Справа № 808/420/18
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/420/18

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ПРО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ

05 лютого 2018 року

Справа № 808/420/18

м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Лазаренко М.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ШАТО 2013» про забезпечення адміністративного позову у справі

ВСТАНОВИВ:

02 лютого 2018 року до Запорізького кружного адміністративного суду, до подання позовної заяви, надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ШАТО 2013» про забезпечення позову, в якій заявник просить суд:

- до набрання законної сили судовим рішенням по суті зупинити дію рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 28.12.2017 №1047 «Про демонтаж рекламних засобів» в частині демонтажу «тимчасового рекламного засобу «Вина мира» вул.Юрія Кондратюка, 2 (п.325 Додатку до цього рішення), «рекламний засіб на фасаді «Вина мира» вул. Юрія Кондратюка, 2 (п.326 Додатку до цього рішення);

- до набрання законної сили судовим рішенням по суті спору заборонити Комунальному підприємству «ЗЕМГРАД» Дніпропетровської міської ради організовувати та проводити примусовий демонтаж власними силами або із залученням сторонніх організацій конструкцій магазину «ВИНА МИРА», які розміщені на фасаді будівлі за адресою: м.Дніпро, вул. Юрія Кондратюка 2.

В обґрунтування заяви ТОВ «ШАТО 2013» посилається на те, що на даний час існує очевидна загроза порушення прав та законних інтересів ТОВ «ШАТО 2013», у разі проведення КП «ЗЕМГРАД» демонтажу конструкцій магазину «ВИНА МИРА», які розміщені на фасаді будівлі за адресою: м. Дніпро, вул. Юрія Кондратюка 2. Вказує на те, що рішення ВК Дніпровської МР є очевидно протиправним та прийнятим в супереч вимог чинного законодавства України. Зазначає, що у випадку примусового демонтажу належних позивачу спеціальних конструкцій наявна очевидна небезпека заподіяння шкоди майну позивача та необхідність в подальшому докласти значних зусиль та витрат для відновлення прав, в разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій, спрямованих на демонтаж спеціальних конструкцій, які належать позивачу, а саме оплатити витрати пов’язані з демонтажем, транспортуванням та зберіганням цих конструкцій.

За правилами частини 1 статті 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, суддя розглянув заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та додані до нього письмові докази, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, з огляду наступне.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно із ч.2 ст.150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За приписами частини 1 статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов’язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч.2 ст.151 КАС України).

Отже, статтею 151 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних обставин, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Тобто інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006).

Так, з поданої заяви судом з’ясовано, що ТОВ «ШАТО 2013» користується нежитловим приміщенням будівлі за адресою: м. Дніпро, вул. Юрія Кондратюка, 2 (до перейменування вул. Комунарівська, 2), на підставі договору оренди нерухомого майна б/н від 09.11.2015.

ТОВ «ШАТО 2013» здійснює торгівельну діяльність у вказаному приміщенні, використовуючи у вивісці магазину знак «ВИНА МИРА», на підставі ліцензійного договору від 01.09.2015.

Рішенням Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 28.12.2017 №1047 «Про демонтаж реклами» вирішено Комунальному підприємству «Земград» Дніпровської міської ради вжити заходів щодо демонтажу рекламних засобів (спеціальних конструкцій), розташованих з порушенням порядку розміщення зовнішньої реклами, згідно з переліком (додаток).

Так, у Додатку до рішення виконавчого комітету від 28.12.2017 №1047 наведено Перелік рекламних засобів (спеціальних конструкцій) розташованих з порушенням порядку розміщення зовнішньої реклами, що підлягають демонтажу, серед іншого пункт 325 – вул.Юрія Кондратенка, 2, тимчасовий рекламний засіб, «Вина мира», без наявності чинного дозволу; пункт 326 – вул. Юрія Кондратенка, 2, рекламний засіб на фасаді, «Вина мира», без наявності чинного дозволу.

Тобто, вказаним рішенням Виконавчого комітету Дніпровської міської ради фактично надано вказівку Комунальному підприємству «Земград» Дніпровської міської ради вжити заходів щодо демонтажу рекламних засобів (спеціальних конструкцій), які належать позивачу, проте, позивач не погоджується з прийнятим рішенням та вказує на його протиправність.

Відповідно до п.2.11, 2.12 Положення про порядок демонтажу та зберігання рекламних засобів у місті Дніпрі, оплата вимушених витрат КП «Земград» пов’язаних з демонтажем, транспортуванням та зберіганням рекламного засобу, а також відновленням благоустрою місця розташування, здійснюється розповсюджувачем реклами на підставі рахунків, що надаються комунальним підприємством. Повернення рекламних засобів без оплати вимушених витрат КП «Земград» неможливе.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше проведення дій по виконанню рішення ВК Дніпровської МР «Про демонтаж рекламних засобів» може призвести до того, що до вирішення спору по суті спірні конструкції можуть буди примусово демонтовані, а для їх повернення ТОВ «ШАТО 2013» доведеться докласти значних зусиль та витрат для відновлення порушеного права, у тому числі щодо повернення примусово демонтованих конструкцій, зокрема шляхом можливого ініціювання інших судових проваджень.

За таких обставни, суд дійшов висновку про наявність підстав для забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 28.12.2017 №1047 «Про демонтаж рекламних засобів» в частині демонтажу «тимчасового рекламного засобу «Вина мира» вул.Юрія Кондратюка, 2 (п.325 Додатку до цього рішення), «рекламний засіб на фасаді «Вина мира» вул. Юрія Кондратюка, 2 (п.326 Додатку до цього рішення), до набрання законної сили судовим рішення по суті спору.

Стосовно заяви про забезпечення позову шляхом заборони Комунальному підприємству «ЗЕМГРАД» Дніпропетровської міської ради організовувати та проводити примусовий демонтаж власними силами або із залученням сторонніх організацій конструкцій магазину «ВИНА МИРА», які розміщені на фасаді будівлі за адресою: м.Дніпро, вул.Юрія Кондратюка 2, суд вважає, що заява в цій частині не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено з доданих до заяви матеріалів, підставою для проведення КП «Земград» заходів щодо демонтажу рекламних засобів (спеціальних конструкцій) стало саме рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 28.12.2017 №1047 та Перелік рекламних засобів (спеціальних конструкцій), розташованих з порушенням порядку розміщення зовнішньої реклами, що підлягають демонтажу, який є додатком до рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 28.12.2017 №1047.

А тому, суд вважає, що оскільки судом вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 28.12.2017 №1047 в частині пунктів 325 та 326 наведених у Переліку рекламних засобів (спеціальних конструкцій), розташованих з порушенням порядку розміщення зовнішньої реклами, що підлягають демонтажу, то відповідно у КП «Земград» відсутні правові підстави для вчинення заходів по виконанню рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 28.12.2017 №1047 у вказаній частині до набрання законної сили судовим рішення по суті спору.

Отже, на переконання суду вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 28.12.2017 №1047 в частині пунктів 325 та 326 наведених у Переліку рекламних засобів (спеціальних конструкцій), розташованих з порушенням порядку розміщення зовнішньої реклами, що підлягають демонтажу, охоплює і питання заборони КП «Земград» вчиняти дії по його виконанню в частині демонтажу власними конструкцій магазину «ВИНА МИРА», які розміщені на фасаді будівлі за адресою: м.Дніпро, вул.Юрія Кондратюка, 2.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява ТОВ «ШАТО 2013» про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150-157, 241, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ТОВ «ШАТО 2013» про забезпечення позову шляхом заборонити Комунальному підприємству «ЗЕМГРАД» Дніпропетровської міської ради організовувати та проводити примусовий демонтаж власними силами або із залученням сторонніх організацій конструкцій магазину «ВИНА МИРА», які розміщені на фасаді будівлі за адресою: м. Дніпро, вул. Юрія Кондратюка, 2.

Роз’яснити ТОВ «ШАТО 2013», що відповідно до п.1 ч.8 ст.157 КАС України заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позову, скасовуються судом також у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини другої статті 153 цього Кодексу.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені ст.ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалу у повному обсязі складено та підписано 05.02.2018.

Суддя М.С. Лазаренко