Справа № 310/6427/17
Суддя: Дністрян О. М.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/6427/17
РІШЕННЯ

Іменем України

31 січня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді..........ОСОБА_1,

при секретарі…………..ОСОБА_2,

за участю позивача та його представника адвоката ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що він є громадянином України, отримує пенсію за віком, з жовтня 2014 року перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області, як отримувач пенсії, у грудні 2014 року Управлінням соціального захисту населення Мирноградської міської ради був взятий на облік внутрішньо переміщених осіб, зареєструвавши місце свого перебування у м. Мирноград (м.Димитрово) Донецької області. У квітні 2017 року зареєстрував своє місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1/Патріотична, 6.38/2, кв.2. Згідно довідки №736 від 21.04.2017р. УПСЗН виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області він відповідно до пп.1 п.1 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» надав заяву про відмову від довідки внутрішньо переміщеної особи. З квітня 2017 року він перебуває на обліку в Бердянському об'єднаному

управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, як отримувач пенсії за віком, на підставі поданої заяви про запит пенсійної справи за новим місцем проживання. З цього часу відповідач нараховував йому пенсійне забезпечення та перераховував належні до виплати суми на його банківський рахунок. В серпні 2017 року без будь-яких пояснень відповідачем було припинено виплату пенсії. При цьому жодного рішення про припинення виплати пенсії, прийняття якого передбачено ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», він не отримував. В листі від 23.08.2.017р. № 167/Г-4 відповідач надав роз'яснення, що для відновлення виплати пенсії необхідно надати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у наданні статусу внутрішньо переміщеної особи, оформлене відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509. Позивач вважає такі дії відповідача щодо припинення виплати пенсії з 01 серпня 2017 року протиправними. Він є громадянином України і, у відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за наявності відповідного страхового стажу, набув право на отримання пенсії за віком, яка була йому призначена у 1991 року. Частиною 1 ст 49 цього Закону встановлений перелік підстав для припинення пенсії, який є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом. Між тим, відповідачем не зазначено, яка саме з підстав, визначених наведеною нормою Закону, слугувала припиненню виплати йому пенсії. Також відповідачем не вказано й будь-якої іншої норми Закону, яка б визнавала таку підставу припинення виплати пенсії, як відсутність довідки внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у надані статусу ВПО, оформлене відповідно до Порядку № 509. Після реєстрації місця проживання у м.Бердянськ та відмови від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, він особисто звернувся до відповідача з заявою про запит пенсійної справи за новим місцем проживання та поновлення пенсії, при цьому ним було пред'явлено свій паспорт громадянина України. Законом «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не передбачено такої підстави припинення виплати раніше призначеної пенсії, як відсутність довідки внутрішньо переміщеної особи, а з моменту реєстрації ним постійного місця проживання у м.Бердянськ і відмови від статусу внутрішньо переміщеної особи характер правовідносин між ним та відповідачем змінився, а відтак і їх законодавче регулювання також. Зокрема, з вказаного часу до спірних правовідносин не підлягало взагалі застосуванню законодавство, яким врегульовано питання виплати (відновлення) пенсії внутрішньо переміщеним особам за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, як от Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365. Тому вважає, що у відповідача були відсутні законні підстави для припинення виплат призначеної йому пенсії та покладення на нього обов'язку щодо надання довідки про взяття на облік, як внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову від довідки. Своїми діями відповідач фактично змінює умови реалізації права на отримання пенсії та тим самим виходить за межі своїх повноважень з порушенням норм діючого законодавства України. Таке обмеження прямо порушує його право на соціальний захист та є дискримінаційним. Держава, відповідно до конституційних принципів, зобов'язана гарантувати право громадянина на одержання призначеної йому пенсії незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, та незалежно від того має ця особа статус внутрішньо переміщеної особи або ні. Просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо припинення з 01 серпня 2017 року виплати йому пенсії та зобов'язати відповідача поновити йому виплату пенсії з 01 серпня 2017 року.

Позивач та його представник адвокат ОСОБА_3 (ордер АА № 086257 від 30.01.2018р.) у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 (довіреність № 18381/07 від 15.12.2017р.) в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, крім того, надала письмові заперечення, в яких зазначено, що ОСОБА_5 звернувся до їх управління 21.04.2017р. з письмовою заявою на запит пенсійної справи з Управління Пенсійного фонду України у м. Мирнограді (Димитров) Донецької області, надав паспорт та ідентифікаційний код, та копію довідки Управління праці та соціального захисту населення Бердянської міської ради № 736 від 21.04.2017 року про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, підставою до видачі якої слугувала особиста заява пенсіонера. Пенсійну справу поставлено на облік в Бердянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Пенсія позивачу виплачувалась об'єднаним управлінням до серпня 2017 року. В липні 2017 року при проведенні об'єднаним управлінням перевірки пенсійних справ осіб вказаної категорії було виявлено факт порушення чинного законодавства Управлінням праці та соціального захисту населення Бердянської міської ради в частині вирішення питання скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб. Так, зокрема, підставою для скасування довідки, згідно ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа подала заяву про відмову від довідки. Відповідно до п.8 Порядку 509 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 352, рішення про відмову у видачі довідки, з обов'язковим зазначенням підстав для відмови, підписується керівником уповноваженого органу з питань соціального захисту населення та видається заявнику. В даному разі при відмові позивача від довідки вказаний документ відсутній. Замість вказаного рішення, позивач надав до об'єднаного управління вказану довідку № 736 від 21.04.2017 року. У випадках, коли місце проживання (реєстрація в паспорті або довідка уповноважених органів з місця проживання/реєстрації) осіб, без реєстрації внутрішнього переміщення, є підконтрольна українській владі територія, та в територіальному управлінні Пенсійного фонду є паперові пенсійні справи, пенсія таким особам виплачується на загальних підставах. Оскільки пенсія позивачу виплачується згідно електронної пенсійної справи, підстави для виплати пенсії на загальних підставах відсутні. Окрім того, згідно до того ж пункту 8 порядку 509 передбачено, що заявнику може бути відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, зокрема, у разі відсутності обставин, що спричинили внутрішнє переміщення. Заява позивача про відмову від реєстрації та наявність в паспорті реєстрації місця проживання на території, яка контролюється українською владою, після 01.04.2014 року не може слугувати підставою письмової відмови у взятті на облік в порядку, встановленому Постановою 509, оскільки на момент переміщення особи вказані обставини існували і вони не змогли зникнути, тому що особа з вказаних підстав залишається на території, підконтрольній українській владі. А місце її наступної реєстрації на цій території є наслідком переміщення з вказаних підстав. Позивач намагається ввести суд в оману, стверджуючи, що провина за припинення виплати йому пенсії лежить на відповідачеві, в той же час не бажаючи вчинити певні дії з метою усунення ним самим обставин, які призвели до зупинення пенсійних виплат. Як витікає з тексту адміністративного позову, з моменту припинення виплат з метою з'ясування вказаного питання позивач звертався з письмовою заявою до об'єднаного управління за роз'ясненням причин припинення виплати йому пенсії. У відповіді № 167/Л-4 від 23.08.2017 р. на його звернення йому були доведені до відома причини зупинення виплати пенсії, та дії, які позивачу належить вчинити для її поновлення. Позивачем повністю проігноровані з незрозумілих відповідачу причин рекомендації щодо вирішення питання поновлення виплат, викладені вище. Просили відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно ч.1 до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Статтею 46 ОСОБА_6 України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на ОСОБА_6 України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

У відповідності до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та перебуває на обліку в Бердянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Запорізької області на підставі поданої заяви про взяття на облік за новим місцем проживання. Пенсія виплачується на підставі електронної пенсійної справи, так як паперова пенсійна справа знаходиться на території, яка на даний час не підконтрольна українській владі та отримати її немає можливості, в зв'язку з проведенням антитерористичних операцій.

20 квітня 2017 року ОСОБА_5 зареєструвався за адресою: м. Бердянськ Запорізької області, вул. Гетьманська/ПатріотичнаАДРЕСА_1 (а.с.8).

Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 21 квітня 2017 року № 736, ОСОБА_5 відмовився від статусу внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до положень ст. 3 ОСОБА_6 України людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених ОСОБА_6 межах і відповідно до Законів України (ст. 8 ОСОБА_6 України).

ОСОБА_6 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_6 і повинні відповідати їй. ОСОБА_6 України є нормами прямої дії (ст. 8 ОСОБА_6).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ОСОБА_6 України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_6 та законами України.

За висновками, наведеними в рішенні Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року у справі № 1-32/2009 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності ОСОБА_6 України (конституційності) положень п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави (ст.ст. 1, 3 ОСОБА_6 України).

До конституційного права на соціальний захист враховується і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у звязку з трудовою діяльністю, що були заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення ст. 24 ОСОБА_6 України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не можуть бути обмежені за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Держава відповідно до конституційних принципів зобовязана гарантувати право громадянина на одержання призначеної йому пенсії незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія.

Отже, зміна пенсіонером місця проживання не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту, а саме отримання пенсії.

За змістом ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону.

Таким чином, враховуючи приписи вказаної норми, підтвердженням статусу внутрішньо переміщеної особи є довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково.

Згідно паспорту громадянина України ОСОБА_5 (а.с.8), позивача зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2/ПатріотичнаАДРЕСА_1.

Таким чином, враховуючи приписи ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та довідку Управління праці та соціального захисту населення Бердянської міської ради від 21 квітня 2017 року № 736, позивач втратив статус внутрішньо переміщеної особи.

21 квітня 2017 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою, згідно якої повідомив про зміну реєстрації його місця проживання.

Згідно листа від 23 серпня 2017 року № 167/Г-4 (а.с.12) відповідачем було розяснено, що ОСОБА_5 для відновлення пенсії необхідно надати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у наданні такої довідки.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між субєктами системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

У ст. 49 вказаного Закону зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після зясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 35 та ст. 46 цього Закону.

Аналіз вищенаведеної норми свідчить про те, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення та лише з підстав, визначених ст. 49 вказаного Закону.

В порушенням наведених приписів ст. 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» відповідачем рішення щодо припинення виплати пенсії позивачу не приймалося.

За таких підстав суд приходить до висновку, що відповідач, не здійснюючи виплату позивачу пенсії з 01 серпня 2017 діє не на підставі та не у спосіб, що передбачені ОСОБА_6 та Законами України, чим порушив конституційне право позивача на соціальний захист право на отримання пенсії, тому суд вважає, що його позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 6-10, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо невиплати пенсії за віком ОСОБА_5 з 01 серпня 2017 року.

Зобов'язати Бердянське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71118, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Консульська, 23-л, ) поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІН НОМЕР_1 (71107, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Гетьманська/Патріотична, б.38/2, кв. 2) з 01 серпня 2017 року.

Рішення може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде виготовлено 05 лютого 2018 року.

Суддя ОСОБА_1