Справа № 823/967/16
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/967/16 Головуючий у І інстанції: Орленко В.І.
Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши за відсутності учасників справи відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Стандарт» Ірклієнка Юрія Петровича на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року (повний текст виготовлено 24 жовтня 2016 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Стандарт» Ірклієнка Юрія Петровича про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

25 липня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Стандарт» Ірклієнка Ю.П., в якому просив (з урахуванням уточнень) визнати бездіяльність відповідача щодо невключення ОСОБА_4 до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, протиправною, зобов'язати відповідача внести вимоги ОСОБА_5 в розмірі 65242,00 грн. до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_4 задоволено повністю, визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «КБ «Стандарт» Ірклієнка Ю.П. щодо невключення ОСОБА_4 до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Стандарт» Ірклієнка Ю.П. внести вимоги ОСОБА_4 у розмірі 65242,00 грн. до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального права та винести нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що позивачем жодної заяви про визнання його кредиторських вимог до ПАТ «КБ «Стандарт» з моменту відкликання банківської ліцензії та протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії заявлено не було, а посилання суду першої інстанції на листи позивача від 14 травня 2015 року та від 11 червня 2015 року є безпідставними, оскільки вони надійшли до банку під час тимчасової адміністрації, а не ліквідації банку і на момент розгляду вказаних листів діяла інша процедура, яка не передбачала подання кредиторських вимог та формування реєстру кредиторських вимог.

У поданих до суду апеляційної інстанції поясненнях позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін та зазначає, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не має обмежень щодо подання заяв про внесення до реєстру акцептованих вимог кредиторів раніше строку розміщення інформації про початок процедури ліквідації банку, а лише встановлює наслідки пропуску строку, тому подання позивачем заяви раніше обумовленого строку не може бути підставою для позбавлення його законних прав на включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів як вкладника банку.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року провадження у справі було зупинено до винесення Конституційним Судом України рішення за наслідками розгляду подання Верховного Суду України від 08 липня 2015 року щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положенням ст.6, ч.1 ст.8, ч.4 ст.13, ст.ст.21, 22, ч.ч.1, 4, 5 ст.41 Конституції України.

За клопотанням позивача ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року провадження у справі поновлено.

Учасники справи про дату, час і місце слухання справи в розумінні вимог КАС України повідомлені належним чином, до суду апеляційної інстанції не з'явилися. Позивач у своїх поясненнях просить розглянути справу без його участі.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, враховуючи, що справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, тому у відповідності до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, та перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 23 травня 2014 року між ПАТ «КБ «Стандарт» (банк) та ОСОБА_4 (вкладник) укладено договір банківського вкладу №53930 вклад «Універсальний», за умовами якого вкладник вносить, а банк приймає на депозитний рахунок №3605 грошові кошти в сумі 1000,00 грн. (п.1.1 договору). Датою повернення вкладу за цим договором є 23 лютого 2015 року (п.1.2 договору). На суму вкладу банк нараховує проценти у розмірі 26,00% річних.

12 серпня 2014 року між ПАТ «КБ «Стандарт» (банк) та ОСОБА_4 (вкладник) укладено договір банківського вкладу №65151 вклад «Щедрі промені», за умовами якого вкладник вносить, а банк приймає на депозитний рахунок НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 100,00 доларів США (п.1.1 договору). Датою повернення вкладу за цим договором є 12 лютого 2015 року (п.1.2 договору). На суму вкладу банк нараховує проценти у розмірі 10,25% річних.

12 листопада 2014 року між ПАТ «КБ «Стандарт» (банк) та позивачем (вкладник) укладено договір банківського вкладу №70608 вклад «Я - українець!», за умовами якого вкладник вносить, а банк приймає на депозитний рахунок НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 5002,00 доларів США (п.1.1 договору). Датою повернення вкладу за цим договором є 12 лютого 2015 року (п.1.2 договору). На суму вкладу банк нараховує проценти у розмірі 11,50% річних.

30 січня 2015 року між ПАТ «КБ «Стандарт» (банк) та ОСОБА_4 (вкладник) укладено договір банківського вкладу (депозиту) №76193, за умовами якого вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_3, відкритий в ПАТ «КБ «Стандарт», в сумі 120095,86 грн. на строк 7 днів, що обчислюється з дати укладання цього договору до 06 лютого 2015 року (п.1.1 договору). В разі якщо вкладник в день повернення, що є також днем закінчення початкового строку вкладу не звернувся до банку за його поверненням, або протягом початкового строку вкладу (за виключенням дня повернення вкладу) письмово не повідомив банк про бажання отримати вклад, строк вкладу автоматично продовжується на кількість днів початкового строку вкладу, а дія цього договору вважається автоматично пролонгованою без підписання сторонами будь-яких додаткових договорів, документів, заяв тощо. Початком дії пролонгованого строку вкладу є останній день початкового/пролонгованого строку вкладу. Загальна кількість пролонгацій обмежена і не може бути здійснена більше 12 разів (п.1.2 договору).

На підставі постанови правління Національного банку України від 19 лютого 2015 року №116 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19 лютого 2015 року №38 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Стандарт», відповідно до якого розпочато з 20 лютого 2015 року процедуру виведення ПАТ «КБ «Стандарт» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці з 20 лютого 2015 року по 19 травня 2015 року включно. Призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Стандарт» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_6

18 травня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №101 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Стандарт» до 18 червня 2015 року включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Стандарт» ОСОБА_6

На підставі постанови правління Національного банку України від 18 червня 2015 року №385 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19 червня 2015 року №120 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Стандарт» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Стандарт» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ КБ «Стандарт» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_6 строком на 1 рік з 19 червня 2015 року до 18 червня 2016 року включно.

26 червня 2015 року в офіційному друкованому виданні - газеті «Голос України» №113 (6117) було опубліковано оголошення про ліквідацію банку ПАТ КБ «Стандарт» та про призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №208 від 12 листопада 2015 року призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Стандарт», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема ст.ст.37, 38, 47-51 Закону, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ірклієнку Ю.П. з 16 листопада 2015 року.

02 червня 2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №903 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Стандарт» та делегування повноважень ліквідатора», яким продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Стандарт» на два роки по 18 червня 2018 року включно та продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Стандарт» строком на два роки по 18 червня 2018 року включно.

Позивач звертався до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Стандарт» із заявами від 14 травня 2015 року (вх.№15/05-392 від 15 травня 2015 року та вх.№11/06-721 від 11 червня 2015 року), в яких просив зупинити автоматичну пролонгацію строку вкладу згідно договору №76193 від 30 січня 2015 року та повернути кошти по закінченню строку дії договору.

Листом Уповноваженої особи Фонду від 05 червня 2015 року вих.№05/06-982 позивача повідомлено про прийняття рішення про тимчасове обмеження на час здійснення тимчасової адміністрації банківських операцій щодо виплат коштів вкладникам по певних рахунках та до вказаного переліку рахунків увійшов і рахунок НОМЕР_3, який було відкрито у відповідності до угоди №76193 від 30 січня 2015 року, укладеної між банком та позивачем. За наслідками проведеної перевірки та вивчення додаткових обставин, викладених у заяві позивача, уповноваженою особою Фонду було прийнято рішення про зняття обмежень банківських операцій щодо виплати позивачу коштів.

За наслідком звернення позивача до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявами стосовно виплати відшкодувань за вкладами, розміщеними в ПАТ «КБ «Стандарт», листами від 30 вересня 2015 року №02-036-35434/15 та від 29 грудня 2015 року №02-036-57289/15 ОСОБА_4 повідомлено, що в переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду інформація стосовно ОСОБА_4 відсутня.

У відповідь на заяву ОСОБА_4 вх.№27/01-116 від 27 січня 2016 року щодо включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, листом від 18 лютого 2016 року вих.№18/02-161 позивача повідомлено, що інформація стосовно отримання позивачем гарантованої суми відшкодувань за вкладами передана до Фонду. Повідомлено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, тобто у строк до 27 липня 2016 року, позивачем не було заявлено Уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до ПАТ «КБ «Стандарт», а тому в Уповноваженої особи Фонду відсутні правові підстави щодо їх акцептування. Таким чином, відповідно до законодавства вимоги вважаються погашеними.

Листом від 04 квітня 2016 року №02-036-18128/16 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив позивача, що належна йому сума гарантованого відшкодування за вкладами в ПАТ «КБ «Стандарт» перерахована йому грошовим переказом.

З наявних в матеріалах справи копій заяв на видачу готівки позивачу було виплачено 142934,57 грн. по заяві №2650 від 06 травня 2015 року, 1050,36 грн. по заяві №7761129 від 30 червня 2015 року та 56015,07 грн. по заяві №994690 від 07 квітня 2016 року. Загальна сума виплат становить 200000,00 грн.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невключення ОСОБА_4 до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та наявність підстав для зобов'язання відповідача внести вимоги ОСОБА_4 в розмірі 65242,00 грн. до реєстру акцептованих вимог кредиторів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що в матеріалах справи наявні заяви позивача від 14 травня 2015 року та від 11 червня 2015 року про повернення грошових коштів по закінченню строку дії договору №76193 від 30 січня 2015 року, що підтверджує звернення позивача до відповідача про виплату коштів за вкладами (оскільки саме за вказаним договором кошти відшкодовано не у повному обсязі) та Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не має обмежень щодо подання заяв про внесення до реєстру акцептованих вимог кредиторів раніше строку розміщення інформації про початок процедури ліквідації банку, а лише встановлює наслідки пропуску строку, а подання позивачем заяви раніше обумовленого строку не може бути підставою для позбавлення його законних прав на включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів як вкладника банку.

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яким встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку (ч.1 ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Частиною 1 ст.4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, що була чинною на час відкликання банківської ліцензії) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 2 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно ч.4 ст.26 зазначеного Закону Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

З аналізу наведених норм чинного законодавства України вбачається, що після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку вкладники набувають право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах 200000,00 грн., за винятком вичерпного переліку підстав, передбачених ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В силу вимог ч.ч.1-3 ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частиною 2 ст.38 наведеного Закону передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Отже, перевірка правочинів вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку на предмет їх нікчемності є обов'язком уповноваженої особи Фонду, що і було здійснено відносно договору банківського вкладу (депозиту) №76193 від 30 січня 2015 року, укладеного позивачем з ПАТ «КБ «Стандарт», та за наслідком проведеної перевірки уповноваженою особою Фонду було прийнято рішення про зняття обмежень банківських операцій щодо виплати позивачу коштів. В подальшому відповідачем було направлено до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо отримання ОСОБА_4 гарантованої суми відшкодування за вкладами в ПАТ «КБ «Стандарт», відповідна сума коштів у загальному розмірі 200000,00 грн. була виплачена позивачу.

Таким чином, твердження позивача щодо наявності протиправної бездіяльності відповідача щодо невключення ОСОБА_4 до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, є безпідставним та позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно з ч.4 ст.44 наведеного Закону Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Відповідно до ст.45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відомості про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду повинні містити: 1) найменування та інші реквізити банку, що ліквідується; 2) дату та номер рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) дату та номер рішення виконавчої дирекції Фонду про призначення уповноваженої особи Фонду; 4) прізвище, ім'я та по батькові уповноваженої особи Фонду; 5) інформацію про місце та строк приймання вимог кредиторів.

Уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Заходи з підготовки задоволення вимог кредиторів визначені у ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якої Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів уповноважена особа Фонду сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці.

Уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

З наведеного вбачається, що законодавством України визначено відповідний порядок звернення кредиторів з вимогами про забезпечення відшкодування коштів за вкладами, в тому числі щодо включення їх до реєстру кредиторів на повернення банківських вкладів і відсотків та правові підстави задоволення Фондом таких вимог.

Судом встановлено, що оголошення про ліквідацію банку ПАТ «КБ «Стандарт» та про призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було опубліковано 26 червня 2015 року в офіційному друкованому виданні - газеті «Голос України» №113 (6117).

Таким чином, передбачений законодавством період для заявлення кредиторами уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку розпочався з 26 червня 2015 року та тривав протягом 30 днів, тобто до 26 липня 2015 року включно.

В той же час, як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, свої кредиторські вимоги позивачем були заявлені 12 жовтня 2015 року та 27 січня 2016 року.

Таким чином, у передбачений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» період позивачем не заявлялись кредиторські вимоги до відповідача, а тому вимоги ОСОБА_4, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними.

Колегія суддів зазначає, що у поданих позивачем заявах від 14 травня 2015 року, що надійшли до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Стандарт» 15 травня 2015 року та 11 червня 2015 року і зареєстровані за вх.№15/05-392 та вх.№11/06-721, відповідно, позивач просив зупинити автоматичну пролонгацію строку вкладу згідно договору №76193 від 30 січня 2015 року та повернути кошти по закінченні строку дії договору, тобто фактично позивач скористався своїм правом по договору банківського вкладу у відповідності до вимог зазначеного договору та ЦК України.

Зазначені заяви не містили заявлених кредиторських вимог до Уповноваженої особи Фонду, а тому вони не могли бути підставами для внесення вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Крім того, на момент розгляду зазначених листів позивача від 14 травня 2015 року в банку діяла інша процедура, яка не передбачала подання кредиторських вимог та формування реєстру кредиторських вимог, а у відповідності до положень ч.5 ст.45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» право на подання заяви про визнання кредиторських вимог до банку у позивача не виникло.

Суд першої інстанції посилається на правову позицію, викладену в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 06 листопада 2014 року у справі №826/15265/13-а, відповідно до якої Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не має обмежень щодо подання заяв про внесення до реєстру акцептованих вимог кредиторів раніше строку розміщення інформації про початок процедури ліквідації банку, а лише встановлює наслідки пропуску строку.

Колегія суддів зазначає, що правова позиція Вищого адміністративного суду України, викладена в ухвалі від 06 листопада 2014 року у справі №826/15265/13-а, не є обов'язковою для застосування при вирішенні даної справи, оскільки в Україні відсутній механізм прецедентного права, та у відповідності до ст.244-2 КАС України (в редакції, чинній на момент ухвалення рішення судом першої інстанції) саме висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

В той же час, у справі №826/15265/13-а, що переглядалась Вищим адміністративним судом України, позивачем було заявлено кредиторську вимогу до банку вже після відкликання банківської ліцензії у банку і призначення уповноваженої особи Фонду, проте до оприлюднення інформації про ліквідацію банку в газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України», а у даній справі кредиторські вимоги були заявлені позивачем лише 12 жовтня 2015 року та 27 січня 2016 року, тобто після закінчення 30-денного терміну з дня опублікування 26 червня 2015 року оголошення про ліквідацію ПАТ КБ «Стандарт» та про призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в офіційному друкованому виданні - газеті «Голос України» №113 (6117).

Колегія суддів зазначає, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» містить вимоги щодо звернення з кредиторськими вимогами до банку та законодавство не містить вимог щодо зазначення кредитором банку у такій заяві суми вимоги до банку, натомість, визначення суми заборгованості кожному кредитору належить до повноважень Уповноваженої особи Фонду. При цьому, позивач не позбавлений можливості, з урахуванням суми вкладених ним коштів, розрахувати суму кредиторських вимог, враховуючи визначену законодавством суму, яка підлягає відшкодуванню за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Крім того, п.п.3, 4 ч.1 ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження: складає не пізніше ніж через три дні з дня свого призначення перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, складання переліку вкладників та реєстру кредиторів здійснюється паралельно, а сума вимог кредитора не залежить від гарантованої суми, а тому колегія суддів відхиляє твердження позивача щодо відсутності у нього об'єктивної можливості визначити суму вкладу, що не підлягає відшкодуванню за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та яка має бути включена до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Пунктом 4.20 р.V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 липня 2012 року №2 (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що Уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку протягом семи днів із дня розміщення інформації про початок процедури ліквідації в газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» відповідно до вимог частини другої статті 45 Закону має повернути кредиторам розрахункові документи, що не сплачені в строк з вини неплатоспроможного банку. Одночасно уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку повідомляє кредиторів про початок процедури ліквідації та про строк, протягом якого вони мають право заявити про свої вимоги до неплатоспроможного банку, а також зазначає адресу для їх надсилання.

Разом з тим, наведеними нормами не встановлено обов'язку уповноваженої особи індивідуально повідомляти кожного кредитора про початок процедури ліквідації та про строк, протягом якого вони мають право заявити про свої вимоги до неплатоспроможного банку. В той же час, у матеріалах справи наявна роздруківка з офіційного сайту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (а.с.58), згідно з яким 26 червня 2015 року було повідомлено кредиторів шляхом оприлюднення відповідної інформації на офіційній сторінці в мережі інтернет про початок процедури ліквідації та про строк, протягом якого кредитори мають право заявити про свої вимоги до неплатоспроможного банку.

Таким чином, колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_4 на порушення відповідачем Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку в частині неповідомлення його про початок процедури ліквідації та про строк, протягом якого кредитори мають право заявити про свої вимоги до неплатоспроможного банку.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що дії відповідача щодо неакцептування кредиторських вимог ОСОБА_4 з підстав пропущення позивачем 30-денного строку з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду для заявлення кредиторських вимог до неплатоспроможного банку ПАТ «КБ «Стандарт» є правомірними, та в силу вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» такі вимоги не підлягали включенню до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними, а тому відсутні підстави для зобов'язання відповідача внести вимоги ОСОБА_4 в розмірі 65242,00 грн. до реєстру акцептованих вимог кредиторів, у зв'язку з чим позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, відповідачем не порушені, оскільки позивач включений до Переліку вкладників та отримав гарантовану суму відшкодування в розмірі 200000,00 грн., а кредиторські вимоги в сумі, що перевищує відшкодовану, вважаються погашеними.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, неправильне тлумачення закону, призвели до неправильного вирішення справи, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Стандарт» Ірклієнка Юрія Петровича - задовольнити.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 01 лютого 2018 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук