Справа № П/811/2362/17
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2018 року м. Кропивницький Справа № П/811/2362/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Бондар Я.Г.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1)

відповідач: Олександрійський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. 6-го Грудня, 138, )

третя особа, яка не яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору , на стороні позивача: ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Олександрійського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (надалі - Олександрійський МРВ ДРАЦС) про зобов'язання вчинити певні дії.

Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що вона звернулася до Олександрійського МРВ ДРАЦС із заявою про внесення змін до актового запису про її народження шляхом виправлення власного імені та по-батькові її матері - ОСОБА_2 з "ОСОБА_2" на "ОСОБА_2", з "ОСОБА_2" на "ОСОБА_2", на підставі того, що у паспорті ОСОБА_2 та у свідоцтві про народження позивачки містяться розбіжності. Відповідач листом №605-14.19-05-10 від 28.11.2017 року "Щодо надання роз'яснень" надав їй відмову, у якій зазначив, що всі документи повинні бути видані відповідно до архівного витягу про народження матері позивачки №1162, у зв'язку з чим рекомендовано для вирішення вказаного питання звернутися до суду. У зв'язку з цим позивачка просить суд зобов'язати відповідача внести до актового запису №3 від 27.12.1962 року про народження ОСОБА_1, зробленого виконавчим комітетом Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, такі зміни: в графі "мати" записати "ОСОБА_2".

Ухвалою від 22.12.2017 року до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучено ОСОБА_2. У наданій до суду 19.01.2018 року письмовій заяві вона позов підтримала.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Натомість, 11.01.2018 року надіслав до суду письмові пояснення, у яких просив позов задовольнити.

У судове засідання учасники справи не прибули, подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Частиною 3 статті 194 КАС України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши справу у порядку письмового провадження на основі наявних у ній матеріалів, суд встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 НОМЕР_2, виданого 19.10.2017 року (повторно) Олександрійським МРВ ДРАЦС на підставі актового запису про народження №3, складеного 17.01.1963 року виконавчим комітетом Новопразької селищної ради Олександрійського району, її матір'ю вказана ОСОБА_2. (а.с. 9)

Позивачка 14.11.2017 року звернулася до Олександрійського МРВ ДРАЦС із заявою про внесення виправлень в актовому записі №3 від 17.01.1963 року, складеному виконавчим комітетом Новопразької селищної ради Олександрійського району, прохаючи виправити власне ім'я матері з "ОСОБА_2" на "ОСОБА_2", згідно даних паспорта матері. (а.с. 49)

Розглянувши вказану заяву, Олександрійський МРВ ДРАЦС надав позивачці відповідь №605-14.19-05-10 від 28.11.2017 року "Щодо надання роз'яснень", у якій повідомив про відсутність підстав для внесення змін до вищевказаного запису та рекомендував для вирішення питання по суті звернутися до суду (а.с. 15).

У зв'язку з цим позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, регулюються Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (надалі - Закон).

Відповідно до статті 4 Закону органами державної реєстрації актів цивільного стану є: 1) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; 2) відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); 3) виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад.

Згідно зі статтею 6 Закону відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Частинами 1, 2, 3 статті 9 Закону передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану складається у двох примірниках. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Згідно зі статтею 22 Закону внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану.

Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану.

Частиною 5 статті 9 Закону передбачено, що правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері державної реєстрації актів цивільного стану.

Наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12.01.2011 року затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793 (надалі - Правила).

Пунктом 1.1 Правил встановлено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Відповідно до пункту 1.5 Правил заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами.

Згідно з пунктом 1.7 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил. У разі зберігання актового запису цивільного стану (метричного запису) у державному архіві внесення змін до актового запису (метричного запису) проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

Пунктом 1.10 Правил передбачено, що питання про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання розглядається у тримісячний строк з дня подання відповідної заяви до відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

Порядок внесення змін до актів цивільного стану врегульовано розділом ІІ Правил.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2.1 Правил заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб при пред'явленні паспорта або паспортного документа.

Відповідно до пункту 2.6 Правил разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Згідно з пунктами 2.7, 2.11 Правил на підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому.

Факти, зазначені в заяві, а також записи у свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану та в інших поданих заявником документах, якщо вони викликають сумніви щодо їх достовірності, можуть бути перевірені відділом державної реєстрації актів цивільного стану шляхом направлення запитів до відповідних установ, організацій для затребування необхідних документів.

Пунктом 2.12 Правил передбачено, що на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Відповідно до пункту 2.20 Правил висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичного представництва чи консульської установи України про відмову у внесенні змін до актових записів цивільного стану складається у двох примірниках. Один примірник разом з усіма матеріалами залишається у відділі державної реєстрації актів цивільного стану або дипломатичному представництві чи консульській установі України, якими складено висновок про відмову, а другий вручається (надсилається) заявнику.

Водночас у висновку зазначається про можливість оскарження відмови про внесення змін до актового запису цивільного стану в судовому порядку.

Пунктом 1.15 Правил також передбачено, що відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Таким чином указаними нормами права передбачено, що за заявою особи, щодо якої складено актовий запис, про внесення змін до актових записів цивільного стану та доданих до неї документів, необхідних для розгляду заяви та вирішення питання по суті, відділом державної реєстрації актів цивільного стану у тримісячний строк з дня подання такої заяви розглядається питання про внесення змін до актових записів цивільного стану. За результатами розгляду поданої до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника заяви та наданих заявником документів, доданих відділом державної реєстрації актів цивільного стану до матеріалів справи повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копій відповідних актових записів цивільного стану та на підставі документів, зібраних відділом державної реєстрації актів цивільного стану, останнім складається обґрунтований висновок за встановленою формою про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у відповідному висновку повинно бути вказано причини такої відмови та зазначено про можливість його оскарження в судовому порядку.

Як свідчать матеріали адміністративної справи, відповідач, відмовляючи у задоволенні заяви позивачки про виправлення власного імені матері в актовому записі про народження, всупереч вимогам статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", пунктів 1.1, 1.15, 2.12, 2.20 Правил не склав висновок про відмову у внесенні змін до актових записів цивільного стану за формою, наведеною в додатку 2 до Правил, який міг би бути оскаржений до адміністративного суду як рішення суб'єкта владних повноважень. Натомість, відповідач надав позивачці відповідь на підставі Закону України "Про звернення громадян" у формі листа №605-14.19-05-10 від 28.11.2017 року "Щодо надання роз'яснень".

Вирішуючи заявлену вимогу про зобов'язання відповідача внести зміни до актового запису про народження позивачки, змінивши ім'я та по-батькові її матері, суд дійшов до таких висновків.

Підпунктами 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 Правил передбачено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є зокрема: рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; постанова адміністративного суду.

Згідно з підпунктом 2.16.7 пункту 2.16 Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення чи вчинення дії.

Згідно з частинами 1, 2 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з частинами 1, 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно з частиною 3 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Наведене свідчить, що рішення адміністративного суду про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії є наслідком задоволення позову про визнання протиправним та скасування рішення, прийнятого цим суб'єктом владних повноважень, або про визнання протиправною допущеної ним бездіяльності у публічно-правових відносинах.

При цьому суд не може підміняти собою суб'єкта владних повноважень щодо реалізації ним владних повноважень, наданих законодавством, оскільки суди не вправі втручатись у дискрецію суб'єктів владних повноважень або давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Вищий адміністративний суд України в Довідці про результати вивчення та узагальнення практики вирішення адміністративними судами спорів, які виникають у зв'язку з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану (постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України №12 від 29.09.2016 року "Про узагальнення практики вирішення адміністративними судами спорів, які виникають у зв'язку з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану") вказав, що предметом спору щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи є власне рішення, дії чи бездіяльність відповідного органу, а не спір про наявність в особи особистого немайнового права. Як випливає з вимоги частини третьої статті 2 КАС України, при цьому суд перевіряє, чи відповідні рішення прийняті, дії чи бездіяльність вчинені, зокрема, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення чи вчинення дії. Для встановлення останньої характеристики (обґрунтованості) прийняття рішення та вчинення дій органом державної реєстрації актів цивільного стану щодо відмови внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи адміністративний суд вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення та/або вчинення відповідних дій, передбачених частиною першою статті 22 Закону "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". Таким чином, подані заявником документи, що були предметом розгляду органом державної реєстрації актів цивільного стану, досліджуються судом як докази у справі, а не як предмет спору. Водночас суд не уповноважений встановлювати достовірність обставин, засвідчених цими документами, чи іншим способом встановлювати юридичні факти, що засвідчують зміну актів цивільного стану особи; такі справи належать до цивільної юрисдикції і вирішуються, зокрема, у порядку окремого провадження.

Також суд відзначає, що порядок розгляду заяви про внесення змін до актового запису цивільного стану передбачає наявність у відділу державної реєстрації актів цивільного стану права вибору одного з рішень - внести зміни до актового запису або відмовити у внесенні змін. Ці повноваження за своєю правовою природою є дискреційними, оскільки є виключною компетенцією відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану і здійснюються ним за наслідками перевірки наданих та зібраних документів та за наявності достатніх підстав, передбачених Правилами.

Відтак, суд вважає, що вимога про зобов'язання відповідача внести зміни до актового запису №3 від 27.12.1962 року про народження позивачки, складеного виконавчим комітетом Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, виправивши ім'я та по-батькові її матері - ОСОБА_2 з "ОСОБА_2" на "ОСОБА_2", з "ОСОБА_2" на "ОСОБА_2", за умови, що Олександрійський МРВ ДРАЦС не зібрав достатніх документів, необхідних для вирішення питання по суті, а факти, на які посилалася заявниця - щодо написання імені та по-батькові її матері, не підтверджені повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копіями актових записів цивільного стану, є втручанням в дискреційні повноваження відповідача, що не відповідає завданням адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.

Водночас, як установлено судом, відповідач за результатами розгляду заяви позивачки про внесення виправлень в цьому актовому записі в частині написання власного імені матері допустив порушення статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", пунктів 1.1, 1.15, 2.12, 2.20 Правил, оскільки не склав передбачений цими нормами висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

Між тим, відсутність висновку про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану позбавляє позивачку права оскаржити такий висновок до адміністративного суду та вимагати від відповідача внесення відповідних змін за рішенням адміністративного суду.

Відтак, з'ясувавши характер спірних правовідносин сторін, характер порушеного права позивачки та можливість його захисту в обраний нею спосіб, суд вважає за доцільне для повного захисту прав позивачки вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нескладення висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану за заявою позивачки та про зобов'язання відповідача повторно розглянути цю заяву й прийняти відповідне рішення в порядку, визначеному Правилами.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду з цим позовом позивачка сплатила судовий збір у сумі 640 грн. (а.с. 3). Зважаючи на часткове задоволення позову, на користь позивачки слід стягнути витрати на сплату судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог, у сумі 320 грн., за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 90, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Олександрійського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області щодо нескладення висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану за заявою ОСОБА_1 від 14.11.2017 року.

Зобов'язати Олександрійський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.11.2017 року про внесення змін до актового запису цивільного стану та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні позовної вимоги про зобов'язання Олександрійського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати на сплату судового збору в сумі 320 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Олександрійського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ().

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду/, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш