Справа № 490/4301/17
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2018 р.м.ОдесаСправа № 490/4301/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Гуденко О.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді - доповідача - Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Косцової І.П.

за участю секретаря - Худика С.А.

за участю апелянта - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову Серії БР № 466921 від 11.05.2017 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якою його було притягнуто до відповідальності та накладено штраф у розмірі 255,00 грн. Також позивач просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилався на протиправність спірної постанови, оскільки вона не містить ані опису обставин, установлених під час розгляду справи, ані технічного засобу, яким здійснюється фото або відеозапис. Крім того, на думку позивача, постанова є незаконною у зв'язку з відсутністю події адміністративного правопорушення, оскільки його зупинка та стоянка на перехресті була вимушеною через перешкоди для руху та дії працівників поліції, що виключає будь-яку вину в його діях, як водія автомобіля.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 листопада 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 листопада 2017 року - скасувати та винести нову про задоволення позову в повному обсязі. Зокрема, апелянт наголошував на тому, що його зупинка була вимушеною, що виключає вину в його діях, як ознаку складу адміністративного правопорушення, а тому відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

01 лютого 2018 року від Управління патрульної поліції в м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1, в якому відповідач, вказує на необґрунтованість апеляційної скарги, оскільки факт порушення позивачем ПДР підтверджується належними доказами, у зв'язку з чим просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 в повному обсязі, а постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 листопада 2017 року - залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.05.2017 року інспектор роти №4 батальйону №4 УПП в м. Миколаєві Музика П.В. виніс відносно позивача постанову у справі про адміністративне правопорушення Серії БР № 466921.

Суть адміністративного правопорушення, згідно постанови, полягала в тому, що 11.05.2017р. о 10.16 год., позивач, керуючи автомобілем «Suzuki Grand Vitara», державний номер НОМЕР_1, у порушення вимог п.15.9 «г» ПДР України здійснив зупинку на перехресті вулиць Адміральської та Лягіна, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, внаслідок чого інспектором було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Вважаючи дії відповідача щодо притягнення до відповідальності та саму постанову протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів виходить із наступного.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР).

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п.1.1. ПДР вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 2.3 «б» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до 15.9 «г» ПДР України, зупинка забороняється: на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга;

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Частина 1 статті 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У контексті даної справи це означає, що умовою притягнення позивача до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, а саме умисне чи з необережності порушення Правил дорожнього руху.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом апеляційної інстанції було оглянуто наданий відповідачем відеозапис, зроблений 11 травня 2017 року, з нагрудного відеореєстратора DM 4026.

Згідно зазначеного запису 11 травня 2017 року біля Миколаївської міської ради проводились масові заходи, з відеозапису вбачається скупчення людей, підняті прапори, застосовані гучномовці, внаслідок чого в'їзд на стоянку був перекритий тимчасовими огорожами. Інспектором поліції було запропоновано позивачеві обрати інше місце для паркування, тобто проїхати далі, проте позивач відмовився, наполягав на проїзді на стоянку Миколаївської міської ради та вимагав від інспектора поліції письмові докази на підтвердження доручення щодо недопущення в'їзду автотранспорту на територію біля адмінбудівлі. Протягом 15 хвилин спілкування позивача з поліцейськими транспортний засіб позивача продовжував стояти на перехресті, що і стало підставою для складання постанови.

Таким чином, постановою Серії БР № 466921 від 11.05.2017 року та відеозаписом відеореєстратора DM 4026 зафіксовано, що позивач здійснив зупинку на перехресті вулиць Адміральської та Лягіна, тобто вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП підтверджується у повному обсязі.

Колегія суддів вважає доречними посилання суду першої інстанції, що ненадання інспектором письмових доказів на підтвердження доручення виконавчого комітету не є підставою для невиконання позивачем законної вимоги поліцейського, тим більше що навколишня об'єктивна реальність підтверджувала правомірність вимоги поліцейського.

Отже, доводи апелянта щодо відсутності складу адмінправопорушення спростовуються викладеним та не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду, у зв'язку з чим, на думку колегії суддів постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України була складена відповідачем правомірно.

Доводи апеляційної скарги щодо не зазначення в оскаржуваній постанові інвентарного номеру технічного засобу, яким здійснювалося відеозапис, колегія суддів також не приймає, оскільки зазначені обставини ніяким чином не спростовують суть скоєного позивачем правопорушення, а тому підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Згідно ч. 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку колегії суддів відповідач довів правомірність прийнятої постанови Серії БР № 466921 від 11.05.2017 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Відповідно до ст. ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому згідно ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Згідно ч. 3 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 272, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 01 лютого 2018 року.

Суддя- доповідач:

Судді: