Справа № 806/2560/17
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Черноліхов С.В.
Суддя-доповідач:Шевчук С.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"05" лютого 2018 р. Справа № 806/2560/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Національного центру управління та випробувань космічних засобів в особі Головного центру спеціального контролю на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "10" жовтня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Національного центру управління та випробувань космічних засобів про визнання неправомірними бездіяльність та рішення, зобов'язання нарахувати та виплатити одноразову грошову винагороду , -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до Національного центру управління та випробувань космічних засобів в особі Головного центру спеціального контролю, у якому просив визнати неправомірною бездіяльність і відмову у виплаті одноразової грошової винагороди та зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити йому одноразову грошову винагороду за 25 років безперервної військової служби.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він проходить дійсну військову службу за контрактом та перебуває на грошовому забезпеченні у Головному центрі спеціального контролю на посаді начальника сектору технічного захисту інформації. Зазначив, що строк його безперервної військової служби складає 25 років, тому він має право на отримання одноразової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 7 листопада 2007 року "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу". Позивач вказав, що подав рапорт з проханням про виплату одноразової грошової допомоги, на що отримав відмову відповідача, у зв'язку з чим вважає неправомірною бездіяльність та саму відмову у виплаті одноразової грошової винагороди за 25 років безперервної військової служби в Збройних Силах України.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Визнано протиправною відмову Національного центру управління та випробувань космічних засобів у виплаті ОСОБА_3 одноразової грошової винагороди за 25 років безперервної військової служби у Збройних Силах України.

Зобов'язано Національний центр управління та випробувань космічних засобів нарахувати та виплатити ОСОБА_3 одноразову грошову винагороду за 25 років безперервної військової служби у Збройних Силах України.

Не погоджуючись з постановою Головний центр спеціального контролю Національного центру управління випробувань космічних засобів подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволені позову. Посилається на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 р. №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" визначено вичерпний перелік органів де така винагорода за тривалість безперервної військової служби, як одноразовий додатковий вид грошового забезпечення військовослужбовців, виплаті працівникам Державного космічного агентства України не передбачена. Крім того вказав, що посилання позивача на порядок виплати що встановлений Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України є необґрунтованим, оскільки Головний центр спеціального контролю не є установою Збройних сил України. Окрім того, посилається на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач проходив службу саме у Головному центрі спеціального контролю, а тому не перебував на грошовому забезпечені у Національному центрі управління та випробувань космічних засобів.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Судом встановлено, що майор ОСОБА_3 проходить військову службу за контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах офіцерського складу, укладеним з Міністерством оборони України, на даний час перебуває на посаді начальника сектора технічного захисту інформації відділу інформаційної безпеки Головного центру спеціального контролю(а.с.12,13).

Станом на 01 серпня 2017 року строк безперервної військової служби позивача становив 25 років, що підтверджується витягом з послужної картки майора ОСОБА_3 (а.с.7).

04 вересня 2017 року позивач подав рапорт про виплату одноразової грошової винагороди за вказаний строк служби , однак у виплаті йому було відмовлено. При цьому відповідач посилався на те, що чинне законодавство не передбачає виплати такої винагороди військовослужбовцям, які відряджені до державних органів, установ та організацій тому для здійснення виплати не має підстав.

Не погоджуючись з рішенням відповідача , позивач звернувся до суду з позовом у даній справі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновків про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання неправомірними бездіяльності і відмови Національного центру управління та випробувань космічних засобів у виплаті ОСОБА_3 одноразової винагороди за тривалість військової служби, а також зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві таку винагороду.

Надаючи оцінку встановленим судом обставинам справи, висновкам суду першої інстанції , колегія суддів зазначає таке.

Згідно частини 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі Закон України №2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 7 статті 9 Закону України №2011-XII визначено, що за військовослужбовцями, відрядженими до державних органів, підприємств, установ, організацій, зберігаються всі види забезпечення, передбачені статтями 9 і 9-1 цього Закону, гарантії та пільги, що надаються за рахунок коштів, призначених у Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, Державної спеціальної служби транспорту. Перелік посад, які можуть бути заміщені військовослужбовцями у цих державних органах, підприємствах, установах, організаціях, затверджується Президентом України.

Абзацами першим та другим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №104 від 7 лютого 2001 року "Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ та організацій" встановлено, що військовослужбовцям, особам начальницького складу органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, особового складу органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби. При цьому грошове забезпечення виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій, а також окладів за військовими (спеціальними) званнями і надбавки за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби.

Абзацом третім пункту 1 наведеної постанови визначені винятки з правил встановлених абзацами першим та другим пункту 1, а саме: виплата одноразової грошової винагороди за підтримання високої бойової готовності військ, зразкове виконання службових обов'язків і бездоганну дисципліну відрядженим військовослужбовцям не провадиться.

Враховуючи наведені норми права, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що для військовослужбовців передбачено право отримувати певні додаткові види грошового забезпечення, в тому числі і одноразову грошову допомогу за безперервну військову службу. Винятком з правила є виплата одноразової грошової винагороди за підтримання високої бойової готовності військ, зразкове виконання службових обов'язків і бездоганну дисципліну відрядженим військовослужбовця.

Крім того, відповідно до Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України №1053 від 7 листопада 2001 року, за відрядженими військовослужбовцями та членами їх сімей зберігаються всі гарантії та пільги, передбачені законодавством. Виплата посадових окладів, окладів за військовим званням, надбавки за вислугу років, матеріальної допомоги, а також преміювання відряджених військовослужбовців здійснюється за рахунок органів виконавчої влади, інших цивільних установ, до яких вони відряджені, за розмірами, встановленими законодавством. Виплата одноразової грошової винагороди відрядженим військовослужбовцям за підтримання високої бойової готовності військ, зразкове виконання службових обов'язків і бездоганну дисципліну не здійснюється.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач має право на отримання грошової винагороди за 25 років безперервної військової служби, виплата якої військовослужбовцям передбачена додатком №25 до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позов обґрунтовано пред'явлено до Національного центру управління та випробувань космічних засобів, філією якого є Головний центр спеціального контролю, в якому позивач проходить службу.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання неправомірною відмову Національного центру управління та випробувань космічних засобів у виплаті ОСОБА_3 одноразової винагороди за тривалість військової служби, а також зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві таку винагороду.

Постанова суду прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національний центр управління та випробувань космічних засобів в особі Головного центру спеціального контролю залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "10" жовтня 2017 р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Повне судове рішення складено "06" лютого 2018 р.