Справа № 826/13568/16
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 січня 2018 року 16:45 № 826/13568/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовомПублічного акціонерного товариства «Укрнафта»
доДержавної служби геології та надр України
про представники сторін:визнання протиправним та скасування наказу, позивача: Сєров Є.І., відповідача: Кобилецький О.І.,
ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (далі - позивач, ПАТ «Укрнафта») звернулося до суду з позовною заявою до Державної служби геології та надр України (далі - відповідач, Держгеонадра), в якій просить визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 23.08.2016 № 271 з моменту прийняття.

Водночас, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що підстав для зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами у відповідача не виникло, у зв'язку з чим спірний наказ є протиправним та підлягає скасуванню.

Представник відповідача в своїх запереченнях посилається на те, що позивачем порушено законодавство у сфері надрокористування та не усунуто їх, а тому оскаржуваний наказ є правомірним та скасуванню не підлягає.

31.08.2016 судом, за результатами розгляду клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову, прийнято ухвалу, якою задоволено таке клопотання, а саме: зупинено дію наказу відповідача від 23.08.2016 № 271 «Щодо зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами» до набрання законної сили рішенням суду у даній справі, а також заборонено відповідачу приймати рішення про зупинення дії спеціальних дозволів, виданих позивачу, з підстав, зазначених у вказаному наказі, а саме: у зв'язку з наявністю податкового боргу з рентної плати за користування надрами.

Відповідно до розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ від 10.10.2017 № 6927 справу передано на розгляд судді Пащенку К.С.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.11.2017 вказану справу прийнято до провадження та призначено до попереднього судового розгляду у судове засідання на 28.12.2017.

15.12.2017 набрала чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII (далі - КАС України).

При цьому, відповідно до пп. 10 п. 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною 2 ст. 35 КАС України встановлено, що у разі зміни складу суду розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Водночас, згідно з ч. 14 ст. 31 КАС України у разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

Статтею 32 КАС України встановлено, що усі адміністративні справи в суді першої інстанції, крім випадків, встановлених цим Кодексом, розглядаються і вирішуються суддею одноособово.

Поряд з цим, за змістом ч. 1 ст. 33 КАС України в адміністративному суді першої інстанції розглядаються і вирішуються колегією у складі трьох суддів лише адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Кабінету Міністрів України, Національного банку України, окружної виборчої комісії (окружної комісії з референдуму).

Згідно з ч. 7 ст. 181 КАС України якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 180 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.12.2017 закрито підготовче провадження та, в силу вимог вказаних норм, призначено справу до судового розгляду по суті одноособово у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання, зважаючи на те, що учасниками справи надано згоду розглядати справу по суті у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив відмовити у їх задоволенні.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як видно з матеріалів справи, ПАТ «Укрнафта» отримало спеціальні дозволи на користування надрами, а саме: від 12.11.1998 № 1643 на видобування корисних копалин: газ природній вільний Харківцівського родовища Полтавська область, строком на 20 років, від 21.02.2000 № 2139 на видобування корисних копалин: нафта Глинсько-Розбишівського родовища Полтавська область, строком на 20 років та від 20.07.2004 № 3348 на видобування корисних копалин: нафта, газ природній Рудівсько-Червонозаводського родовища Полтавська область, строком на 20 років (далі - Спеціальні дозволи).

23.08.2016 відповідачем прийнято наказ № 271 «Щодо зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами», яким відповідно до п. 22 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615, у зв'язку з надходженням листа Державної фіскальної служби України (далі - ДФС) від 08.06.2016 № 9828/5/99-99-17-03-16 щодо невиконання позивачем особливих умов спеціальних дозволів на користування надрами, а саме: своєчасної та в повному обсязі сплати обов'язкових платежів до Державного бюджету, зупинено дію Спеціальних дозволів, виданих позивачу.

Вирішуючи по суті даний спір суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Кодексу України про надра користувачами надр можуть бути підприємства, установи, організації, громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи.

Частиною 2 ст. 24 Кодексу України про надра встановлено, що користувачі надр зобов'язані: 1) використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано; 2) забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання та охорону надр; 3) забезпечувати безпеку людей, майна та навколишнього природного середовища; 4) приводити земельні ділянки, порушені при користуванні надрами, в стан, придатний для подальшого їх використання у суспільному виробництві; 41) надавати та оприлюднювати інформацію про загальнодержавні та місцеві податки і збори, інші платежі, а також про виробничу (господарську) діяльність, необхідну для забезпечення прозорості у видобувних галузях, відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України; 5) виконувати інші вимоги щодо користування надрами, встановлені законодавством України та угодою про розподіл продукції.

При цьому, спеціальним Законом, що регулює відносини, пов'язані з особливостями користування нафтогазоносними надрами, захисту прав усіх суб'єктів відносин, що виникають у зв'язку з геологічним вивченням нафтогазоносності надр, розробкою родовищ нафти і газу, є Закон України «Про нафту і газ».

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про нафту і газ» встановлено, що дія спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами може бути тимчасово зупинена центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, безпосередньо або за поданням органів державного гірничо-технічного, екологічного і санітарного контролю та органів місцевого самоврядування у разі: порушення користувачем нафтогазоносними надрами або уповноваженим ним виконавцем робіт умов спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами або угоди про умови користування нафтогазоносними надрами; виникнення внаслідок виконання робіт, пов'язаних з користуванням нафтогазоносними надрами на ділянці, безпосередньої загрози життю чи здоров'ю працівників користувача нафтогазоносними надрами або населення; неодноразового порушення вимог законодавства щодо охорони довкілля і раціонального використання нафтогазоносних надр; виконання на наданій ділянці робіт, не обумовлених спеціальним дозволом на користування нафтогазоносними надрами, крім пошуків і розвідки нових покладів нафти і газу в межах ділянки.

Зі змісту вказаної норми видно, що вказаний перелік є вичерпним та, відповідно, дія спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами може бути зупинена спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з геологічного вивчення та забезпечення раціонального використання надр виключно у випадках, встановлених Законом, безпосередньо або за поданням органів державного гірничо-технічного, екологічного і санітарного контролю та органів місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Натомість, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України відповідачем не доведено, що станом на момент прийняття спірного наказу про зупинення дії Спеціальних дозволів ПАТ «Укрнафта» на користування надрами існували підстави, визначені у ст. 26 Закону України «Про нафту і газ», а саме: що позивачем як користувачем нафтогазоносними надрами або уповноваженим ним виконавцем робіт порушено умови спеціальних дозволів на користування нафтогазоносними надрами або угоди про умови користування нафтогазоносними надрами; що внаслідок виконання робіт, пов'язаних з користуванням нафтогазоносними надрами на ділянці виникла безпосередня загроза життю чи здоров'ю працівників ПАТ «Укрнафта» або населення; що ПАТ «Укрнафта» неодноразово порушувало вимоги законодавства щодо охорони довкілля і раціонального використання нафтогазоносних надр, або що ПАТ «Укрнафта» виконувало на наданій ділянці роботи, не обумовлені спеціальними дозволами на користування нафтогазоносними надрами.

При цьому, дія Спеціальних дозволів позивача на користування надрами зупинена з посиланням на п. 22 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615 (далі - Порядок № 615), у зв'язку з наявністю у позивача суми податкового боргу з рентної плати за користування надрами для видобування нафти, природного газу та газового конденсату, на підставі листа ДФС від 08.06.2016 № 9828/5/99-99-17-03-16.

Згідно з п. 22 Порядку 615, у редакції, чинній на момент винесення спірного наказу, дія дозволу може бути зупинена органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері здійснення державного гірничого нагляду, епідеміологічного нагляду (спостереження), державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, органів місцевого самоврядування, органів ДФС у разі: 1) порушення надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр; 2) виникнення внаслідок проведення робіт, пов'язаних з користуванням ділянкою надр, безпосередньої загрози життю чи здоров'ю працівників або населення; 3) наявності заборгованості із сплати загальнодержавних податків та зборів; 4) невиконання в установлений строк приписів уповноважених органів щодо усунення порушень законодавства у сфері надрокористування або охорони навколишнього природного середовища.

Проаналізувавши вказані норми у їх взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що п. 22 Порядку № 615 в частині підстав для зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами не відповідає положенням ст. 26 Закону України «Про нафту і газ», оскільки Порядок № 615 розширює коло суб'єктів, які можуть ініціювати питання зупинення спеціального дозволу на користування надрами, у порівнянні із зазначеним Законом; Законом України «Про нафту і газ» не передбачено повноважень ДФС чи її органів звертатись з поданням про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами; крім того, Закон України «Про нафту і газ» не передбачає такої підстави для зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами, як наявність податкового боргу.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

За таких умов, суд приходить до висновку, що норми підзаконного нормативно-правового акту суперечать вимогам Закону України «Про нафту і газ», з огляду на що, в силу вимог ч. 3 ст. 7 КАС України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу - названий Закон.

Отже, оскільки пп. 3 п. 22 Порядку № 615 не відповідає положенням, що закріплені у Законі України «Про нафту і газ», відповідач не мав законних підстав для зупинення дії Спеціальних дозволів ПАТ «Укрнафта» на користування надрами для видобування нафти, природного газу та газового конденсату на підставі листа ДФС від 08.06.2016 № 9828/5/99-99-17-03-16 щодо наявності у позивача податкового боргу.

Крім того, відповідно до положень пп. 258.2.2 п. 258.2 ст. 258 Податкового кодексу України, у редакції, чинній на момент винесення спірного наказу, контролюючі органи для забезпечення контролю за правильністю обчислення платником суми рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин в частині визначення обсягу (кількості) видобутих корисних копалин у межах наданої йому ділянки надр, а також коригуючих коефіцієнтів згідно з пунктом 252.2 статті 252 цього Кодексу у встановленому законодавством порядку можуть залучати центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері державного гірничого нагляду, а також у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр. За фактами, які відбуваються протягом шести місяців, щодо невнесення, несвоєчасного внесення платником рентної плати сум податкових зобов'язань або невиконання платником податкових зобов'язань з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, порушує перед відповідним центральним органом виконавчої влади питання зупинення дії відповідного спеціального дозволу.

З вказаної норми видно, що підставою для звернення контролюючого органу до Держгеонадр щодо питання зупинення дії відповідного спеціального дозволу є факти щодо невнесення, несвоєчасного внесення платником рентної плати сум податкових зобов'язань або невиконання платником податкових зобов'язань з рентної плати за користування надрами, які відбуваються протягом шести місяців.

Проте, відповідачем, на якого покладено тягар доказування, не доведено належними доказами наявність у межах спірних правовідносин підстав для зупинення дії Спеціальних дозволів, а саме, що протягом шести останніх місяців до дати звернення ДФС з листом до відповідача, ПАТ «Укрнафта» допускало невнесення, несвоєчасне внесення рентної плати сум податкових зобов'язань або не виконувало податкових зобов'язань з рентної плати за користування надрами. Не містить таких даних і лист ДФС від 08.06.2016 № 9828/5/99-99-17-03-16.

Крім того, з аналізу змісту додатку до вказаного листа ДФС видно, що розмір податкового боргу по кожному з родовищ Полтавської області дублюється та є ідентичними між собою, що виключає за висновком суду можливість встановлення, не тільки періоду такого боргу, як вже зазначено судом, а й факту наявності за кожним із родовищ дійсного боргу.

В той же час, принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003, яке відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб'єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб'єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Таким чином, висновки та рішення суб'єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

За результатами аналізу вказаних обставин видно, що відповідач не здійснив належного дослідження або дійсної перевірки фактів, викладених у листі ДФС від 08.06.2016 № 9828/5/99-99-17-03-16.

Враховуючи викладене у сукупності, суд приходить до висновку, що наказ Держгеонадр від 23.08.2016 № 271 «Щодо зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами» прийнятий необґрунтовано, не на підставі та не в межах повноважень, що передбачені Законом, а тому є протиправним і підлягає скасуванню з моменту прийняття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності винесення оскаржуваного наказу.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

За таких умов, судові витрати, здійснені позивачем, стягуються відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5, ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології та надр України від 23.08.2016 № 271 з моменту прийняття.

3. Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби геології та надр України (03680, м. Київ, вул. Антона Цедіка, будинок 16, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 коп.).

Рішення відповідно до ст. 255 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Суддя К.С. Пащенко

Повний текст рішення виготовлено 05.02.2018