Справа № 748/2808/17
Суддя: Криворученко Д. П.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/748/3/18
Єдиний унікальний № 748/2808/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року місто Чернігів

Чернігівській районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Криворученка Д.П.,

секретарі - Сидор А.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідача Шебітченка М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Чернігові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, Інспектора СРПП №2 Чернігівського районного відділення поліції Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Шебітченка Максима Анатолійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, поштовим відправленням від 24.10.2017 року, 26.10.2017 року звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дії інспектора СРПП №2 Чернігівського районного відділення поліції ЧВП ГУНП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Шебітченка Максима Анатолійовича щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії «БР» №936539 від 05.10.2017 року, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу і скасування даної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП.

05 жовтня 2017 року, близько 1400 год., позивач разом з дочкою ОСОБА_4 рухався автомобілем НОМЕР_1, по автодорозі «Чернігів-Пакуль-КПП Славутич» та на 28 км автодороги був зупинений інспектором СРПП №2 Чернігівського районного відділення поліції Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області старшим лейтенантом поліції Шебітченком Максимом Анатолійовичем, який наголошував, що автомобіль рухався без увімкненого ближнього світла фар, хоча це було не так. Після цього його запросили до поліцейської машини, де почали щось складати, а коли він попросив надати документ на ознайомлення та внесення до нього своїх заперечень, працівники поліції його відпустили. 17.10.2017 року він вперше дізнався про притягнення його 05.10.2017 року до адміністративної відповідальності, отримавши по пошті постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії «БР» №936539 від 05.10.2017, яка на його думку є незаконною та винесеною з порушенням норм матеріального права.

Так, згідно вимог ч.3 ст.258 КУпАП, працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу. Проте, згідно вимог ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто у відповідності до рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015, за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, а в даному випадку за адресою Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області. Проте, згідно вимог ст.283 КУпАП постанова щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності виноситься тільки за результатами розгляду адміністративної справи і при цьому має буди дотримано процедуру притягнення до адміністративної відповідальності передбачену принципом 6 Рекомендації №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій ухваленої 13.02.1991 року.

До того ж, згідно ст.285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено на місці вчинення правопорушення. Однак перебуваючи 05.10.2017 року у поліцейській машині позивач і припустити не міг, що відносно нього виноситься постанова про накладення адміністративного стягнення, а отже було порушено його право бути присутнім під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, бути обізнаним у своїх правах та обов'язках та їх реалізації, у тому числі на правову допомогу та оскарження постанови у десятиденний строк, з дня її складання. Так як, у графі «копію постанови отримав» міститься не його підпис, що підтверджує ксерокопія паспорта, то позивач просив поновити строк на її оскарження в судовому порядку, оскільки вважає постанову незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального права та такою, що підлягає скасування з перелічених вище підстав.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на доводи викладені у позовній заяві.

Позивач у судовому засіданні пояснив, що 05.10.2017 року рухаючись на своєму автомобілі, з увімкненим ближнім світлом фар, був зупинений працівником поліції, який представився та звинуватив його в тому, що він їде без увімкненого ближнього світла фар. Потім він перевірив документи, страховий поліс і документ про технічний огляд, якого не було. Після цього його запросили до автомобіля поліції, де склали протокол про адміністративне правопорушення, який він не підписав, оскільки був з ним не згоден та віддали документи і він поїхав. Відеофіксації зупинки його автомобіля не було.

Відповідач - інспектор СРПП №2 Чернігівського районного відділення поліції Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області старший лейтенант поліції Шебітченко М.А. у судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що його дії є правомірними, позивач дійсно порушив ПДР, оскільки керував автомобілем за межами населеного пункту з увімкненими габаритами, а не ближнім світлом фар, як вимагає норма закону, за що і був зупинений. Крім того, при перевірці документів було встановлено, що автомобіль не пройшов технічний огляд який, згідно п.3 Постанови Кабінету Міністрів України №137 від 30.01.2012 року, передбачений для вантажних автомобілів вантажопідйомністю до 3,5 тонн із строком експлуатації більше двох років - кожні 2 роки. На підтвердження даних фактів долучив оригінал постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії «БР» №936539 від 05.10.2017 року з фіскальним чеком ЧД УДППЗ ЦУКРПОШТА» про направлення ОСОБА_1 рекомендованого листа 12.10.2017 року та диск з відеозаписом адміністративного правопорушення. Таким чином вважає, що позивач вчинив саме правопорушення, передбачені ч.2 ст.122, ч.3 ст.121 КУпАП за що його і було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Свідок ОСОБА_4 надала у суді пояснення, які зводяться до того, що вона є дочкою позивача. 05.10.2017 року вони їхали з села Пакуль до міста Чернігова та біля смт М. Коцюбинське побачили працівників поліції, які їх зупинили. Дії інспектора поліції з самого початку були упереджені, він звинуватив її батька в тому, що автомобіль рухався без увімкненого ближнього світла фар, на що вони заперечували, оскільки світло було увімкнене. Потім перевірили документи і забрали позивача до службового автомобіля. Вона бачила, як інспектор складав протокол, але вони були не згодні з ним і оскільки мали зауваження, то батько протокол не підписав. Фактичного розгляду справи про адміністративне правопорушення не було і ніяких доказів на підтвердження порушення правил дорожнього руху інспектор їм не надав.

Ухвалою від 27.10.2017 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, а ухвалою від 02.11.2017 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду та відкрито провадження в адміністративній справі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав та міркувань.

Як встановлено з оригіналу постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії «БР» №936539, 05.10.2017 року Інспектором СРПП №2 Чернігівського районного відділення поліції Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області старшим лейтенантом поліції Шебітченком Максимом Анатолійовичем було винесено постанову, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн, за ч.2 ст.122, ч.3 ст.121 КУпАП, а саме за те, що він керуючи транспортним засобом марки «ГАЗ-3302», номерний знак НОМЕР_1, 05.10.2017 року об 1400 год. на 28 км автодороги Р-56 ОСОБА_7, за межами населеного пункту, не ввімкнув ближнє світло фар, чим порушив п.п.9.8 ПДР України, та не пройшов обов'язковий технічний контроль, чим порушив п.п.31.3. «б» ПДР України. У оригіналі постанови підпис особи притягнутої до адміністративної відповідальності відсутній.

З фіскального чеку ЧД УДППЗ «УКРПОШТА» вбачається, що 12.10.2017 року ОСОБА_1 за адресою с. Пакуль було направлено рекомендований лист.

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 свідчить, що автомобіль марки «ГАЗ 3302» р.н. НОМЕР_1, 2002 року випуску, з 19.03.2013 року належить на праві власності ОСОБА_8, а ОСОБА_9 та ОСОБА_1 мають право на керування транспортним засобом.

Відповідно до ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 31 цього Закону визначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» та п.1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Особи, які порушують Правила, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством (п.1.9 Правил).

Пунктом 9.8. Правил дорожнього руху встановлено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Відповідачем у діях ОСОБА_1 було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, яка встановлює відповідальність за порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами.

Натомість, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 здійснював рух по трасі на вантажному автомобілі марки «ГАЗ-3202» р.н. НОМЕР_1, на якому у дійсності присутнє світло фар, однак стороною відповідача не надано належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтвердили, що це горіло не ближнє світло фар, а тому твердження сторони позивача є не спростованими.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, в діях позивача.

Крім того, згідно оскаржуваної постанови, у діях ОСОБА_1 було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, яка встановлює відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

З відеозапису спілкування ОСОБА_1 з інспектором поліції Шибітченком М.А вбачається, що на вимогу останнього документи про проходження технічного огляду транспортного засобу не було надано, оскільки технічних огляд не проводився, про що не заперечувалось стороною позивача у судовому засіданні.

Пунктом 31.3 «б» ПДР України передбачено, що забороняється експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов'язків технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контроль).

Як вбачається з Порядку проведення обов'язкового технічного контролю та обсягу перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року №137, порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (далі - Порядок) визначає процедуру проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів: легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років. Періодичність проходження обов'язкового технічного контролю становить: для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

Позивачем надано суду копію протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу №00694-00588-17 від 06.10.2017, з якого вбачається, що автомобіль марки «ГАЗ 3302» р.н. НОМЕР_1 є технічно справним, датою чергового проходження обов'язкового технічного контроль є не пізніше 06.10.2019 року.

Таким чином, сам факт справності транспортного засобу та проходження позивачем тільки 06.10.2017 р. перевірки технічного стану транспортного засобу не звільняє його від відповідальності передбаченої ч.3 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, зокрема порушення, передбачені частиною 2 статті 122, частиною 3 статті 121 КУпАП.

Згідно ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення, адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Зважаючи на це, суд критично ставиться до показів як свідка так і позивача в тій частині, що останній не був присутній при розгляді справи про адміністративне правопорушення і вважав, що відносно нього складається саме протокол, а отже мав щодо нього зауваження, оскільки вважає їх захисною позицією, яка спростована відеозаписом, з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення, а отже інспектором Шебітченком М.А., як уповноваженою особою, яка розглядала справу, був дотриманий порядок розгляду справи, передбачений ст.ст.278, 279, 280 КУпАП.

Згідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскаржуваною постановою серії «БР» №936539 від 05.10.2017 року, ОСОБА_1 правомірно визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, однак до нього має бути застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу, в межах санкції статті якою передбачена відповідальність, в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн.

На підставі викладеного адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.1-3, 8, 9, 19, 20, 22, 271, 286 КАС України, ст.ст.121, 122, 247, 254, 258, 268, 283-284 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.01 р. «Про правила дорожнього руху», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстрованого проживаючим у АДРЕСА_1, номер картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_5) до Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, Інспектора СРПП №2 Чернігівського районного відділення поліції Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Шебітченка Максима Анатолійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови серії БР №936539 від 5 жовтня 2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі - задовольнити частково.

Постанову серії БР №936539 від 5 жовтня 2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, скасувати в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, закривши у цій частині справу про адміністративне правопорушення за відсутностю події і складу адміністративного правопорушення.

Змінити захід стягнення застосованого до ОСОБА_1 згідно постанови серії БР №936539 від 5 жовтня 2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Надіслати учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів із дня його складання рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Криворученко Д.П.