де фактично проживає по теперішній час, про що свідчать відповідні дані, зазначені у його паспорті.

З 01 серпня 2017 року нарахування пенсії ОСОБА_1 припинено.

За інформаційним листом від 23.08.2017 № 01-07 Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради повідомило відповідача про те, що з 17.05.2017 року ОСОБА_1 знятий з обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб у звязку з постійною реєстрацією у м. Маріуполі за адресою: бул. Шевченка, 74-31.

На звернення позивача відносно причин припинення виплати пенсії отримав відповідь від 08.09.2017 року с посиланням на те, що він відноситься до внутрішньо переміщених осіб і для поновлення виплати пенсії йому необхідно особисто надати відповідачу заяву про поновлення виплати пенсії, оригінал та копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, або рішення про відмову у видачі довідки.

Колегією суддів було встановлено, що позивачеві припинено виплату пенсії з 01.08.2017 року.

Спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо невиплати пенсії позивачеві з серпня 2017 року у зв'язку з відсутністю довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.

Питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058), за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем не приймалося рішення про припинення виплати пенсії позивачеві з 01.08.2017.

Пенсійний орган посилається на те, що реалізація права позивача на отримання пенсійних виплат пов'язана з фактом його реєстрації як внутрішньо переміщеної особи, що має бути підтверджено відповідною довідкою.

Підстави припинення виплати пенсії передбачені ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI.

Згідно з ч. 1 ст. 49 Закону № 1058 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Враховуючи наведені норми, колегія суддів дійшла висновку про порушення відповідачем вимог ч. 1 ст. 49 Закону № 1058, оскільки з серпня 2017 року позивачеві припинено виплату пенсії без прийняття відповідного рішення і за відсутності законодавчо встановлених підстав.

Відповідно до абз. 2 п. 9 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207 (далі - Правила), відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України.

Реєстрація місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день подання особою або її представником документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена одночасно із зняттям з попереднього місця проживання (абз .2 п. 4 Правил).

З копії паспорта позивача встановлено, що останній з 03.05.2017 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (арк.справи 7).

Колегія суддів зазначає, що вищезазначений запис про реєстрацію внесений уповноваженим органом у встановленому законом порядку.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено такої підстави припинення виплати пенсії, як не підтвердження позивачем статусу внутрішньо переміщеної особи.

Колегія суддів вважає неприйнятними доводи відповідача щодо посилання на Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII та постанови Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06.2016 року, № 136 від 18.02.2016 року, № 509 від 01.10.2014 року, № 637 від 05.11.2014 року, оскільки позивач не є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується матеріалами справи.

Також колегія суддів зазначає, що визначення статусу внутрішньо переміщеної особи не входить до компетенції відповідача.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 листопада 2017 року у справі № 263/13844/17 - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 листопада 2017 року у справі № 263/13844/17 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 06 лютого 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Л.А. Василенко

Т.Г. Арабей