Справа № 645/4437/17
Суддя: Іващенко С. О.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/4437/17
Провадження № 2-а/645/20/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2018 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Іващенка С.О.

за участю секретаря судового засідання - Новицької Я.В.

розглянувши у в порядку письмового провадження у приміщенні Фрунзенського районного суду м. Харкова справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України міста Харкова про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Фрунзенського районного суду міста Харкова з адміністративним позовом у якому просила:

- визнати неправомірною відмову Індустріального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України міста Харкова у здійсненні перерахунку пенсії, викладену у рішенні за №630 від 04 вересня 2017 року;

- зобов'язати Індустріальне об єднань управління Пенсійного Фонду України міста Харкова здійснити нарахування та виплату їй державної пенсії у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком , за період з 23.07.2011 року по 03.08.2014 року, з урахуванням раніше здійснених фактичних пенсійних виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. З 14 липня 1993 рок їй призначено пенсію по інвалідності 2 групи захворювання, отриманого внаслідок аварії на ЧАЕС в розмірі відшкодування фактичних збитків ступеню втрати професійної працездатності 70 відсотків. Відповідно з вимогами статті 49, частини 4 статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи «вона має право на державну пенсію у розмірі не нижче восьми мінімальних пенсій га віком та додаткової пенсії за шкоду,заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком. У зв'язку з відмовою органу Пенсійного Фонду у призначенні належних пенсійних виплат ,у червні 2011 року позивач зверталась з адміністративним позовом до суду за результатами розгляду якого суд зобов'язав відповідача - Управління Пенсійного Фонду України у Фрунзенському районі міста Харкова ( після реорганізації - Індустріальне об»єднань управління Пенсійного Фонду України міста Харкова) здійснити перерахунок і виплату пенсії у визначеному законом розмірі за період з 04 січня 2011 року по 22 липня 2011 року. Про часткове виконання судового рішення (нарахування пенсійних виплат) ОСОБА_1 дізналась у травні 2017 року після ознайомлення з матеріалами пенсійної справи її представника, До цього часу відповідач не повідомляв її про виконання судового рішення. 25 травня 2017 року позивач звернулась до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України міста Харкова із заявою, у якій просила здійснити перерахунок і виплату щомісячної державної основної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та виплату щомісячно додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров»ю у розмірі 75 мінімальних пенсії за віком, встановлених законом , який діяв у період з 23.07.2011 року по 03.08.2014 року. Про результати розгляду звернення відповідачем було надано відповідь формального характеру про відсутність підстав для здійснення перерахунку. Скориставшись правом на оскарження дій (бездіяльності) виконавчих органів Пенсійного Фонду України у порядку підлеглості до вищестоящого органу, 12 липня 2017 року позивач звернулась зі скаргою на дії посадових осіб Індустріального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України міста Харкова до Головного управління Пенсійного Фонду України у Харківській області. За результатами розгляду своєї скарги 22.08.2017 року вона отримала відповідь у якій позивачу роз'яснено ,що для отримання відповіді на своє звернення про здійснення перерахунку пенсії у формі рішення їй необхідно звернутись до відповідача із заявою затвердженої форми. Після цього 29.08.2017 року позивач повторно звернулась до відповідача із заявою встановленої форми ,у якій з питань перерахунку і виплати пенсії з вищевказаний період. 28.09.2017 року позивач отримала копію рішення від 04.09.2017 року № 630 у якому відповідач відмовляє у здійсненні перерахунку пенсії за період з 23.07.2011 року по 03.08.2014 року посилаючись на Постанову Кабінету Міністрів України №745 від06.07.2011 року, якою на відміну від спеціального закону, не передбачена виплата позивачу основної державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду,заподіяну здоров»ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком. Посилаючись на Закон України « Про державний бюджет України на 2014 рік» позивач вважає відмову відповідача протиправною, адже в законі не міститься обмежень щодо прямого застосування статей 49,50,54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Представник позивача - ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надала заяву, якою просила суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача - Індустріального об'єднаного Управління пенсійного фонду України м.Харкова, в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений заздалегідь та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Через канцелярію суду надав письмові заперечення, в яких зазначив, що позивачем пропущено строк звернення до суду з зазначеним позовом, в зв'язку з чим просив суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, не з'явилися у судове засідання, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові матеріали, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено,що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії за посвідченням серії НОМЕР_1 .(а.с.), є інвалідом 2 групи з 01.09.2010 року відповідно до копії довідки МСЕК № 279629( а.с.) та отримує державну та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю відповідно до Закону України № 796-Х11 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі відшкодування фактичних збитків з 14.-7.1993 року довічно( ступінь втрати професійної працездатності 70%).

Харківський апеляційний адміністративний суду своєю постановою від 03.07.2012 року зобов'язав Управління Пенсійного Фонду України у Фрунзенському районі міста Харкова провести перерахунок і виплату ОСОБА_1 державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ч.4 ст.54,ст..50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 04.01.2011 року по 22.07.2011 року (а.с.11-12).

У вересні 2017 року позивач звернувся до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України міста Харкова з письмовою заявою про перерахунок державної та додаткової пенсії за період з 23.07.2011 року по 03.08.2014 року відповідно до Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.21).

Прийнявши рішення № 630 від 04.09.2017 року Індустріальне об»єднане управління Пенсійного Фонду України не визнало право позивача на виплату їй державної і додаткової пенсії за період з 23.07.2011 року по 03.08.2014 року на підставі саме Закону України» Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи(а.с.22-23).

Основні положення щодо конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров»я,створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення території, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 49 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено,що пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а)державної пенсії;б) додаткової пенсії за шкоду,заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до п.4 ст.54 Закону України « Про статус і соціальний захист 8ромадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( в редакції від 09.07.2007р.згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008) в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів,щодо яких встановлено зв»язок з Чорнобильськю катастрофою, не можуть бути нижчими по другій групі інвалідності т- 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ч.1 ст.50 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції від 09.07.2007р. згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р.№ 10-рп/2008) особам, віднесеним до 1 категорії призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду , заподіяну здоров»ю у розмірах: інвалідам 2 групи - 75 відсотків пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України( ч.2 ст.46 Конституції України).

Відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України « Про державний бюджет України на 2012 рік» норми і положення статей 20,21,22,23,3031,37,39,48,50,51,52,54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах,встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного Фонду України на 2012 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року визначено, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 1,2,6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту цього закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та інших сферах. Кабінет міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються з а рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно - правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб,що передбачені Конституцією та законами України, в ому числі нормативно - правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Положеннями ч.3 ст.67 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян. які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1,2,3.4. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з ч.1 ст.28 Закону України « Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом про Державний бюджет України. Іншого нормативно - правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч.3 ст. 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту,суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідідного міжнародного договору України.

Отже, за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов висновку,що при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають ч.1 ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян. які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Постанови Кабінету міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року « Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та № 745 від 06.07.2011 року» Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи відповідача щодо правомірності нарахування та виплати позивачу державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірах, встановлених Постановами Кабінету Міністрів України.

Суд зазначає, що при визначені та перерахунку державної пенсії та додаткової пенсії, передбаченої ст..ст.ж50,54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосування положень ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосування положень ч.3 ст.67 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є обов'язковим.

Також суд зазначає, що положеннями Закону України « Про Державний бюджет України на 2014 рік»( в редакції, що була чинна до внесення змін Законом України « про внесення змін до Закону України « Про Державний бюджет України на 2014 рік» № 1622-У11 від 31.07.2014 року) не було передбачено обмежень щодо застосування ст..50, 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян. які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивач з 23.07.2011 року має право на отримання основної державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі, який встановлено положеннями ст.,ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно Закону України» Про внесення змін до Закону України « Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 року № 1622-У11 передбачено, що норми та положення статей, зокрема, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються в порядку та в розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного Фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов»язкового соціального страхування на 2014 рік, суд зазначає наступне:

Відповідно до п.2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України « Про внесення змін до Закону України « Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 року № 1622-У11, передбачено,що цей закон набирає чинності з дня. наступного за днем його офіційного опублікування.

Вказаний Закон було опубліковано в газеті «Голос України» 02.08.2014 року( № 146), а відтак, з урахуванням дати набрання чинності вказаним Законом( 03.08.2014 року) суд вважає, що слід здійснити призначення та перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії згідно ст..ст.50, 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по 02.08.2014 року.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше обчислюється з дня, коди особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.4 ст. 122 КАС України. якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов'язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Статтею 105 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено право особи на оскарження дій (бездіяльності) виконавчих органів Пенсійного Фонду та їх посадових осіб у порядку підлеглості до вищестоящого органу або посадової особи. а також у судовому порядку.

Судом встановлено,що про порушення своїх прав (нарахування пенсії у меншому розмірі) позивач дізналась у травні 2017 року після ознайомлення її представника з матеріалами пенсійної справи на підставі заяви від 10.05.2017 року( а.с 13).

У червні 2017 року позивач отримала письмову відповідь відповідача на свою заяву про здійснення перерахунку пенсії за № 132/Х-14 від 12.06.2017 року.(а.с. 15).

12.07.2018 року позивач оскаржила надану їй відповідь щодо відмови у здійсненні перерахунку до Головного управління Пенсійного Фонду України Харківської області (а.с. 16)

22.08.2017 року позивачем була отримана відповідь Головного управління Пенсійного Фонду України на подану скаргу (а.с.17-18), після чого вона повторно звернулась до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України міста Харкова із заявою про здійснення перерахунку пенсії від 29.08.2017 року.(а.с 21).

28.09.2017 року позивач отримала копію рішення № 630 від 04.09.2017 року з якого дізналась по відмову відповідача у задоволенні ї заяви про перерахунок пенсії (а.с 22-23).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась до суду з позовом 09.10.2017 року, отже суд приходить до висновку ,що позивач звернулась за захистом порушеного права у межах встановленого законом строку.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 139, 229, 241, 242, 244-246, 250, 370 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України міста Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Індустріального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України міста Харкова у здійсненні перерахунку ОСОБА_1 державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, встановлених законом на час виплат, відповідно до вимог ст..ст. 54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням ч.1 ст.28 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 23.07.2011 року по 03.08.2014 року включно.

Зобов'язати Індустріальне об'єднане управління Пенсійного Фонду України міста Харкова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 23.07.2011 року по 03.08.2014 року включно, перерахунок та виплату державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, як інваліду 2-ї групи щодо захворювання якого встановлено зв»язок з Чорнобильською. катастрофою в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст.,ст.50, 67 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян. які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідні виплати провести з урахуванням вже проведених виплат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Харківського апеляційного адміністративного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Згідно із ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Відповідно до ст. 255 КАС України рішення суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 295 КАС України, учасник справи, якому повний текст рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ перехідних положень КАС України: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя -