Справа № 694/1460/17
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 694/1460/17 Суддя (судді) першої інстанції: Дудніченко Володимир Михайлович
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 20 грудня 2017 року (повний текст рішення виготовлено 20.12.2017) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора УПП в м. Києві ДПП НПУ Привалової Олени Ігорівни, третя особа, що не заявляє самостійних вимог Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Звенигородського районного суду Черкаської області з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії №235503 від 12 листопада 2017 року винесену інспектором поліції УПП в м. Києві Національної поліції України рядовим поліції Приваловою Оленою Ігорівною про визнання винним ОСОБА_2, паспорт серія НОМЕР_1 виданий Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області від 28.08.1997 року в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного штрафу в розмірі 510 грн.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 20 грудня 2017 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог. Однак, в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує тільки на протиправне стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд заяви за відсутності сторін.

Згідно ч. 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою серії АР № 235503 від 12 листопада 2017 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки винесена щодо особи, що не керувала транспортним засобом та не вчиняла адміністративного правопорушення.

Надаючи правову оцінку встановленим по справі обставинам та фактам, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до Правил дорожнього руху України, а саме пп. ґ п.15.9 зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м. від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Відповідальність за порушення приписів пп. ґ п.15.9 Правил, визначена ч.3 с.122 КУпАП, згідно якої порушення правил, зокрема, зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції - ч.2 ст. 258 КУпАП.

Статтею 268 КУпАП визначає права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Законами України може бути передбачено й інші випадки, коли явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в орган (до посадової особи), який вирішує справу, є обов'язковою.

Положеннями статті 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127 1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень.

Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10 Інструкції).

Згідно ч.4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Остання, наразі, містить вимоги до змісту постанови про правопорушення. Так, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що постановою Інспектора УПП в м. Києві ДПП НПУ Привалової Олени Ігорівни у справі про адміністративне правопорушення АР № 235503 від 12 листопада 2017 року, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено стягнення у розмірі 510 грн.

В оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_2 керуючи автомобілем Skoda Octavia державний номерний знак НОМЕР_2, 12 листопада 2017 року о 18 годині 45 в місті Києві на перехресті вулиць Хрещатик та вулиці Хмельницького здійснив стоянку на перехресті, суттєво заважав руху інших транспортних засобів, чим порушив пункт 22.1 Правил дорожнього руху.

Як вбачається з доводів позову, 12 листопада 2017 року транспортним засобом Skoda Octavia керував син позивача ОСОБА_5, а не позивач.

З пояснень свідків наданих суду першої інстанції вбачається, 12 листопада 2017 року на протязі дня вони бачили свого сусіда ОСОБА_2 по місцю проживання в м. Звенигородка.

Наразі, колегія суддів, звертає увагу, що в оскаржуваній постанові зазначено наступні відомості щодо особи яка керувала транспортним засобом: рік народження - ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідчення водія НОМЕР_3. Зазначене посвідчення водія належить ОСОБА_5.

Відтак, постанова у справі про притягнення до адміністративної відповідальності складена щодо іншої особи.

Разом з тим, будь-яких об'єктивних доказів, як то показання технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, свідчень або інших відомостей, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху відповідачем зібрано не було.

Відтак, вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП, а саме, порушення правил стоянки, саме позивачем не підтверджується жодним доказом.

Не містить таких і апеляційна скарга.

Відповідно, постанова у справі про адміністративне правопорушення АР № 235503 від 12 листопада 2017 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо розподілу судових витрат судом першої інстанції, колегія суддів звертає увагу на наступне.

У відповідності до ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Верховний Суд України у постановах від 13 грудня 2016 року у справі № 21-1410а16 та від 31 січня 2017 року у справі № 298/1232/15-а висловив правовий висновок щодо застосування положень законодавства, які регулюють відносини, пов'язані зі сплатою судового збору у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Зокрема, Верховний Суд України зазначив, що у справах про оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288, КУпАП, статей 2-4 Закону України "Про судовий збір" позивач звільняється від сплати судового збору. КУпАП дає вичерпний перелік осіб, які можуть мати статус позивача у справах про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення і на цій підставі не повинні сплачувати судовий збір при зверненні до суду першої інстанції.

У випадку незгоди із судовим рішенням, прийнятим за наслідками розгляду справи цієї категорії, позивач вправі оскаржити його в апеляційному порядку. Однаковою мірою це стосується й відповідача у спірних правовідносинах, оскільки він як рівноправна сторона в адміністративній справі також має право на апеляційне/касаційне оскарження судового рішення.

За таких обставин, стягнення судового збору з Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції судом першої інстанції є помилковим.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування в частині стягнення з Управління патрульної поліції в м. Києві Національної поліції України в дохід Держави 640 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 243, 310, 315, 317, 321, 322, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 20 грудня 2017 року скасувати в частині стягнення з Управління патрульної поліції в м. Києві Національної поліції України в дохід Держави 640 грн. судового збору.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не може бути оскаржена.

Повний текст постанови складено 05 лютого 2018 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді А.Ю Кучма

Л.В.Бєлова