Справа № 805/435/15-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА

02.02.2018 Київ К/9901/10077/18 805/435/15-а

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Гімона М.М., суддів Бучик А.Ю., Мороз Л.Л., перевіривши заяву Заступника Генерального прокурора про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 31 жовтня 2017 року у справі №805/435/15-а за позовом Прокурора Першотравневого району Донецької області до Мелекінської сільської ради Першотравневого району Донецької області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2017 року Заступник Генерального прокурора (надалі - заявник) звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 31 жовтня 2017 року у справі № 805/435/15-а з підстав, передбачених пунктом 1, 5 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України; в редакції до 15 грудня 2017 року, що була чинною на момент подання заяви).

У пункті 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) передбачено, що, з-поміж інших, Верховний Суд України діє у межах своїх повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом у складі, визначеному цим Законом.

У відповідності з положеннями пункту 11 частини другої статті 46, пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII Пленум Верховного Суду постановою від 30 листопада 2017 року № 2 визначив, що днем початку роботи Верховного Суду є 15 грудня 2017 року. З цієї дати набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яким, зокрема, Кодекс адміністративного судочинства України від 6 липня 2005 року №2747-IV викладено у новій редакції.

Згідно з пунктом 1 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року; далі - КАС України) заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

Розпорядженням керівника апарату Верховного Суду України від 11 січня 2018 року № 17/0/19-18 дану заяву передано до Касаційного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 січня 2018 року для розгляду справи № 805/435/15-а визначено новий склад колегії суддів: суддя-доповідач - Гімон М.М., судді: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.

Відповідно до статті 235 КАС України Верховний Суд України переглядає судові рішення в адміністративних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 1 частини першої статті 237 КАС України передбачено, що заява про перегляд судових рішень може бути подана з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинили ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Крім того, пунктом 5 частини першої статті 237 КАС України передбачено, що заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана у зв'язку з невідповідністю судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 239 КАС України у заяві про перегляд судових рішень зазначається обґрунтування підстав для перегляду судових рішень, передбачених статтею 237 КАС України.

У своїй заяві Заступник Генерального прокурора вказує на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права в подібних правовідносинах, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 31 жовтня 2017 року, про перегляд якої ставиться питання, та в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 19 травня 2016 року у справі №802/816/15-а, від 02 серпня 2017 року у справі №819/1088/14. Також, заявник посилається на невідповідність судових рішень суду касаційної інстанції висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року у справі №6-175цс14 та у постанові Верховного Суду України від 29 червня 2016 року у справі №6-137цс16.

Вивчивши заяву Заступника Генерального прокурора та додані до неї матеріали, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що провадження у цій справі не можна відкрити, оскільки висновок заявника стосовно невідповідності рішення суду касаційної інстанції висновку Верховного Суду України, а також посилання на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинили ухвалення різних за змістом рішень у подібних правовідносинах є необґрунтованим з огляду на наступне.

В ухвалі від 31 жовтня 2017 року Вищий адміністративний суд України, залишаючи без змін рішення першої та апеляційної інстанцій, прийшов до висновку, що оскаржуване позивачем рішення №6/32-2037 від 03 жовтня 2014 року «Про надання згоди на розробку звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки для її подальшого викупу гр. ОСОБА_2» не є рішенням у розумінні ст. 128 Земельного кодексу України, а саме рішенням сільської ради про продаж земельної ділянки, яке може бути підставною для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки. При цьому оскаржене рішення не тягне за собою правових наслідків щодо визначення права власності на земельну ділянку.

В увалах Вищого адміністративного суду від 19 травня 2016 року та від 02 серпня 2017 року предметом спору є оскарження рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та відведення з передачею у власність земельної ділянки для обслуговування та будівництва житлового будинку.

Таким чином, у вказаних заявником ухвалах Вищого адміністративного суду України різний предмет спору.

Під неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права необхідно розуміти, зокрема:

різне тлумачення змісту і сутності правових норм, на підставі якого зроблено висновок про різний зміст суб'єктивних прав і обов'язків учасників відповідних правовідносин, у тому числі про наявність та обсяг прав і/або обов'язків осіб, які беруть участь у справі;

різне застосування правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням ієрархії цих правових норм, а також дії норм у часі, просторі та за колом осіб, тобто різне незастосування закону, який підлягав застосуванню;

різне визначення предмета регулювання правових норм, зокрема застосування різних правових норм для регулювання одних і тих самих відносин або поширення дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосування цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню;

різне застосування правил аналогії права чи закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових рішень має місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи зміст спірної ухвали Вищого адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року та зміст рішень, в яких, на думку заявника має місце подібність правовідносин та неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку не вбачається подібності правовідносин, а відтак і неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

Щодо посилання заявника на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновкам, викладених у постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року у справі №6-175цс14 та у постанові Верховного Суду України від 29 червня 2016 року у справі №6-137цс16, колегія суддів Верховного Суду вказує наступне.

В даній справі суд касаційної інстанції розглядав спір про визнання протиправним та скасування рішення щодо надання згоди на розробку звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, в той час як в постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року №6-175цс14 та у постанові від 29 червня 2016 року №6-1376ц16 спір виник щодо визнання недійсними державних актів на земельні ділянки та договорів купівлі - продажу, а також витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

Таким чином, посилання заявника щодо невідповідності рішення суду касаційної інстанції висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року №6-175цс14 та у постанові від 29 червня 2016 року №6-1376ц16, є необґрунтованим, оскільки Вищий адміністративний суд України розглядав справу, в якій інший предмет позову, ніж у постановах Верховного Суду України.

Отже, заява Заступника Генерального прокурора про перегляд не містить обґрунтування на підтвердження невідповідністі судового рішення суду касаційної інстанції висновку, викладеному у постановах Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року №6-175цс14 та від 29 червня 2016 року №6-1376ц16, а також не містить обґрунтованих посилань на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинили ухвалення різних за змістом рішень у подібних правовідносинах.

З огляду на викладене, керуючись статтями 235, 237, 240 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду справи № №805/435/15-а за позовом Прокурора Першотравневого району Донецької області до Мелекінської сільської ради Першотравневого району Донецької області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 31 жовтня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.М. Гімон

Судді А.Ю. Бучик

Л.Л.Мороз