Справа № 826/20359/16
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 січня 2018 року № 826/20359/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., при секретарі Грабовському В.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаДержавного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань державної реєстрації Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Кравченко Валентина Аврамівна
прозобов'язання вчинити дії,
за участі:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Бондар О.Г.

На підставі частини шостої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 25 січня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань державної реєстрації Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі по тексту - відповідач), за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Кравченко Валентини Аврамівни про зобов'язання відповідача скасувати реєстрацію прав набувача ОСОБА_4 та провести реєстрацію прав відчуження майна ОСОБА_5, за наслідувачем за заповітом, ОСОБА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю відмови відповідача у скасуванні державної реєстрації прав на нерухоме майно, 50/100 частин квартири за АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, оскільки рішенням Подільського районного суду міста Києва від 29.03.2016р. у справі №758/13846/14-ц розірвано договір довічного утримання, який був підставою такої реєстрації.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив частково, в частині зобов'язання відповідача провести реєстрацію прав відчуження майна ОСОБА_5, за наслідувачем за заповітом, ОСОБА_1, в іншій частині позов визнав.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1.

19 березня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір довічного утримання (догляду), згідно якого ОСОБА_5 передає у власність ОСОБА_4, а остання приймає у власність 50/100 частин квартири за АДРЕСА_1, загальна площа 50/100 частин якої становить 22,98кв.м.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 29.03.2016р. у справі №758/13846/14-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання договору та скасування державної реєстрації, позов задоволено частково, розірвано договір довічного утримання, який укладений між ОСОБА_5 до ОСОБА_4 від 19.03.2013р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ільяшовим О.В., зареєстрований в реєстрі за №703, в іншій частині позову відмовлено.

Відповідно до Заповіту від 13.09.2013р., який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ільяшовим О.В. та зареєстрований в реєстрі за №365, ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_1 все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті.

10 червня 2016 року позивач на підставі рішення Подільського районного суду міста Києва від 29.03.2016р. у справі №758/13846/14-ц звернувся до Департаменту з питань державної реєстрації Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з заявою за реєстраційним номером 17216409 про скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_4 на об'єкт нерухомого майна: 50/100 частин квартири за АДРЕСА_1.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань державної реєстрації Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 13.06.2016р. №30017803 відмовлено позивачу у скасування державної реєстрації у зв'язку з тим, що рішення Подільського районного суду міста Києва від 29.03.2016р. у справі №758/13846/14-ц містить в резолютивній частині вказівку лише про розірвання договору довічного утримання.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням та у зв'язку із цим про зобов'язання вчинити певні дії, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи адміністративну справу, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Основним законом, що регулює відносини, які виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004р. №1952-IV (надалі - Закон №1952-IV).

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (станом на момент виникнення спірних правовідносин), державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

У відповідності до частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об'єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до п. 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України від 25.12.2015, № 1127 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (станом на момент виникнення спірних правовідносин) розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями.

Згідно з п. 1 частини 3 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 10.06.2016р., на підставі рішення Подільського районного суду міста Києва від 29.03.2016р. у справі №758/13846/14-ц звернувся до державного реєстратора з заявою за реєстраційним номером 17216409 про скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_4 на об'єкт нерухомого майна: 50/100 частин квартири за АДРЕСА_1.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань державної реєстрації Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 13.06.2016р. №30017803 відмовлено позивачу у скасування державної реєстрації у зв'язку з тим, що рішення Подільського районного суду міста Києва від 29.03.2016р. у справі №758/13846/14-ц містить в резолютивній частині вказівку лише про розірвання договору довічного утримання.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Згідно з частиною третьою статті 653 Цивільного кодексу України (станом на момент виникнення спірних правовідносин) якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Таким чином, у зв'язку з тим, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 29.03.2016р. у справі №758/13846/14-ц розірвано договір довічного утримання, який був підставою реєстрації за ОСОБА_4 права власності на 50/100 частини квартири за АДРЕСА_1, суд приходить до висновку, що рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань державної реєстрації Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Корчинської Лілії Володимирівни від 13.06.2016р. №30017803 про відмову у скасуванні є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, для належного способу захисту порушених прав позивача, суд вважає за можливим вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань державної реєстрації Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Корчинської Лілії Володимирівни від 13 червня 2016 року №30017803 про відмову у скасуванні.

Крім того, суд зазначає, що представник відповідача в судовому засіданні визнав позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача скасувати реєстрацію прав набувача майна ОСОБА_4 на 50/100 частин квартири АДРЕСА_1

В частині позовних вимог щодо зобов'язання відповідача провести реєстрацію прав відчуження майна ОСОБА_5, за наслідувачем за заповітом, ОСОБА_1, суд відмовляє в їх задоволенні, оскільки позивач не звертався до державного реєстратора з заявою про реєстрацію права власності на зазначене вище нерухоме майно у порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та постановою КМ України від 25.12.2015, № 1127 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

З урахуванням норм ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20грн. з бюджетних асигнувань Департаменту з питань державної реєстрації Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Керуючись ст.ст. 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань державної реєстрації Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Корчинської Лілії Володимирівни від 13 червня 2016 року №30017803 про відмову у скасуванні.

Зобов'язати Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань державної реєстрації Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) скасувати реєстрацію прав набувача майна Кравченко Валентини Аврамівни на 50/100 частини квартири АДРЕСА_1

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня, 20 копійок) з бюджетних асигнувань Департаменту з питань державної реєстрації Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін