Справа № 425/3070/17
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року справа №425/3070/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Арабей Т.Г., Василенко Л.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Рубіжанського об'єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області на постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 08 грудня 2017 року у справі № 425/3070/17 (головуючий І інстанції Москаленко В.В.), складену в повному обсязі 08 грудня 2017 року в м. Рубіжне Луганської області за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанського об'єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Рубіжанського об'єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач), в якому просила: визнати протиправною бездіяльність Рубіжанського об'єднаного управління пенсійного фонду України Луганської щодо невиплати їй пенсії з квітня 2017 року; зобов'язати Рубіжанське об'єднане управління пенсійного фонду України Луганської області поновити їй нарахування та виплату пенсії з квітня 2017 року. (арк.справи 2-5)

Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 08 грудня 2017 року у справі № 425/3070/17 позовні вимоги задоволені, внаслідок чого: визнано неправомірними дії Рубіжанського об'єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області щодо невиплати з 01 квітня 2017 року пенсії за віком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1; місце проживання: АДРЕСА_2, іпн: НОМЕР_1 ).

Зобов'язано Рубіжанське об'єднане управління пенсійного фонду України Луганської області з 01 квітня 2017 року відновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1; місце проживання: АДРЕСА_2, іпн НОМЕР_1). Постанову суду допущено до негайного виконання. (арк.справи 64-66)

Постанова мотивована тим, що зміна пенсіонером місця проживання не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту, а саме, отримання пенсії. Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відповідач, не виплачуючи позивачу пенсію за віком з квітня 2017 року, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим підлягають захисту порушені права пенсіонера ОСОБА_1 шляхом визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання нарахувати та виплатити позивачу пенсію за весь час затримки.

З постановою суду першої інстанції не погодився відповідач та звернувся з апеляційною скаргою, у якій вказав, що відсутність внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування є порушенням обов'язкової умови для отримання соціальних послуг відповідно до ст. 7 Закону № 1706-VII. Вважає, що були підстави для припинення пенсійних виплат та підстав для поновлення пенсійних виплат немає.

Просив апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

Колегією суддів встановлено, що позивач що за інформацією пенсійної справи ОСОБА_1, 06.02.1987 року їй призначено довічно пенсію за віком та за розпорядженням № 18300 від 14.10.2014 року взято на облік в Управлінні пенсійного фонду України в місті Рубіжному з підстав «облік справи, призначеної в минулих роках» згідно його заяви від 14.10.2014 року (арк.справи 30).

Згідно копії паспорту позивача, її зареєстрованим місцем проживання є: АДРЕСА_1 (арк.справи 9-13).

Згідно копії довідки від 24.11.2014 року № 917000979 позивач взята на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції в Управлінні праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області. Тимчасова адреса місця проживання позивача: Луганська область, місто Рубіжне, вулиця Б. Хмельницького, 82/3. Ця довідка видана позивачу 24 листопада 2014 року, дата закінчення дії довідки не вказана (арк.справи 16, 49).

14.10.2014 року ОСОБА_1 звернулася до УПФУ в м. Рубіжному з заявою про призначення/перерахунок пенсії, в якій просить взяти її на облік, вид пенсії за віком (арк.справи 33).

Згідно розпорядження № 18300 від 14.10.2014 року УПФУ в м. Рубіжному, з 01.08.2014 року позивачу проведено перерахунок пенсії за віком, призначеної в минулих роках, в зв'язку з обліком справи, та взято позивача на облік в управлінні (арк.справи 30).

Згідно листа Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області від 29.08.2017 року № 9/8763 надано список осіб, яким скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на підставі інформації Об'єднаного штабу ЦУ СБУ в районі проведення АТО від 04.11.2016 № 50/5716 щодо повернення до покинутого місця постійного проживання, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», пунктом 7 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 № 509, у якому під номером 7 значиться ОСОБА_1 (арк.справи 54).

Як зазначено у позовній заяві, ОСОБА_1 з 01.04.2017 року призупинено виплату пенсії як внутрішньо переміщеній особі, що визнано представником відповідача у письмових запереченнях (арк.справи 2, 26-28).

Спірним питанням у даній справі є правомірність (протиправність) дій відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу з квітня 2017 року на підставі не підтвердження його місця перебування.

Відповідно до статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Закон № 1058-VI або інший закон з питань пенсійного забезпечення не передбачає будь-яких підстав призупинення виплати пенсій, є тільки підстави припинення виплати відповідно до статті 49 цього Закону, але жоден з таких випадків управлінням не застосований та не доведений.

Так, частиною першою статті 49 Закону № 1058-VI визначено виключний перелік підстав для припинення виплати пенсії:

Виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

Положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009\

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 ст. 49 зазначеного Закону України поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Отже, в статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відсутня така підстава як «не підтвердження місця перебування», як про це заявляє відповідач. Також, в цій статті відсутні такі підстави як не проживання у місті тимчасової реєстрації чи повернення до місця реєстрації.

Колегією суддів встановлено, що, не зважаючи на фактичне припинення нарахування та виплати пенсії, рішення територіальним органом Пенсійного фонду щодо припинення виплати позивачеві пенсії не приймалося.

Враховуючи викладене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що відповідач, припинивши виплату пенсії та не виплачуючи позивачу пенсію за віком з квітня 2017 року діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим підлягають захисту порушені права пенсіонера ОСОБА_1, в тому числі шляхом зобов'язання нарахувати та виплатити позивачу пенсію за весь час затримки.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рубіжанського об'єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області на постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 08 грудня 2017 року у справі № 425/3070/17 - залишити без задоволення.

Постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 08 грудня 2017 року у справі № 425/3070/17 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 06 лютого 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Т.Г.Арабей

Л.А.Василенко