Справа № 335/88/18
Суддя: Макаров В. О.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/88/18 2-а/335/118/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., розглянув матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

03 січня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом до Запорізької міської ради, в якому просить суд визнати бездіяльність відповідача щодо порушення порядку розгляду заяви про передачу земельної ділянки площею 0,05721 га. по вул. Радісній, 2 в м. Запоріжжі для розташування житлового будинку та його обслуговування протиправною та зобовязати Запорізьку міську раду розглянути заяву в порядку, встановленому чинним законодавством України та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 січня 2018 року, позов ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії залишено без руху та встановлено позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з моменту отримання копії ухвали.

Вищевказаною ухвалою для усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно було надати до суду докази поважності пропуску строків звернення до суду;зазначити докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначити щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів,копії яких додано до заяви; надати підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

22 січня 2018 року до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 разом із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

У наданій заяві про поновлення строку звернення до суду позивач зазначає, що 06 листопада 2016 року він звернувся до відповідача з заявою про одержання безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), додавши до неї необхідні для її розгляду документи. Не отримавши у встановлений строк відповіді, 13 лютого 2017 року позивачем направлено на адресу відповідача листа з проханням повідомити про прийняте рішення. 16 березня 2017 року отримано відповідь від Виконавчого комітету Запорізької міської ради за № Т-2533-К про те, що зазначене питання може бути розглянуте після затвердження Генерального плану міста. Зміни до Генерального плану міста були затверджені на сесії Запорізької міської ради 27 вересня 2017 року за № 31, а тому 06.11.2017 року позивач знову звернувся до міського голови з листом, в якому просили повернутись до розгляду заяви про надання земельної ділянки. Виконавчий комітет Запорізької міської ради листом від 12 грудня 2017 року № т-12680-К «Про розгляд звернення» повідомив позивача про те, що питання про надання земельної ділянки у власність ОСОБА_1 або ж вільної від забудови, або ж під забудовою, яка перебуває у власності ОСОБА_1 можливо розглянути у порядку черговості після визначення департаментом архітектури та містобудування міської ради земельних ділянок, які відповідають виду їх використання чинній містобудівній документації оформленню земельних ділянок учасникам АТО та членам сімей загиблих учасників антитерористичної операції. Враховуючи відсутність затверджених змін до Генерального плану міста, затвердженого ще в 2004 році, було суттєвою перешкодою для прийняття рішення про надання земельної ділянки, а також зважаючи на постійні обіцянки виконавчого комітету Запорізької міської ради про можливість розгляду заяви, ОСОБА_1 вважає, що ці обставини є поважними причинами для поновлення строку, визначеного ст. 122 КАС України на подання позовної заяви, і в результаті чого він не з власної вини пропустив цей строк. У звязку з чим, ОСОБА_1 просить визнати поважною причину пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою до Запорізької міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, та поновити строк, встановлений ст. 122 КАС України.

Водночас, позивачем не наведено жодних обставин і не надано на їх підтвердження жодних доказів того, за яких саме поважних причин позивач не міг звернутися до адміністративного суду, які саме конкретні обставини перешкоджали позивачу звернутись до суду, з урахуванням того, що він дізнався про порушення свого права ще у 2016 року, що підтверджується його зверненням до Запорізької міської ради із заявою від 06 листопада 2016 року про одержання безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибної ділянки), додавши до неї необхідні для розгляду документи.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обовязків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Слід зауважити, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

В силу положень частини 1 статті 122 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до положень частини 2 статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ч. 4 ст. 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обовязковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність субєкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність субєкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб'єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до субєкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність субєкта владних повноважень.

Строк в шість місяців, у даній категорії справ, визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до суду із позовом щодо оскарження рішення субєкта владних повноважень.

Крім цього, початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

При цьому, необхідно враховувати, що практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Суд звертає увагу, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким критеріям:

- це обставина або кілька обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк і створювали обєктивні перешкоди, які перешкоджали зверненню до суду;

- це обставина, яка виникла обєктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

- ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

- ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Згідно з ч. 3 ст. 3 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Посилання позивача в своїй заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду на відсутність затверджених змін до Генерального плану міста, затвердженого ще в 2004 році, а також посилання на постійні обіцянки виконавчого комітету Запорізької міської ради про можливість розгляду заяви є безпідставними та необґрунтованими. Отже, фактично позивач мав таку можливість звернутись за захистом свого права і не був обмежений у доступі до суду у встановлений строк.

В контексті викладеного, зважаючи на відсутність поважних причин за яких позивач не міг звернутися за захистом своїх прав до суду, суд доходить висновку, що заява позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 2 статті 123 КАС України, якщо позовну заяву не було подано в зазначений строк або вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З огляду на наведені обставини, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено шестимісячний строк для звернення до суду, який встановлено частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності поважних причин.

Згідно частини 9 пункту 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 169 КАС України, про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

Враховуючи, що адміністративний позов подано позивачем з порушенням строку на звернення до суду, а з клопотання про поновлення строку, а також з адміністративного позову та доданих до нього матеріалів не вбачається підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, дана позовна заява підлягає поверненню.

Частиною 7 ст. 169 КАС України передбачено, що ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. У разі скасування ухвали про повернення позовної заяви за результатами її перегляду та направлення справи для продовження розгляду суд не має права повторно повертати позовну заяву.

Керуючись статтями 3, 122, 123, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії - повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: В.О. Макаров