Справа № 820/5866/17
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 січня 2018 р. № 820/5866/17
Харківський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді - Панченко О.В.
суддів: Бадюкова Ю.В., Тітова О.М.,
за участю секретаря судового засідання - Денисенко А.А.,
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - Смородської М.С.,
представника третьої особи - Заяц Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом
Приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4
до Міністерства юстиції України; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Державне підприємство "Національні інформаційні системи"
проскасування наказу,-
Позивач - Приватний нотаріус Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- скасувати Наказ Міністерства юстиції України №3656/5 від 20.11.2017р. про тимчасове блокування до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державного реєстратора-приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4;
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28.11.2017 року їй стало відомо з інформації, що міститься на сайті Міністерства юстиції України, що наказом №3656/5 від 20.11.2017р. позивачу тимчасово заблоковано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на три місяці. Позивач, вважаючи зазначений наказ незаконним та необґрунтованим, звернувся до суду з даним позовом.
У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені в адміністративному позові, та просив ухвалити рішення про задоволення позову.
Представник відповідача, Міністерство юстиції України, з даним позовом не погодився.
Згідно наданого до суду відзиву на позов зазначив, що за наслідками проведеної посадовими особами відповідача камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса ОСОБА_4 було виявлено порушення приватним нотаріусом процедури державної реєстрації речових права на нерухоме майно, а тому, рішення про блокування доступу до Державного реєстру речових прав та нерухоме майно є цілком правомірним.
Представник третьої особи - Державного підприємства "Національні інформаційні системи", заперечував проти позовних вимог, посилаючись в своїх письмових поясненнях на те, що ДП "Національні інформаційні системи" є технічним адміністратором Державного реєстру прав та не уповноважене приймати владно-управлінські рішення, а лише безпосередньо виконує їх. Тобто, ДП "Національні інформаційні системи" лише реалізує припис наказів відповідача, а, отже, ніяким чином третя особа не порушила права та інтереси позивача.
Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та представника третьої особи, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:
За матеріалами справи судом встановлено, що згідно з наказом відповідача, Міністерства юстиції України, №3014/17 від 28.08.2017р. позивач був включений до переліку державних реєстраторів та суб'єктів державної реєстрації, щодо яких проводиться моніторинг реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Результати проведеного працівником відповідача моніторингу оформлені актом від 17.10.2017р. (а.с.69-72), за висновками якого в діяльності позивача як приватного нотаріуса при виконанні функцій державного реєстратора наявні порушення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку №1127, Порядку №1141.
Наказом відповідача від 02.11.2017р. №4217/7 була призначена камеральна перевірка державного реєстратора - приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4. (а.с.29)
Результати проведеної камеральної перевірки оформлені довідкою від 17.11.2017р. (а.с.75-78), за висновками якої в діяльності позивача при виконанні функцій державного реєстратора виявлені порушення, в зв'язку з чим запропоновано заблокувати доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на три місяці.
Наказом відповідача №3656/5 від 20.11.2017р. до позивача, як державного реєстратора, було застосовано міру юридичної відповідальності у вигляді тимчасового блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на три місяці.(а.с.31)
Як з'ясовано судом, юридичною підставою для прийняття цього наказу суб'єктом владних повноважень обрано положення ст.37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а фактичною підставою слугували висновки довідки від 17.11.2017 року про вчинення вищезазначених порушень.
З'ясовуючи обставини спірних правовідносин, суд встановив, що відповідачем виявлені порушення вимог ст.10, 16, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час розгляду заяв про державну реєстрацію іншого речового права та заяв про реєстрацію обтяження №№21775568, 21775359, 21775139, 21774952, 21774735, 21774348, 21774105, 21773716, 21773582, 21773490, а саме: не виготовлення електронних копій документів, поданих заявником для проведення реєстраційних дій, про що свідчить відсутність зазначених документів у пункті меню "Супровідні документи" Державного реєстру заяв як інформаційної системи.
при цьому відповідачем було взято до уваги, що згідно приписів статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що при прийнятті заяв у паперовій формі обов'язково виготовляються електронні копії документів, поданих заявником для проведення реєстраційних дій. Електронні копії документів виготовляються шляхом сканування з подальшим їх розміщенням у Державному реєстрі прав. У базі даних заяв також реєструються рішення судів, заяви власників об'єктів нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій, рішення судів про скасування відповідних рішень судів, заяви власників об'єктів нерухомого майна про відкликання власних заяв про заборону вчинення реєстраційних дій.
Крім того, відповідач зазначає про відсутність електронних копій документів у заявах №№22494235, 22493491, 22491385, 22490552, 22688840, 22689382, 22689763, 22690045, 22690332, 22690610, 22690878, 22691121, 22691389, 22691642, 22691936, 22692164, 22692362, 22692601, 22692854, 22623041, 22693227, 22693400.
Згідно п.20 Порядку №1141 з метою проведення державної реєстрації виникнення права власності державний реєстратор вносить до запису про нерухоме майно наступні відомості щодо земельної ділянки:
- дата державної реєстрації земельної ділянки;
- найменування органу, що провів державну реєстрацію земельної ділянки;
- кадастровий номер земельної ділянки;
- площа земельної ділянки;
- цільове призначення земельної ділянки;
- місцезнаходження земельної ділянки;
- підстава для внесення запису про нерухоме майно:
- дата формування рішення;
- індексний номер рішення;
- прізвище, ім'я та по батькові державного реєстратора;
- найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу.
Відповідно до акту перевірки, приватним нотаріусом при розгляді заяви про державну реєстрацію права власності №22833441 не було здійснено пошук черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв раніше, що, за висновками акту, суперечить положенням п.3 ч.1 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», які передбачають, що при здійсненні державної реєстрації прав, державний реєстратор встановлює черговість розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд.
У разі, якщо під час розгляду заяви про державну реєстрацію прав на нерухоме майно державним реєстратором встановлено наявність зареєстрованих у Державному реєстрі прав інших заяв про державну реєстрацію прав на це саме майно, заяви розглядаються в порядку черговості їх надходження. Наступна заява розглядається тільки після прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації щодо заяви, зареєстрованої в Державному реєстрі прав раніше.
Черговість розгляду заяв щодо одного об'єкта нерухомого майна застосовується як під час розгляду заяв про державну реєстрацію права власності та інших речових прав, так і під час розгляду заяв про державну реєстрацію обтяжень таких прав (ч.8 ст.18 зазначеного Закону).
Крім того, згідно п.12 Положення №1141, під час проведення державної реєстрації прав державний реєстратор додатково здійснює пошук інших заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на те саме майно та рішень судів про заборону вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією таких прав, у базі даних про реєстрацію заяв і запитів.
У ході перевірки також встановлено, що за заявами №№19606786, 23115925 відсутній пошук заяв у базі даних заяв Державного реєстру прав, відсутні відомості за результатом пошуку інформації по ідентифікаторам пошуку з метою перевірки документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяв, відмови у державній реєстрації прав та прийняття відповідного рішення.
З матеріалів справи вбачається, що копія наказу №4217/17 від 02.11.2017р. «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4» була направлена позивачу 03.11.2017 р., про що свідчить супровідний лист (а.с.28). Вказаний наказ був отриманий позивачем 27.11.2017р.
В зв'язку із встановленими обставинами справи суд зазначає наступне.
Повноваження, основні завдання і порядок діяльності Міністерства юстиції України врегульовано Положенням про Міністерство юстиції України від 02.07.2014р. № 228.
Так, згідно вказаного Положення Мін'юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, державну політику з питань банкрутства та використання електронного цифрового підпису, у сфері нотаріату, організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - виконання рішень), державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації обтяжень рухомого майна, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, реєстрації статуту територіальної громади м. Києва, реєстрації статутів Національної академії наук та національних галузевих академій наук, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності, у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, у сфері правової освіти населення; забезпечує формування державної політики у сфері архівної справи і діловодства та створення і функціонування державної системи страхового фонду документації.
Мін'юст у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Відносини, що виникають у сфері реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також забезпечення визнання та захисту державною таких прав врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016р. № 990 затверджено Порядок здійснення контролю у сфері державної реєстрації.
Відповідно до ст. 37-1 зазначеного Закону та, відповідно п. 2 Порядку № 990 передбачено, що контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав.
Положеннями пунктів 4-5 Порядку №990 передбачено, що моніторинг реєстраційних дій проводиться на підставі відомостей реєстрів за допомогою програмних засобів їх ведення за такими критеріями:
1) порушення строків, визначених Законами;
2) проведення реєстраційних дій в неробочий час;
3) відсутність у реєстрах електронних копій документів, поданих для державної реєстрації, виготовлених шляхом їх сканування;
4) проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень;
5) скасування (видалення) записів з реєстрів;
6) державні реєстратори та/або суб'єкти державної реєстрації, визначені Мін'юстом.
За результатами моніторингу реєстраційних дій складається відповідний акт в письмовій формі, який засвідчується підписом посадової особи Мін'юсту, що проводила такий моніторинг.
Згідно з п. 5, 6, 7 Порядку №990, у разі виявлення на підставі акта моніторингу реєстраційних дій порушень порядку державної реєстрації проводиться камеральна перевірка державних реєстраторів та/або суб'єктів державної реєстрації. Камеральна перевірка проводиться на підставі наказу Мін'юсту, яким утворюється комісія у складі не менше ніж трьох посадових осіб Мін'юсту.
Як встановлено п. 10 ч. 1 ст. Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", камеральна перевірка - перевірка, що проводиться у приміщенні Міністерства юстиції України виключно на підставі даних Державного реєстру прав. Копія наказу Мін'юсту про проведення камеральної перевірки надсилається протягом трьох робочих днів з дня його прийняття разом із супровідним листом державному реєстратору та/або суб'єкту державної реєстрації.
Матеріали справи не містять жодних даних, які вказували на те, що внаслідок порушень, про які зазначено згідно акту камеральної перевірки, позивачем, як державним реєстратором, було прийнято помилкове рішення або порушено права (інтереси) будь-яких осіб.
За таких обставин, суд вважає, що у спірних правовідносинах з урахуванням умов професійної діяльності приватного нотаріуса як державного реєстратора, відсутності щонайменших ознак спрямованості його намірів на порушення закону, висновки акту не можуть бути кваліфікований як підстава для застосування санкцій у порядку ст.37-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Суд погоджується з доводами відповідача про те, що встановлений законом чи підзаконним нормативно-правовим актом порядок реалізації управлінської функції має бути безумовно додержаний суб'єктом владних повноважень навіть і в тому випадку, коли такий порядок має суто формальний характер.
Однак, суд також враховує те, що при здійснені своїх зобов'язань в контексті даної справи, позивач керувався актуальною та достовірною інформацією в такому обсязі, який не допустив би можливості прийняти помилкове рішення або спричинити негативні наслідки. Враховуючи наведене, суд вважає безпідставним притягнення позивача до відповідальності у вигляді санкції по блокуванню доступу до Державного реєстру прав строком на 3 місяці.
Суд враховує положення ст.38 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за яким державні реєстратори, суб'єкти державної реєстрації прав за порушення законодавства у сфері державної реєстрації прав несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність у порядку, встановленому законом.
Пунктом 1 частини 2 ст.37-1 зазначеного Закону встановлено, що за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб'єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав.
Крім перелічених у цих статтях заходів державного примусу, тимчасове блокування доступу до Державного реєстру прав, анулювання доступу до Державного реєстру прав, скасування акредитації суб'єкта державної реєстрації, направлення подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю у розумінні ст.ст.238, 239 Господарського кодексу України належать до кола адміністративно-господарських санкцій.
Положення ст.ст.37 і 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» спрямовані на забезпечення порядку (дисципліни) у справі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Однак, суд вважає, що у даному випадку мало місце втручання Держави в професійну діяльність позивача шляхом прийняття рішення обмежувального характеру, яке не відповідає критеріям співрозмірності, розсудливості та пропорційності.
Суд також вважає, що викладені в довідці від 17.11.2017р. діяння позивача як приватного нотаріуса при виконанні функції державного реєстратора не сприяли порушенню прав та інтересів осіб, а також не несли негативних наслідків.
За таких обставин, слід зазначити, що обираючи міру юридичної відповідальності у спірних правовідносинах суб'єктом владних повноважень не забезпечено дотримання положень ст.8 Конвенції про права людини і основоположних свобод та ч.2 ст.2 КАС України в частині вимог щодо обґрунтованості та пропорційності прийнятого рішення.
Отже, суд вважає, що тимчасове блокування доступу позивача до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є надмірним, та таким, що не є співрозмірним з вчиненими діями державного реєстратора.
Також суд зауважує, що відповідачем жодним чином не обґрунтовано строк блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що вчинені діяння позивача не дають підстав для притягнення приватного нотаріуса як державного реєстратора до відповідальності у порядку ст.37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» шляхом прийняття рішення про блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Також суд враховує, що при прийнятті оскаржуваного наказу відповідачем не було дотримано право позивача надати пояснення щодо суті справи, а також брати участь у процесі прийняття рішення, що суперечить п. 9 ч. 2 ст. 2 КАС України. Доводи відповідача про те, що надіслання копії акту позивачу не передбачено відповідними відомчими нормативними актами суд при цьому відхиляє.
Суд зауважує, що відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини 2 наведеної статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Крім того, будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Перевіривши оскаржуваний в даній справі наказ відповідача з урахуванням наведених норм, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 1, 2, 6, 7, 19, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов Приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Державне підприємство "Національні інформаційні системи" про скасування наказу;- задовольнити.
Скасувати Наказ Міністерства юстиції України №3656/5 від 20.11.2017р. про тимчасове блокування до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державного реєстратора-приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 02 лютого 2018 року.

Головуючий суддя Панченко О.В.

Судді Бадюков Ю.В.

Тітов О.М.