Справа № 816/1618/17
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 р. м. ХарківСправа № 816/1618/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Бондара В.О.

суддів: Калитки О. М. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Цибуковська А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства "Оболонь" на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 27.11.2017, суддя О.О. Кукоба, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 повний текст складено 27.11.17 по справі № 816/1618/17

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Оболонь"

до Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області третя особа Оболонська сільська рада Семенівського району Полтавської області

про скасування державної реєстрації земельної ділянки, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Приватне сільськогосподарське підприємство "Оболонь" ( далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (далі - відповідач) третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Оболонська сільська рада Семенівського району Полтавської області, у якому позивач просив: скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 площею 86,00 га, розташованої на території Оболонської сільської ради Семенівського району Полтавської області та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області виключити з Державного земельного кадастру запис щодо державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 площею 86,00 га, розташованої на території Оболонської сільської ради Семенівського району Полтавської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що спірна земельна ділянка належить на праві колективної власності ПСП "Оболонь", а тому відповідач не має повноважень на розпорядження відповідною земельною ділянкою.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.11.2017 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності щодо виконання судового рішення Конотопського міськрайонного суду від 30 вересня 2011 року № 2а/1192/2011 року та відшкодування моральної шкоди в розмірі 91 440 грн., відмовлено.

Позивачем, подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою у зв»язку з неповним з»ясуванням судом, обставин, що мали значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, вивчивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлене судом першої інстанції та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ПСП "Оболонь" у встановленому законом порядку зареєстроване як юридична особа /а.с. 18/. Позивач є правонаступником Колективного сільськогосподарського підприємства "Оболонське" /а.с. 10-17/.

Рішенням Оболонської сільської ради Семенівського району Полтавської області від 27.12.1995 №6 КСП "Оболонське" передано у колективну власність 3760,1 га земель, про що видано Державний акт на право колективної власності на землю серії НОМЕР_2 /а.с. 29-34/.

Рішенням дев'ятнадцятої позачергової сесії сьомого скликання Оболонської сільської ради Семенівського району Полтавської області від 11.07.2017 №1 "Про затвердження земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, на яку може бути продано право оренди на земельних торгах" погоджено земельну ділянку сільськогосподарського призначення (пасовища) державної власності площею 86,0 га кадастровий номер НОМЕР_1 за межами села Оболонь, на яку може бути продано право оренди на земельних торгах /а.с. 35/.

Посилаючись на те, що земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1 входить до масиву земель, переданих КСП "Оболонське" у колективну власність, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову судом першоїінстанції виходив з відсутності у спірних відносинах порушення прав позивача фактом реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає, що правовідносини у сфері забезпечення права фізичних та юридичних осіб на землю урегульовано Земельним кодексом України.

Згідно з частиною першою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

При цьому частиною п'ятою вказаної статті визначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертаючись до суду з даним позовом позивач виходив з того, що земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1 належить йому на праві власності на підставі Державного акта на право колективної власності на землю серії НОМЕР_2.

Однак, колегія суддів не погоджується з наведеними доводами позивача з огляду на такі обставини.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Відповідно до пункту 2 зазначеного Указу, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Як вбачається зі змісту Проекту роздержавлення і приватизації земел КСП "Оболонське" /а.с. 19-28/, до земель колективної власності площею 3760,1 га віднесені угіддя площею 3594,0 га, з яких: рілля - 3084,9 га, сіножаті - 301,3 га, пасовища - 207,8 га. При цьому відповідні угіддя позначені як землі, що підлягають приватизації /а.с. 23/.

Надані КСП "Оболонське" на підставі рішення Оболонської сільської Ради народних депутатів від 27.12.1995 №6 у колективну власність угіддя загальною площею 3594,0 га для ведення колективного сільського господарства підлягали паюванню відповідно до вимог Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям".

Судом встановлено, що паювання пасовищ площею 207,8 га не проведено /а.с. 145/. Більш того, у наданій позивачем копії Державного акта на право колективної власності на землю Додаток 1 "Список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства" не заповнений /а.с. 30/.

Як підтверджено наданою Оболонською сільською радою Семенівського району Полтавської області копією Технічної документації по розробці схеми організації території земельних часток (паїв) в межах розпайованих земель КСП "Оболонське" /а.с. 128-141/, загальна кількість громадян, які мають право на земельну частку (пай) становила 770 осіб, між якими розподілено 2899,80 га ріллі /а.с. 133/.

У той же час, як зазначено у згаданій технічній документації, згідно рекомендацій Регіональної програми захисту ґрунтів від водної та вітрової ерозії, інших видів деградації земель на території Полтавської області 1995 року малопродуктивні ґрунти: лучно-чорноземні середньо і сильно солонцюваті солончакові легкосуглинкові ґрунти площею 185,1 га не підлягають паюванню як природоохоронні землі /а.с. 132/.

Відповідна технічна документація розроблена Полтавською філією Інституту землеустрою Української академії аграрних наук у 2001 році за замовленням ПСП "Оболонь" /а.с. 128/.

Рішенням шістнадцятої сесії двадцять третього скликання Оболонської сільської ради Семенівського району Полтавської області від 06.03.2001 "Про затвердження технічної документації по розробці схеми організації території земельних часток (паїв) ПСП "Оболонь" земельні ділянки, розташовані на малопродуктивних лучно-чорноземних ґрунтах слабосолонцюватих солончакових в комплексі з солонцями (10-30%) площею 185,1 га обліковано землями природоохоронного призначення без розподілу для паювання /а.с. 141/. Доказів скасування даного рішення Сільської ради суду не надано.

Колегія суддів зазначає, що позивач обізнаний із рішенням про віднесення земельної ділянки площею 185,1 га, переданої КСП "Оболонське" на підставі рішення Оболонської сільської Ради народних депутатів від 27.12.1995 №6, до земель природоохоронного призначення та виключення її із паювання.

Як встановлено судом, представники позивача не заперечували, що земельна ділянка площею 86,0 га входить до масиву площею 185,1 га, який виключений із паювання на підставі зазначеного вище рішення третьої особи.

Відповідно до статті 22 Земельного кодексу України від 18.12.1990 право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Однак, позивачем не надано ні до суду першої ні до суду апеляційної інстанції доказів виконання наведених вище вимог закону.

Згідно з пп."а" пункту 1 Указу Президента України від 03.12.1999 №1529/99 "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки" визначено необхідність реформування протягом грудня 1999 - квітня 2000 року колективних сільськогосподарських підприємств на засадах приватної власності на землю та майно.

З урахуванням наведеного, належні КСП "Оболонське" землі мали бути передані у приватну власність ПСП "Оболонь".

01.01.2002 набув чинності Земельний кодекс України від 25.10.2001, відповідно до частини першої статті 125 якого в першій редакції право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Законом України від 05.03.2009 №1066-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок" статтю 125 Земельного кодексу України від 25.10.2001 викладено у новій редакції, відповідно до якої право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що позивачем доказів проведення державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку не надано.

Посилання позивача на державний акт на право колективної власності на землю серії НОМЕР_2, як на обґрунтування наявності у нього прав на спірну земельну ділянку, є безпідставними, оскільки відповідно до частини третьої статті 78 Земельного кодексу України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Наразі в Україні не передбачено існування такої форми власності на землю як колективна.

Стосовно посилань позивача на положення Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", колегія суддів зауважує, що названий закон визначає правові, економічні, соціальні та організаційні умови діяльності колективного сільськогосподарського підприємства.

За змістом статті 1 цього Закону, колективне сільськогосподарське підприємство (надалі - підприємство) є добровільним об'єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування.

Частиною другою статті 8 згаданого Закону визначено, що право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном.

Натомість, організаційно-правовою формою господарської діяльності позивача є приватне сільськогосподарське підприємство. При цьому Статут ПСП "Оболонь" не містить інформації про утворення підприємства шляхом добровільного об'єднання громадян та здійснення ними управління колективним майном, до складу якого б входили спірні землі.

Враховуючи встановлене, колегія суддів зазначає, що у позивача відсутні будь-які набуті у встановленому законом порядку права на спірну земельну ділянку.

Згідно з частиною першою статті 791 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

За змістом частини другої цієї статті, формування земельних ділянок здійснюється у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 22 Закону України "Про Державний земельний кадастр" відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 791 Земельного кодексу України, при їх формуванні.

Як вбачається з матеріалів справи, формування земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 здійснено на підставі Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 для сінокосіння і випасання худоби /а.с. 53-109/. Зі змісту листа Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 24.03.2017 вих. №3176/6-17, копія якого залучена до матеріалів справи /а.с. 158/, гр. ОСОБА_2 помер.

При цьому колегія суддів наголошує, що померлий ОСОБА_2 не набув права користування спірною земельною ділянкою, оскільки проект землеустрою не затверджений у встановленому законом порядку та не проведено державну реєстрацію права користування.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що за відсутності у спірних відносинах зареєстрованого права користування спірною земельною ділянкою, можливо стверджувати про відсутність між позивачем та третьою особою спору про право щодо володіння, користування та розпорядження такою земельною ділянкою.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зважаючи на відсутність у позивача будь-яких прав щодо володіння, користування чи розпорядження спірною земельною ділянкою немає підстав для задоволення позовних вимог.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "Оболонь" залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 27.11.2017 по справі № 816/1618/17 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя (підпис)В.О. Бондар
Судді(підпис) (підпис) О.М. Калитка З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 02.02.2018.