Справа № 727/9591/17
Суддя: Чебан В. М.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/9591/17
Провадження № 2-а/727/41/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі Меренчук Р.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

за участю представників відповідача Брезіцького М.М., Замерзляк О.В.

за участю третьої особи Гоголь М.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, де третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача виступає Інспектор роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м.Чернівці лейтенант поліції Гоголь Михайло Дмитрович, про скасування рішення службової особи суб'єкту владних повноважень, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, де третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача виступає Інспектор роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м.Чернівці лейтенант поліції Гоголь Михайло Дмитрович, про скасування рішення службової особи суб'єкту владних повноважень до відповідача Управління патрульної поліції в м.Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, посилаючись на те, що 19.09.2017 інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції м. Чернівці лейтенантом поліції Гоголем М.Д. було винесено постанову серії БР №230142 про притягнення позивача, ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Виходячи зі змісту постанови на думку лейтенанта поліції Гоголя М.Д. позивач, ОСОБА_1, порушив п. 2.9Д Правил дорожнього руху України, а саме: керував транспортним засобом та розмовляв по мобільному телефону.

Позивач вважає, що винесена інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції м.Чернівці лейтенантом поліції Гоголем М.Д., постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БР №230142 від 19.09.2017 року є незаконною, необґрунтованою та викладені в постанові обставини не відповідають дійсності, а тому підлягає скасуванню.

Вказує, що 19.09.2017 року близько 13 год. 30 хв., позивач, рухаючись на власному транспортному засобі по площі Соборній в м.Чернівці в напрямку перехрестя вулиць 29 березня та вулиці Нагірної, був зупинений екіпажем патрульної поліції. Після зупинки, до нього підійшов інспектор роти №1 батальйону Управління патрульної поліції м.Чернівці лейтенант поліції Гоголь М.Д. та пояснив, що нібито він не надав перевагу в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі в напрямку вул.Героїв Майдану, чим порушив Правила дорожнього руху України і попросив пред'явити водійське посвідчення, технічний паспорт на автомобіль та страховий поліс. Позивач пояснив інспектору, що жодних Правила дорожнього руху України не порушував, а автомобіль який рухався по головній дорозі подавши йому сигнал ближнім світлом фар, пропустив позивача, та, відповідно, надав йому перевагу в русі, тому позивач продовжив рух.

Стверджує, що після пояснень позивача, інспектор поліції змінив підставу зупинки та повідомив, що він бачив як позивач розмовляв по мобільному телефону, під час керування автомобілем. На це, останній повідомив поліцейському, що по телефону не розмовляв, а він у свою чергу лише шукає підстави для перевірки реєстраційних документів. Крім цього, позивач запитав інспектора, як він міг бачити, що відбувається в салоні автомобіля, якщо патрульний автомобіль поліції рухався позаду автомобіля, який надав позивачу перевагу в русі, тобто у них була перешкода для візуального спостереження руху автомобіля ОСОБА_1, а тим більше, щоб бачити події, які відбувались в салоні автомобіля позивача, на що поліцейський повідомив, що він бачив, як позивач розмовляв по телефону та нічого позивачу пояснювати не зобов'язаний.

Також в автомобілі позивача перебувала його дружина - ОСОБА_8 з малолітньою дитиною. Дружина позивача також почала пояснювати поліцейським, що вони помиляються, а позивач під час керування автомобілем не користувався мобільним телефоном і не розмовляв по мобільному телефону.

Звертає увагу суду на те, що незважаючи на викладене, поліцейський Гоголь М.Д. повідомив, що він все одно складе постанову, а пояснення позивача та його дружини для нього значення не мають. У зв'язку з цим він висловив вимогу надати йому реєстраційні документи на автомобіль і посвідчення водія. Виконуючи вимогу працівника поліції, позивач надав вказані документи та попросив надати аркуш паперу для написання письмових пояснень і лише після цього приймати рішення про винесення постанови.

Стверджує, що інспектор поліції ОСОБА_9 надав йому аркуш паперу, однак одразу приступив до складання відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення. Позивач, в свою чергу, просив його не поспішати та розглянути його пояснення, а також надати можливість дати письмові пояснення дружині позивача, але поліцейський його слухати не хотів, можливості написати пояснення дружині не надав, а відразу склав постанову, копію якої вручив позивачу.

Вказує, що в порушення вимог передбаченої Законом процедури інспектором поліції Гоголем М.Д. були висунуті позивачу звинувачення у порушенні ПДР України та заповнено бланк постанови. При цьому не було підготовки до розгляду справи, не оголошено особу, яка її розглядає, і яка притягається до відповідальності, не були розглянуті клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у справі, позивач не зміг скористатися допомогою адвоката.

Крім того, позивач вважає, що в його діях, які кваліфікуються інспектором Гоголем М.Д. за ч.2 ст.122 КУпАП взагалі відсутній склад правопорушення, адже відсутня об'єктивна сторона вищевказаного складу адміністративного правопорушення. Протиправних дій позивач не вчиняв, оскільки не користувався будь-яким телефоном.

Посилання інспектора Гоголя М.Д. в постанові про адміністративне правопорушення на те, що ОСОБА_1 нібито «керував ТЗ та розмовляв по мобільному телефону, чим порушив ПДР п.2.9.Д», не відповідає, на думку позивача, не тільки об'єктивним даним, в частині того, що він дійсно не розмовляв по мобільному телефону, але й вимогам вказаного пункту Правил дорожнього руху України, а саме:

- відповідно до пункту 2.9. Правил дорожнього руху України забороняється:

д) під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Позивач також звертає увагу суду на те, що у вказаному пункті ПДР України відсутнє формулювання - «розмовляти по мобільному телефону».

На думку позивача, інспектор Гоголь М.Д. позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі правами передбаченими ст.268 КУпАП; постанова, яка винесена Гоголем М.Д., на думку позивача, ґрунтується на припущеннях та на його особистих доводах, що порушує ст.62 Конституції України.

Окрім цього, позивач вказує і на те, що інспектором поліції Гоголем М.Д. безпідставно не було задоволене клопотання позивача щодо демонстрування йому відеозапису підтверджуючого керування транспортним засобом та порушення позивачем вимог ПДР України та без дослідження та оцінки даного доказу відповідачем прийнято помилкове рішення про наявність події та складу адміністративного правопорушення в діях позивача.

Також інспектором поліції Гоголем М.Д. не було взято до уваги усні пояснення дружини позивача та не зафіксовано її пояснення письмово, хоча вона на цьому наполягала.

На основі викладеного, позивач просить суд визнати протиправними дії інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м.Чернівці лейтенанта поліції Гоголя Михайла Дмитровича щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1; скасувати постанову інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м.Чернівці лейтенанта поліції Гоголя Михайла Дмитровича серії БР №230142 від 19.09.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та провадження по справі закрити.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні вимоги адміністративного позову підтримали, просили його задовольнити. Позивач вказав суду, що йому інспектором поліції не було роз'яснено право на захист. Представник позивача ствердив, що позивач будь-яких розмов по мобільному телефону не вів та пояснення його дружини, яка в цей час перебувала у автомобілі позивача, інспектор поліції до уваги не взяв.

Представники відповідача в судовому засіданні вимоги адміністративного позову не визнали та вказали суду, що інспектор поліції діяв правомірно, оскільки встановив, що позивач дійсно під час керування транспортним засобом розмовляв по мобільному телефону.

Третя особа по справі - інспектор поліції Гоголь М.Д. суду пояснив, що він зупинив водія ОСОБА_1 та повідомив, що той розмовляв по мобільному телефону. Зачитав позивачу його права, передбачені ст.63 Конституції України. Ствердив, що факт розмови позивача по телефону побачив через бокове скло автомобіля. Чи було скло автомобіля тоноване він уже не пам'ятає. Все це відбувалось близько 15-ти хвилин. Також не заперечував того, що у автомобілі позивача перебувала його дружина з дитиною. Також дружина позивача запитувала у нього причину зупинки транспортного засобу.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні ствердила, що являється дружиною позивача. Пояснила, що вони з позивачем проїжджали в напрямку вулиці Нагірної. В цей час йшов дощ та вона перебувала на задньому сидінні з дитиною. Їх автомобіль рухався повільно. Інший автомобіль надав їм перевагу в русі та в цей час їх зупинили поліцейські. До них підійшли двоє інспекторів поліції. Причиною зупинки транспортного засобу зі слів поліцейських було те, що позивач не пропустив транспортний засіб, який він був зобов'язаний пропустити. Після цього поліцейський сказав, що позивач розмовляв по мобільному телефону, на що чоловік відразу заперечив. На їх питання чи є свідки даного правопорушення поліцейський відповів, що достатньо того, що це бачив сам інспектор поліції. Також свідок вказала, що в цей час мобільний телефон позивача перебував на полиці під бардачком. При цьому, вікна їх авто були затоновані. Вона попросила поліцейського надати її чоловіку можливість написати письмові пояснення. Їм було надано ручку та аркуш паперу, після чого її чоловік написав пояснення. Її пояснення інспектор взяти до уваги не захотів. Приблизно через п'ять хвилин інспектор поліції надав позивачу копію постанови про адміністративне правопорушення, де було вказано, що пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності додаються на окремому аркуші, тобто постанову про притягнення до адміністративної відповідальності позивач отримав на місці. Також свідок вказала суду, що їх малолітня дитина в цей час спала у неї на руках та вона дійсно підтверджує той факт, що позивач під час керування транспортним засобом по мобільному телефону не розмовляв.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що працює інспектором поліції. В зазначений в оскаржуваній постанові час він керував автомобілем патрульної поліції та вони рухались зі сторони вулиці Головної. Вони з інспектором поліції Гоголем М.Д. побачили, як позивач розмовляє по мобільному телефоні, внаслідок чого його зупинили та відносно позивача була винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122 КУпАП. Позивачу зачитувались його права. Ствердив, що якщо скло автомобіля позивача і було тоноване, то мінімально. Позивач просив забезпечити йому можливість надати письмові пояснення, що і було здійснено. Дружина позивача в цей час перебувала у автомобілі. Також інспектор поліції ОСОБА_10 вказав суду на те, що на місці події позивач ОСОБА_1 дійсно стверджував, що по мобільному телефону не розмовляв.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає що адміністративний позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що згідно постанови про адміністративне правопорушення серії БР №230142 від 19.09.2017 року, винесеної інспектором роти №1 батальйону УПП в м.Чернівці лейтенантом поліції Гоголем Михайлом Дмитровичем, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень (а.с.10). З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 19 вересня 2017 року о 13:35 год. керуючи транспортним засобом марки «Mitsubishi Galant» д.н.з. НОМЕР_1, по Соборній площі, 1, розмовляв по мобільному телефону, чим порушив вимоги п.2.9Д ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно зі ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У частині другій ст.258 КпАП України визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно ч. 4 ст. 258 КпАП України, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП України, передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до п.2.9.д. Правил дорожнього руху України водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

В судовому засіданні встановлено, що при винесенні постанови інспектором поліції Гоголем М.Д. не було з'ясовано чи винний позивач у вчиненні адміністративного правопорушення, не враховано пояснень позивача, який пояснив, що по мобільному телефону не розмовляв, що також підтвердила дружина позивача, допитана в судовому засіданні в якості свідка, не було роз'яснено позивачу можливість скористатись правовою допомогою при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Відповідачем, в свою чергу, не представлено належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, на основі яких інспектор поліції Гоголь М.Д. встановив наявність в його діях складу адміністративного правопорушення та винність позивача в його вчиненні, за винятком постанови про адміністративне правопорушення, яка складена із порушеннями прав і законних інтересів позивача, в той час, коли відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому, в ході судового розгляду даної адміністративної справи відповідачем не було надано суду належних доказів на підтвердження факту розмови по мобільному телефону позивачем під час руху транспортного засобу, в тому числі відеозапису з нагрудних бодікамер працівників поліції, окрім тверджень інспектора поліції, яким була винесена оскаржувана постанова, що також не може бути належним підтвердженням того факту, що інспектором поліції було встановлено порушення вимог ПДР України, враховуючи також і твердження допитаної в судовому засіданні в якості свідка дружини позивача, яка вказала на те, що той по мобільному телефону під час руху транспортного засобі не розмовляв.

За таких обставин відповідачем у встановленому порядку не доведено обґрунтованості прийняття оскаржуваної постанови з урахуванням усіх обставин, що мають значення для її прийняття, що є підставою для її скасування та визнання дій відповідача протиправними. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно приписів ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд при цьому зазначає, що, з урахуванням конституційних принципів законності та індивідуалізації відповідальності, обов'язковою передумовою накладення на особу адміністративного стягнення є точний виклад обставин вчиненого нею адміністративного правопорушення, прямо передбаченого законодавством. Притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях є неприпустимим.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При цьому, письмові пояснення позивача, наявність яких підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_10, відповідачем суду так і не були представлені.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що під час винесення оспорюваної постанови, інспектором поліції не зібрано достатніх достовірних фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справи, передбачених ст. 268 КУпАП України.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м.Чернівці лейтенанта поліції Гоголя Михайла Дмитровича щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та скасування постанови інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м.Чернівці лейтенанта поліції Гоголя Михайла Дмитровича серії БР №230142 від 19.09.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Також, пункт 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 р. за № 1395, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 2 цього ж Розділу передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». У аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Слід також зазначити, що Законом №596-УІІІ від 14.07.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» законодавець відніс розгляд справ про скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху до скороченого провадження.

Аналізуючи наведені вище норми у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом №596-VІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. Вказаний Закон не визнаний неконституційним, а відтак, є обов'язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

А тому в цій частині, доводи позивача - судом не беруться до уваги.

Стосовно закриття провадження по адміністративній справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, то така вимога позивача задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст. 284 КУпАП вказане питання вирішує орган (посадова особа), який розглядає справу про адміністративне правопорушення.

Адміністративні суди не вирішують справу про адміністративне правопорушення, а розглядають позови щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

У відповідності до вимог ст.245 КАС України до повноважень суду при вирішенні справи не відноситься прийняття рішення щодо закриття провадження по адміністративній справі.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що в діях позивача відсутні подія і склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП і тому відповідно до п.1 ч.1 ст.242 КУпАП постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Разом з тим, стосовно решти позовних вимог, то в їх задоволенні слід відмовити, виходячи з вищевикладеного аргументування.

Керуючись ст.ст.77, 205, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, де третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача виступає Інспектор роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м.Чернівці лейтенант поліції Гоголь Михайло Дмитрович, про скасування рішення службової особи суб'єкту владних повноважень - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м.Чернівці лейтенанта поліції Гоголя Михайла Дмитровича щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1.

Скасувати постанову інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м.Чернівці лейтенанта поліції Гоголя Михайла Дмитровича серії БР №230142 від 19.09.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлений 09 лютого 2018 року.

Апеляційна скарга може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні постанови в той же строк з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ :