Справа № 675/2333/17
Суддя: Столковський В. І.
Дата ухвалення: 2018-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 675/2333/17
Провадження № 2-а/675/49/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2018 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Столковського В. І., з участю: секретаря судового засідання Кущука А. О., позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у режимі відеоконференції в залі суду в м. Ізяслав адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» про визнання протиправною та скасування постанови про накладення дисциплінарного стягнення,

В С Т А Н О В И В

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)», у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 14 листопада 2017 року про накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді суворої догани.

В обґрунтування позову зазначив, що спірною постановою на нього накладено дисциплінарне стягнення у виді суворої догани за заподіяння членоушкодження. Згідно з положеннями абз. 6 ч. 4 ст. 107 КВК України, засудженим забороняється умисно заподіювати собі тілесні ушкодження, у тому числі з допомогою іншої особи, завдавати шкоду своєму здоров'ю з метою ухилення від відбування покарання або виконання встановлених обов'язків. Однак, ОСОБА_1 завдав собі тілесні ушкодження виключно з метою привернення уваги до неправомірного відношення до нього адміністрації ЗВК № 58 та порушення його прав. Відтак, законні підстави застосовувати до засудженого дисциплінарне стягнення були відсутні, а тому спірна постанова підлягає скасуванню.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій адміністративний позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечив проти заявленого позову, вказав, що позивачем 04 листопада 2017 року було допущено порушення режиму відбування покарання, що проявилося у заподіянні собі членоушкодження, за що на підставі та в порядку, встановленому законом, до нього було застосоване дисциплінарне стягнення.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, допитавши свідків, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з положеннями п. 13-1 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2, ч. 9 статті 539 КПК України, засудженим надане право оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність адміністрації установи виконання покарання до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з довідкою про надання медичної допомоги засудженому, наданою суду начальником медичної частини ЗВК № 58 ОСОБА_3, 04 листопада 2017 року ОСОБА_1 умисно наніс собі членоушкодження у виді порізів шкіри лівого передпліччя та ушивання губ рота швейною голкою.

04 листопада 2017 року молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» ОСОБА_4 було складено рапорт про допущене порушення вимог п. 3 розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань.

06 листопада 2017 року ОСОБА_1 було запропоновано надати письмове пояснення по вищевказаному факту, від чого останній відмовився з власних переконань, що підтверджується актом від 06 листопада 2017 року.

Згідно з рапортом начальника відділення СПС відділу СВПР установи ОСОБА_5 від 13 листопада 2017 року, в ході бесіди виховного характеру ОСОБА_1 свою вину у вчиненому не визнав, на заходи виховного та профілактичного характеру не реагує.

13 листопада 2017 року ОСОБА_1 було повідомлено про те, що 14 листопада 2017 року о 15 год. 00 хв. у приміщенні кабінету начальника установи відбудеться засідання дисциплінарної комісії, що підтверджується відповідною розпискою.

14 листопада 2017 року засуджений надав письмове пояснення щодо заподіяння членоушкодження, у якому вказав, що причиною заподіяння тілесних ушкоджень є намагання привернути увагу органів державної влади до протиправних дій з боку адміністрації установи, зокрема, щодо ненадання йому телефонних дзвінків.

Постановою про накладення дисциплінарного стягнення від 14 листопада 2017 року ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вищевказані дії у виді суворої догани. Постанова під підпис була оголошена позивачу у той же день.

Як слідує із постанови, підставою для застосування до засудженого стягнення стало те, що він 04 листопада 2017 року о 19 год. 35 хв. самостійно умисно наніс собі членоушкодження у виді декількох порізів лівого передпліччя та здійснив ушивання губ ротової порожнини.

Відповідно до абз. 6 ч. 4 ст. 107 КВК України, пункту 3 розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 29 грудня 2014 року № 2186/5, засудженим забороняється заподіювати собі тілесні ушкодження, у тому числі за допомогою іншої особи, завдавати шкоду своєму здоровю з метою ухилення від відбування покарання або виконання встановлених обовязків.

Розпискою ОСОБА_1 від 20 квітня 2015 року підтверджується, що він був ознайомлений із правами та обовязками, а також заборонами, встановленими статтею 107 Кримінально-виконавчого кодексу України та розділом ІІІ Правил внутрішнього розпорядку виконання покарань.

Разом з тим, позивачем порушено норми абз. 6 ч. 4 ст. 107 КВК України, пункту 3 розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, що підтверджується оскаржуваною постановою, рапортами, складеними посадовими особами ЗВК № 58 04 та 13 листопада 2017 року, актом від 06 листопада 2017 року, а також письмовими поясненнями позивача від 14 листопада 2017 року, який визнав факт заподіяння собі тілесних ушкоджень, виклавши власну версію мотиву такого вчинку.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 наявний склад дисциплінарного проступку.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КВК України, за порушення встановленого порядку відбування покарання до засуджених можуть застосовуватися заходи стягнення, в тому числі і сувора догана.

Частиною 1 статті 134 КВК України встановлено, що при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.

Як свідчить довідка про заохочення та стягнення, на ОСОБА_1 протягом строку відбування покарання у вигляді позбавлення волі було накладено 25 стягнень (5 з яких погашено), в тому числі неодноразово він був поміщений у карцер.

Зазначені обставини було враховано відповідачем при обранні дисциплінарного стягнення.

Щодо доводів позивача відносно відсутності у нього при заподіянні тілесних ушкоджень наміру ухилятися від відбування покарання або виконання встановлених обовязків, суд їх відхиляє з врахуванням наступного.

За вимогами ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

У відповідності до змісту висновку за матеріалами службового розслідування по факту вчинення акту членоушкодження ОСОБА_1, затвердженого в.о. начальника ЗВК № 58 ОСОБА_6 08 листопада 2017 року, встановлено, що вищевказане членоушкодження засуджений заподіяв умисно з метою привернення уваги відповідних державних органів, оскільки на його думку персонал колонії ставиться до нього упереджено, та ухилення від відбування покарання у даній установі. Причин, які б перешкоджали подальшому відбуванню покарання на секторі для утримання чоловіків, засуджених до довічного позбавлення волі, не виявлено, ніхто із засуджених у конфліктних ситуаціях із ним не перебуває, боргових зобовязань перед іншими засудженими він не має. Випадків упередженого ставлення до ОСОБА_1 співробітниками колонії виявлено не було.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7, який працює на посаді старшого оперуповноваженого оперативного відділу установи, пояснив суду, що проводив службове розслідування за фактом заподіяння ОСОБА_1 тілесного ушкодження 04 листопада 2017 року. Ним встановлено, що у засудженого є неприязне відношення до представників адміністрації, тому він прагнув привернути увагу до цього органів державної влади. Також ОСОБА_1 намагався ухилитися від відбування покарання у ЗВК № 58, усно пояснював, що не хоче утримуватися у зазначеній установі, хоче, щоб його перевели до будь-якої іншої колонії. Свідок вказав, що жодної інформації про неправомірну поведінку адміністрації ЗВК № 58 у відношенні засудженого він не отримав.

Аналогічні пояснення щодо намірів ОСОБА_1 змінити установу відбування покарання надав свідок ОСОБА_5, який працює на посаді начальника відділення СПС відділу СВПР ЗВК № 58. Останній також пояснив, що ОСОБА_1 раніше запитував у нього, що потрібно зробити, щоб його перевели до іншої колонії.

З показів свідка ОСОБА_8, який працює черговим помічником начальника установи, а також свідка ОСОБА_9, заступника чергового помічника начальника установи, встановлено, що ОСОБА_1 періодично наносить собі тілесні ушкодження з метою шантажу адміністрації ЗВК № 58, намагається домогтися помякшення режиму утримання та отримання пільг, не передбачених законодавством.

Поясненнями вищевказаних свідків, а також свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_4, молодших інспекторів відділу нагляду і безпеки установи, підтверджується відсутність неправомірних дій з боку адміністрації ЗВК № 58 до засудженого ОСОБА_1

Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року, відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» про визнання рішень щодо ненадання телефонних дзвінків та телефонних розмов незаконними і зобовязання вчинити дії.

Зазначеними судовими рішеннями підтверджено відсутність порушень з боку відповідача права ОСОБА_1 на здійснення телефонних розмов.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

На думку суду, в даній справі відповідачем доведено належними та допустимими доказами правомірність прийнятої постанови про притягнення засудженого до дисциплінарної відповідальності, а тому відсутні законні підстави для визнання спірного рішення протиправним та скасування його.

У свою чергу ОСОБА_1 не надав суду належних доказів на підтвердження неправомірності постанови відповідача від 14 листопада 2017 року.

При цьому, суд не бере до уваги надані позивачем на підтвердження своїх вимог лист начальника управління нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру у місцях несвободи Генеральної прокуратури України від 08 лютого 2017 року № 16/2-79 вих. 17, лист Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 30 червня 2017 року, витяг зі звіту за результатами моніторингового візиту працівників Департаменту з питань реалізації національного превентивного механізму Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини до Замкової виправної колонії (№ 58) від 16 грудня 2016 року, інформацію про вжиті установою заходи щодо усунення виявлених недоліків, оскільки зазначені докази безпосередньо ОСОБА_1 та факту заподіяння ним собі тілесних ушкоджень не стосуються, а тому не є доказом неправомірності спірної постанови.

Зважаючи на зазначене, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243-246, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 (утримується в Державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)» за адресою: м. Ізяслав, вул. Гагаріна, 2 Хмельницької області) до Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» (адреса місцезнаходження: м. Ізяслав, вул. Гагаріна, 2 Хмельницької області, ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення дисциплінарного стягнення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 02 лютого 2018 року.

Суддя: В. І. Столковський