Справа № 154/2847/17
Суддя: Каліщук А. А.
Дата ухвалення: 2018-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Копія
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Каліщука А.А.
за участю секретаря Процюк Н.Р.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Петрука Ю.М.,
представника відповідача Опейда А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
Позивач звернувся з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії. Вимоги обгрунтовує тим, що він, як фізична особа-підприємець, здійснює нарахування та виплату заробітної плати найманим працівникам. На підставі указу Президента від 17.03.2014 р. «Про часткову мобілізацію» найманий працівник ОСОБА_2 04.09.2014 р. був мобілізований на військову службу, а демобілізований 09.09.2015 р.
Постановою КМУ від 04.03.2015 р. №105 затверджено «Порядок виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період» (далі Порядок).
За час перебування найманого працівника на військовій службі ним здійснювалось нарахування та виплата середнього заробітку. До Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації до 15 числа подавались звіти про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам за вересень 2014 р. вересень 2015 р. на суму 26718,06 грн.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію ч. 3 ст. 119 КЗпП України поширено на громадян, які починаючи з 18.03.2014 р. були призвані на військову службу на підставі Указу Президента України від 17.03.2014 р. №303 «Про часткову мобілізацію».
12.04.2017 р. постановою КМУ №254 до постанови №105 внесено зміни у Порядок.
Пунктом 1 вказаного Порядку визначається механізм виплати компенсації за 2014 2015 р. підприємствам, установам, організаціям, фермерським господарствам, сільськогосподарським виробничим кооперативам незалежно від підпорядкування й форми власності та фізичним особам підприємцям у межах середнього заробітку працівників, призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, за рахунок і в межах асигнувань, передбачених у державному бюджеті.
У зв`язку із даними змінами позивач в липні 2017 р. звернувся до відповідача з вимогою про виплату компенсації на час призову працівника на військову службу по мобілізації, надавши звіти про виплату компенсації.
Однак, відповідач всупереч вимогам чинного законодавства не відшкодував йому компенсаційні виплати.
Просить визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації щодо невідшкодування компенсаційних виплат позивачу на час призову його працівника на військову службу по мобілізації за період з вересня 2014 р. по вересень 2015 р. та зобов`язати Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації провести позивачу компенсаційні виплати, здійснені найманому працівникові ОСОБА_2 на час його призову по мобілізації на військову службу за період з вересня 2014 р. по вересень 2015 р. в сумі 26718,06 грн.
Представник відповідача подав заперечення на адміністративний позов, в якому вказав, що позовні вимоги не визнає. Зазначив, що позивач не має права на компенсацію виплат на час призову його працівника на військову службу, оскільки таке право виникло у фізичних осіб- підприємців лише з 12.11.2015 р. Просить відмовити у задоволенні позову.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення в їх обгрунтування аналогічні тим, що викладені у позовній заяві.
В судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.
Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач не має права на отримання компенсаційних виплат на працівника, котрий мобілізований на військову службу.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що 09.01.2004 р. він був прийнятий на роботу до підприємця ОСОБА_1 . У вересні 2014 р. його було мобілізовано на військову службу до Збройних Сил України. 09.09.2015 р. він був демобілізований. Протягом періоду проходження військової служби позивач виплачував йому заробітну плату. 06.10.2015 р. він звільнився з роботи. Пояснив, що його дружина зверталась із заявами про його звільнення з роботи у липні 2015 р., однак не був звільнений. Підтвердив, що в період проходження військової служби позивач не звільняв його, а таке звільнення відбулось після демобілізації - 06.10.2015 р.
Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши та оцінивши всі докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 12.03.2004 р. є фізичною особою підприємцем. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серія НОМЕР_1 .
Із трудової книжки та пояснень ОСОБА_2 встановлено, що він з 09.01.2004 р. по 06.10.2015 р. працював у фізичної особи підприємця ОСОБА_1 .
На підставі наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.09.2014 р. №104 ОСОБА_2 був призваний на військову службу під час мобілізації.
Постановою КМУ від 04.03.2015 р. №105 затверджено «Порядок виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період» (далі Порядок).
Відповідно до п. 1 визначено, що цей Порядок визначає механізм виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою 2501350 Компенсація підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
У п. 4. Порядку було визначено, що для виплати компенсації підприємство, установа або організація подає щомісяця до 15 числа органу соціального захисту населення звіт про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам згідно з додатком 1, погоджений районним (міським) військовим комісаріатом, який здійснював призов працівника на військову службу, в частині підтвердження призову та проходження військової служби, для подання до 19 числа їх копій, а також зведених звітів про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам згідно з додатком 2 структурним підрозділам соціального захисту населення.
Судом встановлено, що на виконання вимог даної постанови (в редакції котра була чинною на час виникнення спірних правовідносин) позивач протягом вересня 2014 р. - вересня 2015 р. до 15 числа щомісячно подавав органу соціального захисту населення звіти про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівнику ОСОБА_2 , котрий призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на загальну суму 26718,06 грн. Дані звіти були у встановленому законом порядку погодженні районним військовим комісаром.
12.04.2017 р. постановою КМУ №254 до постанови №105 внесено зміни у вищевказаний Порядок та затверджено новий Порядок.
Пунктом 1 вказаного Порядку визначається механізм виплати компенсації за 2014 2015 р. підприємствам, установам, організаціям, фермерським господарствам, сільськогосподарським виробничим кооперативам незалежно від підпорядкування й форми власності та фізичним особам підприємцям у межах середнього заробітку працівників, призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, за рахунок і в межах асигнувань, передбачених у державному бюджеті.
Даним Порядком розширено коло працівників, яким компенсується середній заробіток із бюджету. З набуттям чинності з 14.04.17 р. Постановою № 254 компенсація за 20142015 роки з бюджету середнього заробітку стосується також осіб, які працювали на час призову у фермерських господарствах, сільськогосподарських виробничих кооперативах незалежно від підпорядкування та форми власності та у фізичних осіб-підприємців.
Постановою КМУ №254 чітко визначено, що її дія поширюється на громадян, які починаючи з 18.03.2014 р. були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та визначає механізм (регулює відносини) виплати також фізичним особам- підприємцям компенсації саме за 2014 - 2015 р. у межах середнього заробітку цих працівників.
З аналізу наведених норм суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 , як фізична особа підприємець, має право на компенсацію за 2014 р. - 2015 р. у межах середнього заробітку працівника ОСОБА_2 , оскільки останній з 04.09.2014 р. по 09.09.2015 р. був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період і протягом цього часу ОСОБА_1 здійснював йому виплату середнього заробітку.
Відповідно до п. 4 Порядку для отримання компенсації з бюджету середнього заробітку підприємства, установи, організації, фермерські господарства, сільськогосподарські виробничі кооперативи незалежно від підпорядкування і форми власності та фізичні особи підприємці протягом трьох місяців з дня набрання чинності постановою КМУ від 12.04.2017 р. №254 подають органові соціального захисту населення звіти про фактичні витрати на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам за формою згідно з додатком 1, погоджені районним (міським) військовим комісаріатом або військовою частиною, що здійснювали призов працівників на військову службу, в частині підтвердження призову та проходження військової служби, для подання структурному підрозділу соціального захисту населення копій зазначених звітів (з урахуванням звітів, поданих у 2015 р.), а також зведеного звіту про фактичні витрати на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам за формою згідно з додатком 2.
Із журналу вхідної кореспонденції встановлено, що позивач 27.06.2017 р., тобто у строк визначений п. 4 Порядку, подав відповідачу звіти про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівнику ОСОБА_2 , котрий призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, які погоджені військовим комісаріатом. Дана обставина визнається відповідачем.
Крім того, безпідставним є доводи відповідача про те, що ОСОБА_2 з 01.07.2015 р. був звільнений позивачем, а тому відсутні підстави для задоволення позову, оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_2 був звільнений позивачем 06.10.2015 р. Дана обставина підтверджується, як наданими в судовому засіданні поясненнями ОСОБА_2 , так і трудовою книжкою даного працівника, котрі є належними та допустимими доказами.
Також суд звертає увагу відповідача на те, що передбачена ст. 119 КЗпП України компенсація середнього заробітку для зазначених категорій осіб з держбюджету була відмінена лише після набуття чинності 01.01.16 р. Закону від 24.12.15 р. № 911-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», тому на правовідносини щодо компенсації середнього заробітку за період 2014-2015 р. відповідні зміни не поширюються. З внесенням постановою КМУ від 12.04.17 р. № 254 змін до Порядку № 105 роботодавці, в тому числі фізичні особи-підприємці, мають право на отримання з державного бюджету компенсацію середнього заробітку працівників, призваних на військову службу на особливий період, за 20142015 роки.
Оцінивши всі докази в сукупності суд прийшов до висновку, що оскільки позивач у період вересня 2014 р. по вересень 2015 р. здійснив виплату найманому працівникові, котрий 04.09.2014 р. був призваний на військову службу під час мобілізації і для компенсації цих витрат у визначений Порядком строк подав відповідачу належним чином оформлений звіт про здійснені ним витрати, тому відмова відповідача у компенсації позивачу виплат працівнику, призваному на військову службу під час мобілізації, не грунтується на вимогах Закону, є протиправною, а такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.
На підтвердження витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 грн. позивачем надано угоду про надання правової допомоги від 04.10.2017 р., розрахунок витрат на правову допомогу та квитанцію до прибуткового касового ордера.
При цьому, суд враховуючи незначну складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт (надання послуг) та обсяг наданих адвокатом послуг і виконаних робіт у даній справі, приходить до висновку, що розмір витрат на оплату адвоката всумі 4000 грн. є неспівмірним із складністю справи та наданих адвокатом послуг, а тому витрати на правничу допомогу зменшує та стягує із відповідача на користь позивача 1500 грн. витрат на правничу допомогу.
Оскільки адміністративний позов задоволено і відповідач не звільнений від сплати судового збору, що підтверджується Законом України «Про судовий збір», тому підлягає стягненню із відповідача на користь позивача 2 240 грн. судового збору, котрі документально підтверджені.
Враховуючи те, що задоволено позов сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, тому згідно з ч.1 ст. 139 КАС України вищенаведені судові витраті, котрі підлягають відшкодуванню позивачу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації.
Керуючись ст.ст. 20, 77, 244-246, 286 КАС України, суд,
ухвалив:
Адміністративну позовну заяву задовольнити.
Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації щодо відмови у відшкодуванні компенсаційних виплат фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 на час призову його працівника на військову службу по мобілізації за період з вересня 2014 р. по вересень 2015 р.
Зобов`язати Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації (, вул.Ковельська 173, м. Володимир-Волинський, Волинської області) здійснити виплату фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 (проживаючого в АДРЕСА_1 , реєстраціний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 ) компенсаційних виплат здійснених найманому працівникові ОСОБА_2 на час призову його призову по мобілізації на військову службу за період з вересня 2014 р. по вересень 2015 р. в сумі 26718,06 грн.
Стягнути з Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 2 240 грн. судового збору та 1500 грн. витрат на правничу допомогу.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст рішення виготовлено 02.02.2018 р.
Головуючий:/підпис/
Згідно з оригіналом.
Суддя А.А. Каліщук