Справа № 465/948/17
Суддя: Кузь В. Я.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

31.01.2018 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

Головуючого судді - Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу ОДДЗ батальйону №2 УПП у м. Львові Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 та Управління патрульної поліції у м. Львові про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії АР № 561862 від 09 лютого 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення» ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з адміністративним позовом до інспектора взводу ОДДЗ батальйону №2 УПП у м. Львові Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови серії АР № 561862 від 09 лютого 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення».

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серії АР № 561862, 09.02.2017 року об 11 год. 05 хв. вона, позивач, керувала автомобілем НОМЕР_1, у м. Львові по вул. Б. Хмельницького - Липинського з порушенням режиму роботи стоп сигналів, а саме із непрацюючим правим стопом та з нанесеним покриттям на розсіювачі зовнішніх світлових приладів - тоновані задні фари, чим порушила п.п. 31.4.3. а, 31.4.3 ПДР України , тобто вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП.

Разом з тим, як вказує позивач, ПДР України нею порушено не було. Крім того, працівниками поліції не було представлено на її вимогу будь - яких доказів вчинення правопорушення та не надано можливості скористатись правовою допомогою. Крім того, у постанові не зафіксовано свідків, що підтверджували б обставини викладені у постанові, а також не роз"яснено та не забезпечено їй прав передбачених ст. 268 КУпАП. Інкриміноване правопорушення не відповідає обставинам події, оскільки таке відбулось у світлий день доби, а несправності в автомобілі виникли під час руху транспортного засобу.

Відтак, із цих підстав, просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення та закрити провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним в позові. В чергове судове засідання не прибув, подав заяву про слухання справи у його відсутності та заяву про залучення , як співвідповідача у даній справі - УПП у м. Львові, яка судом задоволена. Просить позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд відповідно до ст.205 КАС України, проводить розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в матеріалах справи документів та доказів, при цьому враховує вимоги ст. 77 КАС України, згідно якої, у справах даної категорії обовязок доказування покладається на відповідача, якщо ним заперечується адміністративний позов.

Розглянувши пояснення представника позивача та дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення .

Судом встановлено, що 09.02.2017 року інспектором взводу по ОДДЗ 2 батальйону УПП у м. Львові лейтенантом поліції ОСОБА_3 складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 561862 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до даної постанови, ОСОБА_1 09.02.2017 року об 11 год. 05 хв. , керувала автомобілем НОМЕР_1, у м. Львові по вул. Б. Хмельницького - Липинського з порушенням режиму роботи стоп сигналів, а саме із непрацюючим правим стопом та з нанесеним покриттям на розсіювачі зовнішніх світлових приладів, а саме тоновані задні фари, чим порушила п.п. 31.4.3. а, 31.4.3 ПДР України , тобто вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП.

При цьому, у постанові не вказано ряд суттєвих обставин, на які покликається позивач та які обєктивно впливали на прийняте рішення.

Відтак, суд враховуючи сукупність матеріалів справи та пояснення позивача, визнає дану постанову такою, що не відповідає вимогам ст. 283 КпАП України, у зв'язку з чим, така постанова відповідно до вимог ч. 3 ст. 293 КУпАП підлягає скасуванню.

Так, стороною відповідача не надано суду будь - яких законодавчих чи нормативних документів, які б підтверджували, що інспектор взводу по ОДДЗ 2 батальйону УПП у м. Львові лейтенант поліції ОСОБА_2 наділений повноваженнями патрулювати у м. Львові на вказаній ділянці дороги, має право на складання постанов, у порядку, передбаченому ст. ст. 222, 283 КУпАП.

Постанова складена представником відповідача не відповідає вимогам ст.283 КУпАП , оскільки в ній не зазначено до якого органу належить посадова особа - інспектор поліції, що склав постанову, а батальйон 2 не є органом, а може бути тільки підрозділом; у постанові від 09.02.2017 року відсутній опис обставин, установлених при розгляді справи.

Згідно змісту постанови значиться, що розглядалися матеріали про адміністративне правопорушення, проте, які саме, у постанові не зазначено; покликання у постанові на ст. 33 КУпАП хоч і містяться, проте не враховані та не вмотивовані; зазначені у постанові фактичні обставини, які інспектор вважає встановленими, таким не відповідають; не враховано вимоги ст. 280 КУпАП; інспектором не розяснено ОСОБА_1 її права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, що підтверджується змістом постанови ; інспектором в супереч вимогам ст.ст. 255, 257 КУпАП не складено протокол, не зважаючи на заперечення водія своєї провини, а також не зазначено свідків події .

Відповідно до ч.4 ст. 258 КупАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення та слугує доказом. Разом з тим, в порушення норм КупАП, такі дії інспектором виконані не були.

За даних обставин, суд приходить до висновку, що постанова підлягає скасуванню.

Приймаючи дане рішення , суд виходить виключно з норм національного законодавства та міжнародних договорів, що ратифіковані Україною .

Так, відповідно до норм статті 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративні правопорушення - є будь-які фактичні дані, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративні правопорушення, поясненнями особи яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих , свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів при забезпеченні безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 даної норми закону, в адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності , покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проте в матеріалах справи відсутні докази спростування адміністративного позову, в розумінні ст. 251 КУпАП.

Згідно із ст.. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення , завданням адміністративного судочинства є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.. 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст.. 3 Конституції України, людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави.

Обовязок поважати права людини закріплений також у ст.. 1 « Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», яка ратифікована Україною 09 листопада 1995 року, а відтак підлягає виконанню державними органами України.

Визначаючи завдання адміністративного судочинства, законодавець у ст.. 2 КАС України зазначив, що таким завданням є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів державної влади , органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Разом з тим, суд вважає безпідставними позовні вимоги позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача, оскільки відповідно дост. 284 КУпАП, вирішення питання про закриття провадження у справі по адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Судові витрати належить стягнути із бюджетних асигнувань відповідача, відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 55 Конституції України,; ст.ст. 2, 5 - 9, 11, 71, ч. 2 ст. 77, 132, 139, 241-246, 251 КАС України, Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2015 від 08 квітня 2015 року -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Постанову серії АР № 561862 від 09 лютого 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП ОСОБА_1 з накладенням штрафу у розмірі 340 (триста сорок) грн., скасувати.

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути з бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь держави судові витрати з розгляду даної справи в сумі 640 (шістсот сорок) грн.. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку визначеному законом, протягом тридцяти днів з часу його проголошення через суд, що ухвалив рішення.

Суддя В. Кузь