Справа № 220/2002/17
Суддя: Яненко Г. М.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 220/2002/17
Провадження № 2-а/220/10/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05.02.2018 смт. Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Яненко Г.М.,

за участю секретаря Черняєвої С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Новосілка Донецької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької області про визнання дій протиправними щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

28.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької області про визнання незаконними дій відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії на пільгових умовах та зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у Великоновосілківському районі Донецької області зарахувати до пільгового стажу його роботи спірні періоди з 25.12.1979 по 26.10.1981, з 30.01.1984 р. по 25.04.1984 року та з 26.03.1984 р. по 14.08.1985 р., що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах згідно з п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XІІ з 16.03.2017 року, (дати подання заяви). Крім того позивачем заявлено також про поновлення строку звернення до адміністративного суду з вищезазначеною позовною заявою та про звільнення від сплати судового збору через скрутне матеріальне становище.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те що працював з 25.12.1979 р. по 26.10.1981 р. (підземним електрослюсарем дільниці ЕМО в ВП «шахта Жовтневий рудник ДП «ДВЕК»»), з 30.01.1984 р. по 25.04.1984 р. (був учнем горноробочого, підземного з повним робочим днем під землею), з 26.03.1984 р. по 14.08.1985 р. (горноробочим підземним з повним робочим днем під землею ДВАТ «шахта Бутівка - Донецька»), що дає йому право на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

16.03.2017 р. він звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії, однак рішенням від 20.03.2017 р. йому було відмовлено, оскільки підприємства на яких працював позивач знаходяться на тимчасово непідконтрольній українській владі території та не перереєстровані на підконтрольній території, що робить неможливим підтвердження трудового стажу за спірний період, який дає право на пенсію на пільгових умовах.

Позивач вважає дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах незаконними.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позові.

У відзиві на позов та усних поясненнях представника, відповідач проти позову заперечив, позилаючись прийняття оспорюваного акта в порядку та у відповідності до норм чинного законодавства.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне:

Як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України, ОСОБА_1 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1.

16.03.2017 року позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

із записів трудової книжки позивача вбачається, що ОСОБА_1 працював:

з 25.12.1979 р. по 26.10.1981 р. (підземним електрослюсарем дільниці ЕМО в ВП «шахта Жовтневий рудник ДП «ДВЕК»»), з 30.01.1984 р. по 25.04.1984 р. (був учнем горно робочого, підземного з повним робочим днем під землею), з 26.03.1984 р. по 14.08.1985 р. (горно робочим підземним з повним робочим днем під землею ДВАТ «шахта Бутівка - Донецька»).

В довідках, наданих позивачем разом із заявою про призначення пенсії (копії наявні у матеріалах справи а.с.24-26), відображено наявний у ОСОБА_1 трудовий стаж за періоди: з 25.12.1979 р. по 26.10.1981 р. (підземним електрослюсарем дільниці ЕМО в ВП «шахта Жовтневий рудник ДП «ДВЕК»»), з 30.01.1984 р. по 25.04.1984 р. (був учнем горноробочого, підземного з повним робочим днем під землею), з 26.03.1984 р. по 14.08.1985 р. (горноробочим підземним з повним робочим днем під землею ДВАТ «шахта Бутівка - Донецька»). Зазначені періоди зараховуються до стажу роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до п. «а» ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення".

При перевірці інформації щодо нарахування стажу ОСОБА_1, УПФУ встановлено, що ВП «шахта Жовтневий рудник», ДП «ДВЕК» та ДВАТ «шахта Бутівка Донецька», розташовані в місті Донецьк та на даний час на підконтрольній українській владі території відомості щодо юридичних осіб не перереєстрували.

Рішенням УПФУ в Великоновосілківському районі Донецької області № 6 від 20.03.2017, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» в зв'язку з тим, що спірний період роботи неможливо зарахувати до пільгового стажу позивача, оскільки провести перевірку достовірності документів, наданих ОСОБА_1 щодо підтвердження пільгового характеру роботи, підстав їх видачі, не має можливості тому, що архівні відділи ВП «шахта Жовтневий рудник», ДП «ДВЕК» та ДВАТ «шахта Бутівка Донецька», перебувають на підконтрольній українській владі території та не здійснили перереєстрацію юридичних адрес.

Суд, вислухавши позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ст. 6 КАС України).

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Неприпустимість визнання деяких документів, які були видані на території, неконтрольованій законною Владою, недійсними та такими, що не набули законної сили, підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні у справі «Лоізіду проти Туреччини».

Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

З огляду на наведене, позивач не може бути позбавлений свого права на призначення пенсії та залишення громадянина держави без джерела існування через неможливість перевірки достовірності пільгового характеру роботи, у зв'язку з знаходженням підприємств на території, непідконтрольній Українській владі та не перереєстрації його на території підконтрольній Українській владі.

Відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи - працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом про трудову діяльність є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При цьому, пунктом 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року, передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугою років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їхніх правонаступників. У такій довідці має бути зазначено: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професію або посаду; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включено цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана довідка.

Тобто розповсюдження даної постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження трудового стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Згідно п.п. 1 п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-У1, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, досяг пенсійного віку та має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

З дослідженої у судовому засіданні трудової книжки ОСОБА_1, копія якої знаходиться в матеріалах справи, вбачається, що в ній мають місце записи, в яких присутні всі відомості що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників.

Тому пенсійним органом безпідставно відмовлено позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку, згідно пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", відтак рішення відповідача є незаконним та підлягає скасуванню, а спірний період роботи позивача відповідач зобов'язаний включити до пільгового стажу ОСОБА_1 відповідно до п. «а» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання дій відповідача неправомірними, а від так скасування рішення відповідача № 6 від 20.03.2017 та зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача № 342 від 16.03.2017 року про призначення пенсії згідно вимог чинного законодавства України.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України .

Відповідно до частини другої цієї норми, у разі задоволення адміністративного позову, суд може ухвалити постанову, серед іншого, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій, визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Дискреційні повноваження - сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Під дискреційними повноваженнями суд розуміє сукупність прав та обов'язків, закріплених у встановленому законодавством порядку за органом виконавчої влади, які він застосовує на власний розсуд. Наділивши орган виконавчої влади дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу певну свободу розсуду при прийнятті рішення.

Таким чином, суд не наділений повноваженнями підміняти собою суб'єкт владних повноважень при прийнятті певного рішення та не може втручатись у дискреційні повноваження такого суб'єкта.

Втручання суду в повноваження суб'єкта публічної влади можливе лише тоді, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи законодавства, а суб'єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Оскільки прийняття рішення про призначення пенсії на пільгових умовах є дискреційним обов'язком органів Пенсійного фонду, суд позбавлений можливості встановити чи виконав позивач всі приписи законодавства для його прийняття.

За таких обставин вимога позивача про зобов'язання УПФУ призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах є невірним способом захисту його прав, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

З огляду на отримання позивачем травм та пошкодження його житла в наслідок артелерійського обстрілу, що підтверджується наявними у матеріалах справи витягом з кримінального провадження №000230, виписним епікризом, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню клопотання позивача про поновлення строку для його звернення до адміністративного суду з позовною заявою та про звільнення від сплати судового збору через скрутне матеріальне становище.

В порядку ст.139 КАС України, сплата судового збору покладається на відповідача за рахунок бюджетних асигнувань пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 72, 77, 139, 192, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду в Великоновосілківському районі Донецької області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької області № 6 від 20.03.2017 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах згідно п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької області розглянути подану ОСОБА_1 заяву про призначення пенсії за віком з врахуванням пільгового стажу в період роботи з 25.12.1979 р. по 26.10.1981 р., з 30.01.1984 р. по 25.04.1984 р., з 26.03.1984 р. по 14.08.1985 р., з прийняттям відповідного рішення.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в Великоновосілківському районі Донецької області (вул. Центральна, 103, смт. Велика Новосілка, Донецької області, код 22008309) за рахунок бюджетних асигнувань в дохід держбюджету 352 грн. 40 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Великоновосілківський районний суд Донецької області, протягом тридцяти днів.

Суддя Г.М. Яненко