Справа № 826/4071/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 лютого 2018 року № 826/4071/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І. розглянув у письмовому провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа - Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), про визнання протиправним та скасування розпорядження.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ «Лайфселл» звернулось до суду з позовом до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), за участю третьої особи - Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), та просить суд визнати протиправним рішення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо відмови в наданні дозволів на розміщення зовнішньої реклами у місті Києві (стосовно розміщення зовнішньої реклами на рекламних засобах площею 34,011 кв.м. та площею 24,1867 кв.м. - конструкція на даху будівлі за адресою: місто Київ, Солом'янський район, вулиця Миколи Амосова, 12), та скасувати частково видане відповідачем розпорядження № 778 від 31 серпня 2016 року «Про відмову у наданні дозволів на розміщення зовнішньої реклами», в частині, що стосується позивача - пункти 140, 141 додатку до розпорядження, а також присудити сплачені позивачем судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 04 липня 2016 року він звернувся до державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг міста Києва із заявою на отримання дозволів на розміщення 2-х рекламних засобів (рекламоносіїв), площею 34,011 кв.м. та площею 24,1867 кв.м. - конструкція на даху будівлі за адресою: місто Київ, Солом'янський район, вулиця Миколи Амосова, 12.

Станом на 19 липня 2016 року, яке було визначено терміном виконання заяв, жодної відповіді на адресу позивача не надійшло, у зв'язку з чим позивачем застосовано «принцип мовчазної згоди».

Разом з тим, листом Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)від 22 вересня 2016 року за № 055-14088 позивача повідомлено про відмову у наданні дозволів на розміщення зовнішньої реклами відповідно до розпорядження відповідача від 31 серпня 2016 року № 778.

Не погоджуючись із винесеним розпорядженням та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі №826/44071/17(далі - справа), яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, з підстав, які викладено у письмових запереченнях, та долучено до матеріалів справи.

Виходячи з положень частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на час вчинення процесуальної дії), враховуючи відсутність заперечень з боку сторін, у судовому засіданні судом ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши у письмовому провадженні подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

04 липня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» звернулося до державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг міста Києва із заявою на отримання дозволів на розміщення 2-х рекламних засобів (рекламоносіїв), площею 34,011 кв.м. та площею 24,1867 кв.м. - конструкція на даху будівлі за адресою: місто Київ, Солом'янський район, вулиця Миколи Амосова, 12.

Подані заяви разом із пакетом необхідних документів сформовано державним реєстратором у справи № 01030-215410-111 (щодо рекламного засобу площею 34,011 кв.м.) та № 01030-000215411 (щодо рекламного засобу площею 24,1867 кв. м.) та складено описи справ.

Державним реєстратором визначено термін виконання заяв - 19 липня 2016 року.

Станом на 19 липня 2016 року дозволи на розміщення зовнішньої реклами позивачу не були видані та про будь-яке рішення суб'єкта владних повноважень позивача не повідомлено.

З урахуванням «принципу мовчазної згоди», після спливу 10 робочих днів та закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру (тобто 19 липня 2016 року), починаючи з 03 серпня 2016 року ТОВ «Лайфселл» вважало, що набуло право на:

на розміщення зовнішньої реклами на рекламному засобі (рекламоносії) площею 34,011 кв.м. - конструкції на даху будинку (будівлі), споруді за адресою: місто Київ, Солом'янський район, вулиця Миколи Амосова, 12 (за дозвільною справою № 01030-215410-111);

на розміщення зовнішньої реклами на рекламному засобі (рекламоносії) площею 24,1867 кв.м. - конструкції на даху будинку (будівлі), споруді за адресою: місто Київ, Солом'янський район, вулиця Миколи Амосова, 12 (за дозвільною справою № 01030-215411-111) .

Однак, листом відповідача від 22 вересня 2016 року № 055-14088 позивача повідомлено про відмову у наданні зазначених дозволів відповідно до розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31 серпня 2016 року № 778.

Оскаржуване розпорядження відповідача опубліковане разом з додатками у газеті «Хрещатик» від 21 вересня 2016 року № 98, з якого позивач і дізнався, що 31 серпня 2016 року виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) прийнято розпорядження № 778 «Про відмову у наданні дозволу на розміщення зовнішньої реклами», та відмовлено у наданні дозволів на розміщення зовнішньої реклами, а саме:

на рекламному засобі (рекламоносії) площею 34,011 кв.м. - конструкції на даху будинку (будівлі), споруді за адресою: місто Київ, Солом'янський район, вулиця Миколи Амосова, 12 (за дозвільною справою № 01030-215410-111) (пункт 140 додатку до розпорядження);

на рекламному засобі (рекламоносії) площею 24,1867кв.м. - конструкції на даху будинку (будівлі), споруді за адресою: місто Київ, Солом'янський район, вулиця Миколи Амосова, 12 (за дозвільною справою № 01030-215411-111) (пункт 141 додатку до розпорядження).

Оскільки позивач виконав усі передбачені чинним законодавством дії для отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами в частині надання повних переліків документів, він вважає, що у відповідача відсутні будь-які законні підстави для відмови у наданні дозволу на розміщення реклами.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи, вислухавши пояснення сторін, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому та об'єктивному дослідженні доказів, дійшов до наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розміщення об'єктів зовнішньої реклами у місті Києві врегульовано Законом України "Про рекламу", Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року №2067 (далі - Типові правила), Порядком розміщення реклами у місті Києві, затвердженим рішенням Київської міської ради від 22 вересня 2011 року № 37/6253 (далі - Порядок) та Концепцією розвитку зовнішньої реклами у місті Києві, затвердженої рішенням Київської міської ради від 26 січня 2012 року №20/735 (далі Концепція).

Відповідно до статті 1, частин першої та другої статті 16 Закону України «Про рекламу» (далі -Закон), зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Зовнішня реклама повинна відповідати таким вимогам: розміщуватись із дотриманням вимог техніки безпеки та із забезпеченням видимості дорожніх знаків, світлофорів, перехресть, пішохідних переходів, зупинок транспорту загального користування та не відтворювати зображення дорожніх знаків; освітлення зовнішньої реклами не повинно засліплювати учасників дорожнього руху, а також не повинно освітлювати квартири житлових будинків; фундаменти наземної зовнішньої реклами, що виступають над поверхнею землі, можуть бути декоративно оформлені; опори наземної зовнішньої реклами, що розташована вздовж проїжджої частини вулиць і доріг, повинні мати вертикальну дорожню розмітку, нанесену світлоповертаючими матеріалами, заввишки до 2 метрів від поверхні землі; нижній край зовнішньої реклами, що розміщується над проїжджою частиною, у тому числі на мостах, естакадах тощо, повинен розташовуватися на висоті не менше ніж 5 метрів від поверхні дорожнього покриття; у місцях, де проїжджа частина вулиці межує з цоколями будівель або огорожами, зовнішня реклама може розміщуватися в одну з фасадами будівель або огорожами лінію.

Частинами третьою та четвертою вказаної статті встановлено перелік обмежень та заборон щодо розміщення зовнішньої реклами, який є вичерпним.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов'язаний видати суб'єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Згідно зі статтею 4-1 зазначеного Закону, порядок видачі документів дозвільного характеру або відмови у їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання, видача або відмова у видачі яких законами України віднесена до повноважень органів місцевого самоврядування, встановлюється їх рішенням, а у випадках, передбачених законом, - на підставі типових порядків, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Право виконавчих органів сільських, селищних, міських рад видавати дозволи на розміщення зовнішньої реклами також встановлено підпунктом 13 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до підпункту 7 пункту «а» частини першої зазначеної статті організація благоустрою населених пунктів належить до відання виконавчих органів міських рад.

Пунктом 4 частини першої статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлено, що елементами благоустрою є засоби та обладнання зовнішньої реклами.

Відповідно до статті 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження.

Частиною п'ятою статті 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» визначено, що підставами для відмови у видачі документа дозвільного характеру є:

Подання суб'єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком;

виявлення в документах, поданих суб'єктом господарювання, недостовірних відомостей;

негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру.

Законом можуть встановлюватися інші підстави для відмови у видачі документа дозвільного характеру.

Правовідносини, що виникають у зв'язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, врегульовані Типовими правилами, які також визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами (пункт 1 Типових правил).

Відповідно до пунктів 2, 3, 5, 6 і 9 Типових правил (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дозвіл - документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці.

Зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільська, селищна, міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління (далі - робочий орган). Робочий орган не вправі подавати заяву та одержувати дозвіл на розміщення зовнішньої реклами.

До повноважень робочого органу, зокрема, належать: розгляд заяв розповсюджувачів зовнішньої реклами на надання дозволу, внесення змін у дозвіл, переоформлення дозволу та продовження строку його дії; підготовка проекту рішення виконавчого органу ради щодо надання дозволу чи про відмову у його наданні; видача дозволу на підставі рішення виконавчого органу ради. Робочий орган здійснює інші повноваження відповідно до законодавства.

Для одержання дозволу заявник подає робочому органу заяву за формою згідно з додатком 1, до якої додаються: фотокартка або комп'ютерний макет місця (розміром не менш як 6 х 9 сантиметрів), на якому планується розташування рекламного засобу, та ескіз рекламного засобу з конструктивним рішенням; копія свідоцтва про державну реєстрацію заявника як юридичної особи або фізичної особи - підприємця.

Пунктами 10-20 Типових правил передбачено процедуру розгляду заяв на одержання дозволу на розміщення зовнішньої реклами, оформлення такого дозволу та прийняття виконавчим органом ради у встановлений строк рішення про надання дозволу.

Зокрема, пунктами 19, 20 Типових правил встановлено, що робочий орган протягом не більш як п'ятнадцяти робочих днів з дати одержання належним чином оформлених двох примірників дозволу розглядає заяву, готує і подає виконавчому органу ради пропозиції та проект відповідного рішення.

Виконавчий орган ради протягом п'яти робочих днів з дати одержання зазначених пропозицій приймає рішення про надання дозволу або про відмову у його наданні.

У разі прийняття рішення про надання дозволу керівник робочого органу протягом п'яти робочих днів підписує обидва примірники дозволу та скріплює їх печаткою робочого органу. Перший примірник дозволу видається заявникові, а другий - залишається робочому органу для обліку та контролю. Видача дозволу реєструється в журналі реєстрації.

Рішення про відмову у наданні дозволу надсилається робочим органом заявникові протягом п'яти днів з дати його прийняття.

Відповідно до пункту 24 Типових правил, виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов'язаних з розташуванням рекламного засобу.

З позовної заяви вбачається та підтверджується копіями описів документів, які долучено до матеріалів справи, що Товариством з обмеженою відповідальністю подано до центру надання адміністративних послуг суб'єкту господарювання, громадянином для виконання адміністративної послуги, такі документи:

- заяву про надання дозволів на розміщення зовнішньої реклами на рекламному засобі (рекламоносії) площею 34,011 кв.м. - конструкції на даху будинку (будівлі), споруді за адресою: місто Київ, Солом'янський район, вулиця Миколи Амосова, 12 (за дозвільною справою № 01030-215410-111);

- заяву про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами на рекламному засобі (рекламоносії) площею 24,1867 кв.м. - конструкції на даху будинку (будівлі), споруді за адресою: місто Київ, Солом'янський район, вулиця Миколи Амосова, 12 (за дозвільною справою № 01030-215411-111);

- фотокартки та комп'ютерний макет місця (розміром не менш як 6Х9 сантиметрів), на яких планується розташування рекламного засобу;

- ескізи РЗ з конструктивним рішенням, завіреними підписами та печаткою розробника;

- додаткові документи (за бажанням заявника).

Суд звертає увагу на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» копій документів, які перелічено в описах про прийняття документів на видачу дозволу та які долучались до заяв про надання дозволів, суду надано не було.

Таким чином, позивач недобросовісно скористався процесуальними правами, не надав суду документи, які ним подавалися для отримання дозволів на розміщення зовнішньої реклами, та які б підтверджували їх повноту та відповідність встановленим вимогам.

Згідно з регламентом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням Київської міської ради від 08 жовтня 2013 року №1810 (далі - Регламент), виконавчим органом Київської міської ради є Київська міська державна адміністрація, яка паралельно виконує функції державної виконавчої влади, що є особливістю здійснення виконавчої влади в місті Києві.

Виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) на основі та на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України та інших актів законодавства України, а також за власною ініціативою видає розпорядження в межах функцій органу місцевого самоврядування та функцій місцевого органу виконавчої влади (пункт 1.1 Регламенту).

Отже, виходячи з наведеного у сукупності, рішення (розпорядження) про надання дозволу або про відмову у його наданні за результатом розгляду документів від суб'єктів господарювання приймається Київською міською державною адміністрацією на підставі пропозицій, отриманих від дозвільного органу.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31 серпня 2016 року № 778 «Про відмову у наданні дозволів на розміщення зовнішньої реклами», зокрема, товариству з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» у наданні дозволів відмовлено.

Таким чином, відповідачем видано розпорядження на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Суд також звертає увагу на Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи таке рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 КАС України).

Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до частини п'ятої зазначеної статті, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Із системного аналізу вищевикладених норм та з'ясованих судом обставин, з урахуванням ненадання позивачем доказів для підтвердження обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, суд прийшов до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл» до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа - Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про визнання протиправним та скасування розпорядження, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Позивачем не надано належних та необхідних доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Відповідно до частини першої статті 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда