Справа № 817/90/18
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

01 лютого 2018 року м. Рівне №817/90/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринець Д.Є., після одержання позовної заяви

Державної служби геології та надр України
доДепартаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
проскасування постанови,
В С Т А Н О В И В :

09.01.2018 позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом про скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС від 11.12.2017 ВП № 55283071 та від 11.12.2017 ВП № 55282294.

Підставою для залишення позовної заяви без руху зокрема слугувало недотримання позивачем вимог п.1 ч.2 ст.287 КАС України, пропущення десятиденного строку з дня, коли позивач дізнався про порушення його прав, свобод чи інтересів, а також відсутність заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду. Так, із даними позовними вимогами позивач звернувся до суду 09.01.2018 (згідно відмітки суду).

29.01.2018 від представника позивача до суду надійшла заява із додатками, згідно якої позивач просить поновити пропущений строк для звернення із даними вимогами. В обґрунтування заяви зазначено, що пропуск строку в проміжку часу з 22.12.2017 по 26.12.2017 обумовлений великим об'ємом надходжень листів та процесуальних документів, заяв, клопотань, скарг та іншої кореспонденції, яка надходить на адресу позивача, а також покликанням на те, що 22.12.2017 року був скорочений робочий день, а 23.12.2017-25.12.2017 були вихідними днями. Отже позивач обґрунтовує пропуск строку на звернення до суду невчасним направленням документів в звязку з великою завантаженістю канцелярії Державної служби геології та надр України та вихідними днями.

Вирішуючи питання про дотримання позивачем строків звернення до суду та наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду, суд виходив з наступного.

Статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Так, строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу строку звернення до адміністративного суду може бути пов'язаний із різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Відповідно до положень статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Перевіривши доводи поважності пропуску строку на судове оскарження, наведені в заяві та докази приєднані до неї суд вважає, що строк звернення до суду пропущений без поважний причин, з огляду на наступне.

Дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

ОСОБА_1 не дає визначення "поважні причини". Між тим, в рішенні Верховного Суду України від 13.09.2006 по справі № 6-26370кс04 вказано, що поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред'явлення позову стає неможливим або утрудненим.

Як вбачається із практики Верховного Суду України, оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів, а також з того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження (лист Вищого адміністративного суду України від 19.05.2010 N 708/11/13-10).

Виходячи з вищевикладеного, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Суть строку на звернення до суду полягає в обмеженні часу, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними; після його завершення відносини стають стабільними.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Слід зауважити, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Суд зазначає, що вирішальним моментом щодо визначення строків звернення до суду є встановлення обставин, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав та чи реально зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення у встановлений законом строк.

У свою чергу, під поважними причинами пропуску строку на оскарження слід розуміти лише ті обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась, та пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів).

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії".

Як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 справа "Каменівська проти України", право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків. Крім того Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі "Пономарьов проти України".

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 по справі "Мельник проти України" погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також указав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Тому, при визначенні початку цього строку суд з'ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

При викладених вище обставинах, суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду із вимогами щодо скасування постанов старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС від 11.12.2017 ВП № 55283071 та від 11.12.2017 ВП № 55282294, адже сутність зазначеного інституту полягає в тому, що особа, яка звертається до суду за захистом порушеного права була не в змозі зробити це внаслідок незалежних від неї обставин, зокрема, якщо цьому перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Так, покладені в основу обґрунтування поважності причин пропуску строку аргументи щодо невчасного направлення позивачем документів в звязку із великою завантаженістю канцелярії не можуть бути визнаними надзвичайними або невідворотними подіями, що унеможливлювали своєчасну організацію підготовки та супроводження справи, рівно як й істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. В іншому випадку, сам по собі інститут строку звернення до суду, як захід дисциплінування учасників справи, за таких обставин справи був би позбавлений сенсу.

Отже, суд дійшов висновку про те, що позивач, відносно якого прийнято оскаржувані постанови, мав обєктивну можливість протягом встановленого законом десятиденного строку звернутися до суду із даними позовними вимогами, чого зроблено не було, а отже, причини пропущення строку звернення до суду, вказані у клопотанні від 26.01.2018 №04-0164 за даних умов не можна визнати поважними.

Враховуючи, що адміністративний позов подано позивачем з порушенням строку на звернення до суду, і з позовної заяви та доданих до неї матеріалів не вбачається підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, вказані в заяві про поновлення строку обставини пропуску строку звернення до суду є неповажними, інших підстав для поновлення строку судом не встановлено, позовна заява відповідно до ч.2 ст.123 КАС України підлягає поверненню.

Керуючись статтями 169, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви Державної служби геології та надр України про визнання причин пропуску строку на звернення до суду із даними позовними вимогами поважними відмовити.

Позовну заяву і додані до неї документи повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її складення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Суддя Махаринець Д.Є.