Справа № 804/5912/17
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2017 р. Справа № 804/5912/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення стягнень,-
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо проведення позапланової перевірки позивача, призначеної наказом від 09.08.2017 р. № 840-ПО та визнати протиправною та скасувати постанову про накладення стягнень від 28.08.2017 р. № 3, якою до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 2227204,40 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю проведеної перевірки (відсутність обов'язкових реквізитів у направленні на перевірку), не підтвердженням під час проведення перевірки факту реалізації товару саме позивачем.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року здійснено заміну Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 належним позивачем - фізичною особою ОСОБА_1 у зв'язку із припиненням підприємницької діяльності Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 з 29 вересня 2017 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року закрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо проведення позапланової перевірки позивача, призначеної наказом від 09.08.2017 р. № 840-ПО.
Відповідач, у наданих до суду запереченнях зазначив про наявність законодавчо визначених підстав для проведення перевірки позивача та посилався на обґрунтованість прийнятної постанови.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що на підставі листа-погодження Мінекономрозвитку від 12.07.2017 року в.о. начальника ГУ Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області прийнято наказ від 09.08.2017 р. № 840-ПО «Про проведення позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1» за місцем провадження діяльності - салон «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з питань перевірки фактів, що стали причиною звернення споживача ОСОБА_2 від 14.06.2017 р. № Д-7080-1094.
Результати перевірки зафіксовані в акті від 11.08.2017 р. № 000427, в якому серед іншого зазначено, що 25.03.2016 р. під час купівлі товару (терасної дошки, що підтверджується заказом покупця від 25.03.2016 р. №ф155) у салоні «ІНФОРМАЦІЯ_1» позивачем не надано споживачу - ОСОБА_2 інформацію про гарантійні зобов'язання, дату виготовлення, виробника, що є порушенням приписів ч.1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів».
На підставі вищевказаного акту перевірки відповідачем прийнято постанову від 28.08.2017 р. № 3, яким до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за порушення норм ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовано штраф у розмірі - 2272044грн.
Правомірність прийняття вказаної постанови є предметом розгляду у цій справі.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що Указом Президента України від 13.04.2011 р. № 465/2011 затверджено Положення про Державну інспекцію України з питань захисту прав споживачів, яким визначено, що Державна інспекція України з питань захисту прав споживачів (Держспоживінспекція України) є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 10.09.2014 р. № 442 утворено Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, реорганізувавши шляхом перетворення Державну ветеринарну та фітосанітарну службу і приєднавши до Служби, що утворюється, Державну інспекцію з питань захисту прав споживачів і Державну санітарно-епідеміологічну службу та поклавши на Службу, що утворюється, функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються (крім функцій з реалізації державної політики у сфері племінної справи у тваринництві, у сфері охорони прав на сорти рослин, у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження), у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), а також функції із здійснення державного контролю (нагляду) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; здійснення державного нагляду (контролю) у сфері туризму та курортів.
Відповідно до Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. № 667, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров'я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу, охорони прав на сорти рослин), державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері.
Положенням про Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 25.02.2016 р. № 18, встановлено, що Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області є територіальним органом Держпродспоживслужби вищого рівня та їй підпорядковане.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду контролю у сфері господарської діяльності», ч. 4 ст. 4 якого визначено, що виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.
Вичерпний перелік підстав проведення позапланових заходів контролю встановлений в статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», частиною 4, якої закріплено, що підставами для здійснення позапланових заходів є обґрунтоване звернення фізичної особи про порушення суб'єктом господарювання її законних прав. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення.
Під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення державного нагляду (контролю).
Судом встановлено, що 14.06.2017 р. до ГУ Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області звернувся ОСОБА_2, який у поданій заяві зазначив, що після покупки терасної дошки, лаг і кліпсів в салоні «ІНФОРМАЦІЯ_1» по вул. Карла Лібкнехта, 9 (на теперішній час - Михайла Грушевського) у м. Дніпрі на суму 227204,40 грн., терасна доска втратила свої властивості та стала непридатною до використання, зокрема мова оригіналу: «доска потеряла свою форму (ее выгнуло), она потрескалась, наружное покрытие отлущивается…. При продаже товара не была предоставлена информация про гарантийное обязательство продавца, дату изготовления ...».
У зв'язку з надходженням цього звернення відповідач звернувся до Мінекономрозвитку для отримання згоди на проведення позапланової перевірки позивача. Останній листом від 12.07.2017 р. надав згоду на проведення позапланових заходів зі здійснення державного контролю, зокрема: на проведення позапланової перевірки суб'єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 ні підставі звернення ОСОБА_2.
Відтак, звернення фізичної особи про порушення її права в сфері захисту прав споживачів та отримання згоди Мінекономрозвитку є достатньою підставою для проведення позапланового заходу позивача.
Посилання позивача на відсутність затверджених форм акту перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів як на підставу для скасування оскарженого рішення не береться до уваги, оскільки відповідно до положень частини шостої статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду контролю у сфері господарської діяльності» за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід. Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб'єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.
У зв'язку з вищевикладеними обставинами відповідачем складено акт перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів від 11.08.2017 р. № 000427 із зазначенням особи, відносно якої проводилась перевірка, суті виявлених порушень, переліку питань для контролю дій перевіряючих та інше.
Необґрунтованими є також посилання позивача на відсутність повного найменування суб'єкта господарювання у направленні на проведення на перевірку, оскільки така помилка не може бути підставою для скасування оскарженої постанови.
Також слід зазначити, що позивач не скористався правом, передбаченим ч.5 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду контролю у сфері господарської діяльності» та допустив посадових осіб відповідача до перевірки.
Щодо суті порушень, викладених в акті перевірки від 11.08.2017 р. № 000427 суд зазначає, що відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, регулює Закон України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-ХІІ, який встановлює права споживачів, визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Відповідно до частин 1 і 2 ст. 6 цього Закону, продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов'язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції.
Згідно з частиною 1 статті 8 цього ж Закону, у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати:
1) пропорційного зменшення ціни;
2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;
3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.
У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:
1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;
2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.
В силу ч. 1 статті 23 названого Закону, у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за: відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною 1 статті 8, частиною 1 статті 9 і частиною 3 статті 10 цього Закону, - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до пункту 11 статті 8 цього ж Закону, на продавця покладено обов'язок видати споживачу розрахунковий документ.
Аналіз наведених норм дає змогу суду дійти висновку, що визначальною ознакою для притягнення суб'єкта господарювання до відповідальності за ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» є встановлення факту реалізації продукції.
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відсутність розрахункового документа у споживача не може підтвердити факту реалізації товару саме позивачем, оскільки замовлення покупця не є розрахунковим документом згідно вимог правил роздрібної торгівлі.
Окрім того, суд приймає до уваги пояснення третьої особи - ОСОБА_2 від 27.10.2017 року, в яких він пояснив, що надав відповідачу недостовірну інформацію щодо місця придбання терасної дошки, оскільки ОСОБА_2 придбалась терасна дошка не у салоні «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1, а на Курчатовському ринку у м. Дніпрі.
За таких обставин, судом не встановлено факт реалізації продукції позивачем ОСОБА_2 терасної дошки, а тому у позивача були відсутні підстави для задоволення вимог ОСОБА_2, передбачених ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», що в свою чергу не уможливлює застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій за це порушення.
Судом не береться до уваги твердження відповідача щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_2, оскільки оскаржена постанова прийнята у зв'язку з відмовою споживачу в реалізації його прав, передбачених ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», до переліку якого не входить неналежний, на думку відповідача розгляд звернення споживача.
Отже, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 8000 грн. за платіжним дорученням № 39 від 14.09.2017 року.
Відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.
Відповідно до ст. 95 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови позивача від адміністративного позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат.
Оскільки позивач відмовився від позовних вимог, за яким сплачено збір у розмірі 1600 грн., суд вважає за необхідне присудити на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору у розмірі 6600 грн.
Отже, суд присуждає на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 158-163 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 28.08.2017 р. № 3, якою до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 2227204,40 грн.
Присудити на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області здійснені та документально підтверджені судові витрати у розмірі 6600,00 грн. (шість тисяч шістсот гривень).
Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Л.Є. Букіна