Справа № 335/15642/17
Суддя: Шалагінова А. В.
Дата ухвалення: 2018-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(в порядку спрощеного позовного провадження)

19 січня 2018 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Шалагінова А.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними рішень про відмову в призначення пенсії за віком та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

14.12.2017 представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними рішення про відмову в призначення пенсії за віком та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначав, що до квітня 1993 року позивачі проживали у м. Запоріжжі по бул. Шевченко, 24/17, надалі виїхали на постійне проживання до Ізраїлю, де перебували на консульському обліку посольства України в державні Ізраїль. 07.11.2017 представник позивачів звернувся до відповідача із заявами про призначення пенсій за віком, та надав всі необхідні документи для призначення пенсії. Рішеннями відповідача від 15.11.2017 № 53/3913/05 та № 54/3912/05 в призначенні пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено, у звязку з відсутністю документів, що засвідчують місце проживання (реєстрації) останніх. Представник позивачів вважає такі рішення протиправними у звязку з тим, що позивачі є громадянами України, мають відповідний страховий стаж, а право громадянина на призначення йому пенсії не може повязуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні.

З наведених підстав представник позивачів просив визнати протиправними рішення відповідача від 15.11.2017 № 53/3913/05 та віл 15.11.2017 № 54/3912/05 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1, та ОСОБА_2, та зобовязати відповідача призначити і виплачувати позивачам пенсію за віком, з врахуванням страхового стажу, заробітної плати для обчислення пенсії, з дати звернення 07.11.2017 на визначені пенсіонерами банківські рахунки.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.12.2017 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі.

18.01.2018 від Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя до суду надійшов письмовий відзив, в якому відповідач із посиланням на норми діючого законодавства просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі у звязку з відсутністю документів, які засвідчують місце проживання (реєстрації) в Україні. На теперішній час угоди між Урядом України та Урядом Ізраїлю в галузі пенсійного забезпечення не укладено, проте Міністерством соціальної політики України спільно з Пенсійним фондом України проводиться робота щодо підготовки нормативно-правових актів, якими будуть передбачені умови, норми і механізм виплати пенсій громадянам, які проживають в інших країнах. З вказаних підстав представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до приписів статей 257 та 263 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядалося за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Позивач - 1 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, є громадянином України, що підтверджується закордонним паспортом громадянина України КР004857, виданим 18.11.2010. На сторінці 5 паспорта зазначено про постійне проживання позивача в країні Ізраїль з 1993 року (а.с. 14).

Позивач - 2 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, є громадянкою України, що підтверджується закордонним паспортом громадянина України КР004858, виданим 18.11.2010. На сторінці 5 паспорта зазначено про постійне її проживання в країні Ізраїль з 1993 року (а.с. 15).

07.11.2017 представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_4 звернулася до Центрального обєднаного управління ПФУ м. Запоріжжя із заявами про призначення пенсії за віком своїм довірителям. До заяви представником позивачів надано нотаріально посвідчені копії довіреності, паспорта, свідоцтва про укладення шлюбу, диплому, нотаріально посвідчені копії трудових книжок, копії карток платників податків та оригінал для звіряння, копії та оригінали паспортів представника та довірителів (а.с. 7, 8). Зазначені копії цих документів приєднанні до матеріалів справи (а.с. 9-17).

15.11.2017 Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя прийняло рішення № 53/3913/05 та № 54/3912/05 про відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в призначенні пенсії за віком як особам, які виїхали на постійне місце проживання за межі України, відповідно до п. 2.22 розділу ІІ Порядку № 22-1 у звязку з відсутністю документа, що засвідчує місце реєстрації особи на території України (а.с. 5, 6).

У звязку з відмовою відповідачем у призначенні пенсії за віком представник позивачів звернувся до суду з даним позовом в межах строку, передбаченого ч. 2 ст. 122 КАС України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 44 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV визначений порядок звернення громадян України за призначенням (перерахунком) пенсії.

Заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Статтею 51 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1 у відповідності до пункту 12 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 №121, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі за текстом Порядок № 22-1).

Відповідно до абз. 1 п. 1.1 розділу І цього Порядку, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сімї у звязку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, обєднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Розділом ІІ Порядку № 22-1 визначено, які документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.

Так, п. 2.1. цього розділу визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообовязкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637;

3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року;

4) документи про місце проживання (реєстрації) особи.

Пунктом 2.9 розділу ІІ Порядку № 22-1 визначено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна предявити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

За приписами п. 2.22 розділу ІІ цього Порядку, за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання.

Згідно з п. 2.23 цього розділу Порядку № 22-1 документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Пунктом 2.25 розділу ІІ Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про виплату пенсії у звязку з виїздом за кордон подається паспорт громадянина України для виїзду за кордон з відповідним записом про виїзд на постійне місце проживання за кордон, паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, та довідка або інший документ про зняття з реєстрації місця проживання в Україні.

Отже, Порядком № 22-1, встановлено, що необхідною умовою для реалізації особою права на отримання пенсії є реєстрація її місця проживання на території України.

Як випливає зі спірних рішень відповідача, підставою для відмови позивачам в призначенні пенсії за віком як особі, яка виїхала на постійне місце проживання за межі України є відсутність документу, що засвідчує місце реєстрації особи на території України з посиланням відповідача на п. 2.22 розділу ІІ Порядку № 22-1.

Однак, суд не погоджується з такою підставою для відмови в призначенні пенсії за віком та посиланням представника відповідача у своєму відзиві на не укладення угоди між Урядом України та Урядом Ізраїлю в галузі пенсійного забезпечення, якими будуть передбачені умови, норми і механізм виплати пенсій громадянам, які проживають в інших країнах з огляду на таке.

Як вже зазначено судом вище, пунктом 2.25 розділу ІІ Порядку № 22-1 чітко визначено, що до заяви про виплату пенсії у звязку з виїздом за кордон подається паспорт громадянина України для виїзду за кордон з відповідним записом про виїзд на постійне місце проживання за кордон та довідка або інший документ про зняття з реєстрації місця проживання в Україні.

В матеріалах справи містяться докази надання до Центрального обєднаного Пенсійного фонду України м. Запоріжжя паспортів громадян України (позивачів) для виїзду за кордон з відповідним записом про виїзд на постійне місце проживання за кордон, в яких містяться відмітки про їх постійне проживання в країні Ізраїль з 1993 року.

При цьому, суд зазначає, що статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Конституції України, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

Положеннями статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

При цьому, Конституційний Суд України в рішенні від 07.10.2009 № 25-рп/2009 визнав такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання (перебування) за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір.

Зокрема, в пункті 3.3 цього рішення зазначено, що оспорюваними нормами Закону конституційне право на соціальний захист поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення.

Таким чином, держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору.

Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Отже, виїзд на постійне місце проживання за межі України особи, яка звертається до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії за віком не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту, у тому числі отримання пенсії.

Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 15.11.2017 за № 53/3913/05 та № 54/3912/05 про відмову в призначенні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пенсії за віком є неправомірними, оскільки проживаючи в країні Ізраїль, як громадяни України, позивачі мають такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії за ознакою місця проживання. Отже, у звязку з тим, що спірні рішення відповідача є протиправними, необґрунтованими та такими, що не відповідають критеріям правомірності, які ставляться до рішень субєктів владних повноважень ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому підлягають скасуванню.

Крім цього, суд вважає, що для належного захисту порушених прав позивачів необхідно зобов'язати відповідача призначити та виплачувати позивачам пенсію за віком відповідно до поданих ними заяв.

Разом із тим, стосовно позовної вимоги про зобовязання відповідача призначити та виплачувати позивачам пенсію за віком саме з врахуванням страхового стажу, заробітної плати для обчислення пенсії та підвищення розміру пенсії згідно з ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з дати звернення суд зазначає таке.

Абзац 2 п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачає, що при відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня.

Оскільки Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя при прийнятті заяв про призначення пенсій та прийнятті спірних рішень не розглядало питання про призначення позивачам пенсій за віком, саме з врахуванням страхового стажу, заробітної плати для обчислення пенсії та підвищення розміру пенсії згідно з ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», тому ці вимоги є передчасними.

До того ж, слід зазначити, що суд не може підміняти повноваження субєкта владних повноважень з приводу дати призначення та виплати пенсіонерам пенсії за віком, оскільки ці повноваження є дискреційними, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

За таких обставин позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 3, 8, 9, 14, 15, 19, 32, 43, 59, 72-77, 90, 94, 139, 143, 160, 168, 189, 243-246, 255, 257, 258, 262, 293, 295, 370, пп. 10 п. 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 15 листопада 2017 року № 53/3913/05 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 15 листопада 2017 року № 54/3912/05 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_2.

Зобовязати Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на визначений пенсіонером банківський рахунок відповідно до заяви про призначення пенсії від 7 листопада 2017 року.

Зобовязати Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити та виплачувати ОСОБА_2 пенсію за віком на визначений пенсіонером банківський рахунок відповідно до заяви про призначення пенсії від 7 листопада 2017 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

Рішення прийнято за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні та складено у повному обсязі 19 січня 2018 р.

Рішення може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Шалагінова