Справа № 303/198/18
Суддя: Пак М. М.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 303/198/18
ряд. стат. звіту -18
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2018 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого - судді Пак М.М.

секретар судового засідання Тромпак В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачево адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві Закарпатської області, інспектора роти №2 взводу №1 батальйону УПП в містах Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_2 про визнання дій особи неправомірними, скасування постанови та закриття провадження у справі,-

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві Закарпатської області, інспектора роти №2 взводу №1 батальйону УПП в містах Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_2 про визнання дій особи неправомірними, скасування постанови та закриття провадження у справі.

Адміністративний позов мотивує тим, що 08 січня 2018 року інспектором роти №2 взводу №1 батальйону УПП у м.Ужгороді та м.Мукачеві ОСОБА_2 винесено Постанову в справі про адміністративне правопорушення Серії БР №462892 про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Так, дії інспектора роти №2 взводу №1 батальйону УПП в містах Ужгороді та Мукачеві щодо складення вищевказаної Постанови серії БР №462892 є незаконними, а сама постанова винесена всупереч вимогам чинного законодавства. Так, відповідач при викладенні фактичних обставин правопорушення констатує факт порушення ним перетину подвійної суцільної лінії, заборону перетину якого передбачено п.п.8.5.1 або п.13 ПДР, однак вивчення положень згаданих норм можна сказати, що вони жодним чином не регулюють порядок перетину подвійної суцільної лінії, а тому їх зазначення у спірній постанові є неправильним. Щодо самого змісту правопорушення також необхідно відмітити, що у постанові не зазначено як саме він перетнув подвійну суцільну лінію: не вказано із якого напрямку він рухався та повернувши в яку сторону він перетнув лінію. Не зазначення таких елементарних відомостей у Постанові позбавляє як суд так і його повноцінно з'ясувати всі фактичні обставини адміністративного правопорушення. Також, зазначає, що у Постанові серії БР №462892 усупереч імперативним вимогам ч.3 ст.283 Кодексу України про адміністративні правопорушення не зазначено жодної інформації про застосування працівником патрульної поліції засобу відеофіксації, а тому не є доказом у межах даної адміністративної справи. Оскільки працівником патрульної поліції винесено постанову про порушення ним вимог ПДР, а саме: перетину подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки, та оскільки відеофіксація проводилась в той час коли він уже порушив вимоги чинного законодавства, тому проведення відеофіксації його дій аж ніяк не відносяться до превентивних поліцейських заходів і ніяким чином не служать виконанню основних завдань поліції та зміцненню законності та верховенства права. Також, звертає увагу на те, що згоди на знімання його на фото, - кіно -, теле чи відеоплівку не давав, а тому таку фіксацію необхідно вважати такою, що суперечить вимогам законодавства, а отже не є доказом в контексті понять Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кодексу адміністративного судочинства України. Звертає увагу на те, що розмір накладеного на нього адміністративного стягнення у Постанові серії БР №462892 суб'єктом владних повноважень визначено у виді конкретної грошової суми, що у свою чергу не передбачено положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також у адміністративному позові ОСОБА_3 зазначає, що існує законодавчо встановлений типовий зразок Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

-2-

яким повинні користуватися працівники патрульної поліції при оформленні відповідних адміністративних правопорушень. Даний типовий зразок має свою логічну побудову, реквізити, порядок та механізм заповнення, вимоги до змісту внесеної до неї інформації. Однак, у Постанові серії БР №462892 інформація про його місце проживання записані не друкованими літерами нерозбірливим почерком . Крім того, у Постанові серії БР №462892 номерний знак транспортного засобу зазначено як АО 9596 АХ, хоча він керує транспортним засобом марки Тойота моделі Кемрі із державними номерними знаком АО 99 96 АХ, а отже зазначені у постанові дані транспортного засобу не відповідають дійсності. Фактично постанова містить дані іншого транспортного засобу із подібними, але іншими даними. Отже, дана невідповідність Постанови серії БР №462892 встановленому чинним законодавством, а саме імперативним нормам Інструкції, у свою чергу є свідченням недотримання відповідачем вимог ч.2 ст. 19 Конституції України, а отже дії інспектора необхідно вважати незаконними. Тому на підставі вищенаведеного він (ОСОБА_1) звертається до суду та просить визнати дії інспектора роти №2 взводу №1 батальйону УПП в м.Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_2 неправомірними, Постанову серії БР №462892 від 08 січня 2018 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Позивач - ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, адміністративний позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задоволити.

Відповідачі - представник управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві та інспектор роти №2 взводу №1 батальйону УПП в містах Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, відзив на адміністративний позов не подали, а тому суд знаходить за можливе розглянути справу за правила спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серії БР №462892 від 08 січня 2018 року, складеної інспектором роти №2 взводу №1 батальйону УПП у містах Ужгород та Мукачево ОСОБА_2, до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу у розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень, притягнуто ОСОБА_1, за те, що о 10 годині 00 хвилин - 08 січня 2018 року він керуючи автомобілем марки Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_1 в м.Мукачево по вул.Миру біля буд.№24 перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 13, чим порушив пункт 8.5.1 Правил дорожнього руху України.

Згідно частин 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1,3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як передбачено статтею 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає

-3-

відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Диспозицією частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачено, що за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Також суд звертає увагу на зміст пункту 5 Розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом за №1395 Міністерства внутрішніх справи України від 07 листопада 2015 року, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу XIII цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

У свою чергу, Постанова серії БР №462892 складеної інспектором роти №2 взводу №1 батальйону УПП в містах Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_2 містить неточності відомості щодо транспортного засобу (невірно зазначено державний номерний знак транспортного засобу) і не відповідає вимогам пункту 5 Розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

-4-

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як передбачено частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин відповідач у справі зобовязаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху відповідними доказами.

При цьому, для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був відносним і допустимим. Відносний доказ - це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж фактичні дані - це дані, які маючи зв'язок із фактами предмета доведення, здатні підтвердити існування чи відсутність доказуваних фактів. А допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також, коли законодавець допускає його використання.

Таким чином, відповідачем жодного належного та допустимого доказу, що передбачено статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України і який би підтверджував факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення - суду не представлено.

Так, відповідно до частин 1 та 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

При таких обставинах встановити в судовому засіданні правомірність прийнятого відповідачем рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення не можливо, а тому вимоги позивача ОСОБА_1 є підставними і такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 25, 46, 77, 241-246, 250, 251, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.256, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання дій особи неправомірними, скасування постанови та закриття провадження у справі - задоволити.

Визнати дії інспектора роти №2 взводу №1 батальйону УПП в м.Ужгоррді та м.Мукачево ОСОБА_2 неправомірними.

Постанову Серії БР №462892 від 08 січня 2018 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу у розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень 00 копійок - скасувати, а провадження у справі - закрити.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення.

Головуючий М.М.Пак