Справа № 756/14983/17
Суддя: Яценко Н. О.
Дата ухвалення: 2018-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/756/121/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» січня 2018 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Яценко Н.О., розглянувши у спрощеному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить: визнати протиправними дії відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо обмеження максимального розміру його пенсії та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії та виплачувати ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимального її розміру та здійснити негайну виплату недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив військову службу та звільнений з військової служби у запас 03 жовтня 2014 року. З цього часу він отримує пенсію і перебуває на обліку у відповідача. 06 листопада 2017 року він звернувся із заявою до ГУ ПФУ в м. Києві про перерахунок пенсії без обмеження її максимального розміру та отримав відповідь від 06 листопада 2017 року з відмовою перерахунку пенсії.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва 14 листопада 2017 року за позовом ОСОБА_1 відкрито скорочене провадження. Ухвалу про відкриття скороченого провадження відправлено відповідачу 22 листопада 2017 року з роз'ясненням того, що відповідач у десятиденний строк з дня одержання такої ухвали та копій документів може подати заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову.

Вищевказану ухвалу відповідач отримав 24 листопада 2017 року, що підтверджується відповідним зворотнім повідомленням, проте заперечень (відзиву) проти позову суду не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 КАС України (в редакції на час звернення позивача до суду) суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Пунктом 10 Перехідних положень КАС України, який набрав чинності 15.12.2017, встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Суд вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи позивач проходив військову службу та звільнений з військової служби у запас 03 жовтня 2014 року. З цього часу він отримує пенсію і перебуває на обліку у відповідача відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

06 листопада 2017 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок призначеної пенсії згідно з рішенням Конституційного суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року та виплачувати її без урахування обмежень (а.с.10).

Відповіддю Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 06 листопада 2017 року позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, посилаючись на те, що рішенням КСУ від 20.12.2016 року визнані положення другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), однак дію статті 2 Закону від 08.07.2011 року №3668 не скасовано. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 N 1774-VIII, який набув чинності з 01.01.2017 року, внесені зміни щодо до статті 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно з якими тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10740 гривень. Тому підстави для перерахунку пенсії без обмеження максимального розміру пенсії відсутні (а.с.11).

Згідно з ч. 5 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (в редакції Закону № 3668-VI від 08.07.2011), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (який набув чинності 01.01.2016 року), частину 5 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII доповнено реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень".

Таким чином, частина 5 ст. 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (в редакції Закону № 3668-VI від 08.07.2011; із змінами, внесеними згідно із Законом № 911-VIII від 24.12.2015) викладена в такій редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Разом з тим, згідно з пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII, дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Однак у випадку позивача пенсію останньому було призначено з жовтня 2014 року.

Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (який набув чинності 01.01.2017 року), у частині 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Рішенням Конституційного суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме:

- частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень;

- першого речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються;

- положення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до статті 152 Конституції України, закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, положення частини сьомої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, щодо встановлення максимального розміру пенсії не більше десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, та щодо встановлення максимального розміру пенсії тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, не більше 10740 гривень, - втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 20.12.2016 року.

Аналогічна позиція з приводу того, що положення, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України і вони не застосовуються до правовідносин, які виникли після прийняття Конституційним судом рішення, висловлена у постанові Верховного Суду України від 15.09.2009 р. у справі №21-1119во09, постанові від 4 вересня 2012 року № 21-227а12.

Згідно з ч. 2 ст. 51 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Таким чином, враховуючи втрату чинності 20.12.2016 року вказаних положень Закону через визнання їх неконституційними, перерахунок пенсії повинен проводитися з першого числа наступного місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Суд враховує, що Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (який набув чинності 01.01.2016 року), частину 5 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII доповнено реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень".

Після чого, Законом України від 06.12.2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (який набув чинності 01.01.2017 року), у частині 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Разом з тим, згідно з пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII, дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Отже, вказані положення Закону щодо тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, а також тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень, - не застосовуються до позивача, оскільки пенсію йому було призначено з жовтня 2014 року, а не з 01.01.2016 року.

Отже, на позивача поширювалося положення вимог ч. 5 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (в редакції Закону № 3668-VI від 08.07.2011), згідно з яким максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (який набув чинності 01.01.2016 року), та Законом України від 06.12.2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (який набув чинності 01.01.2017 року) не вносились зміни щодо встановлення періоду дії максимального розміру пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), яка не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (це положення діє в редакції Закону № 3668-VI від 08.07.2011), тому положення Закону України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (який набув чинності 01.01.2016 року), та Закону України від 06.12.2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (який набув чинності 01.01.2017 року) не поширюються на позивача.

Оскільки Рішенням Конституційного суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, - тобто визнано неконституційним положення Закону (в редакції Закону № 3668-VI від 08.07.2011), яке поширювалося на позивача, то позивач набув право на отримання пенсії без обмеження її максимального розміру.

Також суд зазначає, що з самого визначення поняття «пенсія» випливає, що щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому цей вид виплат не є строковим і не може бути призначений на певний строк. У цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін або строк, на який призначається пенсія, не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії.

Таким чином, виплату пенсії не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання доплати до пенсії, яка має виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.

Порядок, розмір та строки нарахування доплати до пенсії можуть бути змінені лише за умов іншого законодавчого регулювання.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постановах від 23 квітня 2012 року № 21-239а11 та 19 березня 2013 року № 21-53а13.

На підставі викладеного, суд вбачає необхідним визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) з 01 січня 2017 року та зобов'язати Головне управління Пенсійного Фонду України в м. Києві здійснити перерахунок ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) раніше призначеної пенсії без обмеження максимального її розміру та здійснювати йому відповідні виплати, починаючи з 01 січня 2017 року, з урахуванням проведених виплат.

Згідно ст. 139 КАС України суд вбачає необхідним за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві стягнути на користь Держави стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-14, 77, 139, 242-246, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 43, 51 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, ст. 19 Конституції України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) з 01 січня 2017 року.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного Фонду України в м. Києві здійснити перерахунок ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) раніше призначеної пенсії без обмеження максимального її розміру та здійснювати йому відповідні виплати, починаючи з 01 січня 2017 року, з урахуванням проведених виплат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань України на користь Держави судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду через Оболонський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.О. Яценко