Справа № 818/321/18
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2018-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позовної заяви

02 лютого 2018 р. Справа № 818/321/18

Суддя Сумського окружного адміністративного суду Шевченко І.Г., розглянувши заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до виконавчого комітету Охтирської міської ради, третя особа: управління капітального будівництва та житлово-комунального господарства Охтирської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

01.02.2018 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ФОП ОСОБА_1.) звернулася до суду з позовною заявою до виконавчого комітету Охтирської міської ради, в якій просила:

1) визнати протиправним та скасувати рішення конкурсного комітету виконавчого комітету Охтирської міської ради по проведенню конкурсу з перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування в м. Охтирка, щодо недопущення автомобільного перевізника ФОП ОСОБА_1 до участі в конкурсі, як такого що подав до участі у конкурсі документи, що містять недостовірну інформацію та як такого що не відповідає вимогам ст. 34 Закону України "Про автомобільний транспорт";

2) скасувати рішення конкурсного комітету виконавчого комітету Охтирської міської ради по проведенню конкурсу з перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування в м. Охтирка, щодо визначення переможця: на об'єкт конкурсу №10 - маршрут №20 "Дачний - речовий ринок";

3) зобов'язати відповідача в місячний термін організувати засідання конкурсного комітету на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування в м. Охтирка, на умовах його проведення станом на 27.12.2017 на:

- маршрут № 11А "Велике Озеро - АТЗТ "Зоря" - Дачний";

- маршрут № 20 "Дачний - речовий ринок";

- маршрут № 23 "Дачний - речовий ринок".

Разом з позовною заявою до суду від позивачки надійшла заява про забезпечення позову, в якій вона просила:

1) зупинити рішення конкурсного комітету виконавчого комітету Охтирської міської ради по проведенню конкурсу з перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування в м. Охтирка, щодо визначення переможця на об'єкт конкурсу № 10 - маршрут № 20 "Дачний - речовий ринок".

2) заборонити укладання договору про організацію перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування в м. Охтирка на маршрут №20 «Дачний - речовий ринок».

3) зупинити рішення виконавчого комітету Охтирської міської ради від 15.01.2018 №6 "Про введення в дію рішення конкурсного комітету по проведенню конкурсів з перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування в м. Охтирка" в частині визначення переможця на об'єкт конкурсу №10 - маршрут №20 "Дачний - речовий ринок".

Свою заяву мотивує тим, що у відповідності до положень п. 53 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03.12.2008, організатор не пізніше ніж через 30 днів з моменту набрання чинності рішенням конкурсного комітету укладає з переможцем конкурсу договір. Укладення договору на перевезення на маршрут №20 суттєво ускладнить виконання рішення суду та поновлення порушених прав та інтересів позивача. Крім того, як зазначає позивачка, є підстави вважати, що договір вже укладений, оскільки рішення конкурсного комітету було введено в дію 15.01.2018 згідно рішення виконкому Охтирської міськради від 15.01.2018 №6 "Про введення в дію рішення конкурсного комітету по проведенню конкурсів з перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування в м. Охтирка". Також, посилаючись на п.55 вказаного вище Порядку, відмічає про наявність права організатора у разі зупинення судом рішення конкурсного комітету, призначити тимчасово на строк дії відповідної ухвали суду автомобільного перевізника для виконання перевезень, передбачених об'єктом конкурсу.

Перевіривши доводи позивачки, викладені у поданій заяві про забезпечення позову, вбачається необхідним у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

В силу приписів частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Тобто, існування на законодавчому рівні самої можливості застосування заходу забезпечення позову, на що, з посиланням на норми Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03.12.2008, вказує позивачка, недостатньо. Прийняття рішення про забезпечення позову, аналізуючи вказані вище норми Кодексу адміністративного судочинства України, доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що не вжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.

При цьому у вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову, позивачкою не наведено обґрунтованості очевидності небезпеки заподіяння шкоди її правам та інтересам, лише зазначено, що укладення договору на перевезення на маршрут №20, у зв'язку з прийняттям оскаржуваного рішення, суттєво ускладнить виконання рішення суду, та поновлення її порушених прав та інтересів, однак, доказів вказаного ФОП ОСОБА_1 не надано та не наведено, а укладення договору на перевезення на маршрут №20 з іншою особо , не може свідчити про те, що невжиття заходів по забезпеченню позову в майбутньому може ускладнити виконання рішення суду чи привести про необхідність додавати значні зусилля для відновлення прав позивача та виконання рішення. Крім іншого, з заяви про забезпечення позову вбачається, що такий договір вже імовірно укладений, а вирішуючи питання про забезпечення позову, суд приймає до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, які не є учасниками справи, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів та враховує співмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Крім того, як вбачається з поданого клопотання, позивачка просить забезпечити позов шляхом зупинення рішення виконавчого комітету Охтирської міської ради від 15.01.2018 №6, яке не є предметом позову, що суперечить п.5 ч. 3 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов'язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Отже, в ході розгляду заявленого клопотання не виявлено фактів існування, на час прийняття даного судового рішення, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивачки до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивачки.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150,154, 243, 248, 256, 295, 297, п.15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги через Сумський окружний адміністративний суд або безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її ухвалення.

Суддя І.Г. Шевченко