Справа № 420/1847/17
Суддя: Стеценко О. С.
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 06.02.2018
ЄУ № 420/1847/17
Провадження №2-а/420/3/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Стеценко О.С.

за участю секретаря Стєніної А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області в особі державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотримання вимог законодавства України про охорону земель управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Луганській області Матвієнко Андрія Вікторовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з адміністративним позовом, в якому просить визнати противоправною та скасувати постанову №172-ДК/0042По/08/01/17 від 24.10.2017, винесену інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотримання вимог законодавства України про охорону земель управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Луганській області Матвієнко Андрієм Вікторовичем, та закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивч зазначив, що постановою інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Луганській області Матвієнка А.В. №172-ДК/0042По/08/01/17 від 24.10.2017 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 54 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн. З даною постановою він не згоден, вважає її незаконною, такою, що винесена з порушенням чинного законодавства України з наступних підстав. 07.10.2011 між ним та Новопсковською райдержадміністрацією Луганської області було укладено договір оренди землі, за умовами якого він орендував земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться за межами населеного пункту на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується в межах Можняківської сільської ради Новопсковського району (землі запасу) площею 11,9000 га. До закінчення строку дії вказаного договору оренди він повідомив орендодавця про намір продовжити його дію, однак з вини орендодавця договір до теперішнього часу не поновлений. Водночас, після закінчення дії договору він продовжує відкрито користуватися земельною ділянкою, вчасно сплачує орендну плату. Таким чином позивач вважає, що своєю бездіяльністю Головне управління Держгеокадастру у Луганській області створило ситуацію, що договір оренди землі від 07.10.2011 й досі не поновлений, так ще й штучно ініціювало перевірку дотримання ним вимог земельного законодавства. Зазначає, що він не згоден з правовою кваліфікацією дій за ст. 54 КУпАП, оскільки вважає, що дана стаття може бути застосована лише у випадку доведеного факту самовільного зайняття земельної ділянки. Однак, в ситуації, що склалася, відсутній такий факт. Крім того, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а саме об'єктивна та суб'єктивна сторони, оскільки повернення самовільно зайнятих ділянок провадиться за рішенням суду, його вина у формі прямого умислу відсутня, оскільки ним відкрито заявлялося про намір продовжити термін дії договору оренди, він відкрито продовжує користуватися земельною ділянкою, вчасно сплачує орендну плату, орендар жодного разу не повідомляв про намір повернути земельну ділянку. Таким чином, вважає, що відповідач повинен був застосувати п. 1 ст. 247 КУпАп та винести постанову про закриття провадження. Також зазначив, що 23.10.2017 під час розгляду справи він надав письмові пояснення інспектору, проте вони не були враховані останнім. Оскаржувана постанова містить неточності, зокрема, невірно вказані строки оскарження постанови та строк давності її виконання.

11.12.2017 до суду надійшло заперечення відповідача, в якому він просить відмовити у адміністративному позові ОСОБА_1 в повному обсязі з наступних підстав. 12.10.2017 об 11 годин 47 хвилин під час проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства згідно наказу №172 від 06.10.2017 «Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності» при використанні земельної ділянки сільськогосподарського призначення, державної форми власності, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 11,9000 га (сіножаті), (кадастровий номер НОМЕР_1) громадянином ОСОБА_1, встановлений факт неповернення ним тимчасово зайнятої земельної ділянки, розташованої за межами населеного пункту на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується на території Можняківської сільської ради Новопсковського району Луганської області. На момент перевірки земельна ділянка знаходиться в обробленому стані та засіяна сільськогосподарською культурою-озимою пшеницею та використовується без правовстановлюючих документів, які посвідчують право користування вищевказаною земельною ділянку. Для надання пояснень гр. ОСОБА_1 було направлено повідомлення про виклик для надання пояснень у зв'язку з виявленими порушеннями земельного законодавства. На неоднарозові виклики ОСОБА_1 не реагував, чим ухилявся від отримання будь-яких документів по цій справі. 07.10.2011 між Новопсковською районною державною адміністрацією Луганської області та ОСОБА_1 був укладений договір оренди землі, що зареєстрований у Відділі Держкомзему у Новопсковському районі, про що у Державному реєстру земель вчинено запис від 10.02.2012 за №00951, закінчення строку дії договору 10.02.2012. Договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. 14.12.2016 ОСОБА_1 дійсно звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області з заявою про внесення змін до договору оренди землі від 10.02.2012 на земельну ділянку площею 154,0891 га, у зв'язку з виготовленням документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки.Звернення позивача від 06.02.2017, на яке він посилається, до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області не надходило. Відповідач зауважує, що позивач тривалий час не вчиняв жодних дій стосовно внесення змін на той час діючий договір оренди землі від 10.02.2012, а саме не звертався до відповідача для отримання рішення органу виконавчої влади про внесенні зміни в договір оренди землі від 10.02.2012. Таким чином, договір оренди землі був припинений 10.02.2017, позивачем не було здійснено повернення земельної ділянки до земель державної власності, земель запасу, що призвело до порушень земельного законодавства. Щодо умов повернення земельної ділянки згідно п.20 Договору оренди землі після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Орендодавець у разі погіршення корисних властивостей орендованої земельної ділянки, пов'язазаних із зміною її стану, має право на відшкодування збитків у розмірі, визначеному сторонами. Якщо сторонами не досягнуто згоди про розмір відшкодування збитків, спір розв'язується в судовому порядку.

В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, позивач надав заяву про розгляд справи без його участі та участі його представника, на позовних вимогах наполягає.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в своєму запереченні просить розгляд справи проводити без його участі.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пункт 2 частина 1 статті 5 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Судом встановлено, що 13.10.2017 державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Луганській області Матвієнком А.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення №172-ДК/0032-П/07/01/-17 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 54 КУпАП, відповідно до якого 12.10.2017 об 11 год. 54 хв. при перевірці дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 11,9000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 ОСОБА_1, встановлено факт неповернення ним тимчасово зайнятої земельної ділянки, розташованої за межами населеного пункту на території Можняківської сільської ради Новопсковського району Луганської області.

24 жовтня 2017 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Луганській області Матвієнком А.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №172-ДК/0042По/08/01/17, якою позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 54 КУпАП (неповернення тимчасово зайнятої земельної ділянки) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає, вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, у відповідності до ст.278 КУпАП при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа), який розглядатиме справу, вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення: чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, приписами КУпАП встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз'яснень, викладених в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення», орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов'язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Вирішуючи питання стосовно законності постанови, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються її права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Як вбачається за змісту протоколу про адміністративне правопорушення №172-ДК/0032П/07/01/17 від 13.10.2017, останній не підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, не містить засвідченого у встановленому законодавством порядку факту відмови позивача від ознайомлення з вказаним протоколом, факту ознайомлення позивача з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідачем були порушені права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема, право на дачу пояснень, подання доказів.

Як вбачається з матеріалів справи позивач не був своєчасно сповіщений про розгляд справи про адміністративне правопорушення, оскільки в протоколі відсутній підпис позивача про те, що він ознайомлений з місцем, датою та часом розгляду справи.

Позивачем на адресу відповідача було направлено письмові пояснення до протоколу вчинення правопорушення, про що представник позивача надала копію фіскального чеку та опису цінного листа від 23.10.2017, однак відповідачем дані пояснення до матеріалів справи долучені не були.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачем було допущено порушення процесуальних прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, внаслідок чого позивач був позбавлений права на ефективний захист, об'єктивне та повне з'ясування усіх обставин справи, що мають значення для прийняття рішення, надання відповідних доказів.

Посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення на підставі ст. 252 КУпАП зобов'язана оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законами і правосвідомістю прийняти відповідне рішення. Проте, відповідачем не з'ясовано всіх обставин справи у відповідності до ст. 280 КУпАП та не зазначено доказів, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують заперечення позивача щодо відсутності події несвоєчасного повернення ділянки.

Зі змісту оскаржуваної постанови та матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що в ході розгляду зазначеної справи відповідачем враховані пояснення позивача, їм надана правова оцінка, надано можливість скористатися юридичною допомогою, роз'яснено його права та обов'язати, розглянуто клопотання в разі їх наявності, допитано свідків правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення інспектором порушені і вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП, оскільки не враховано характеру вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, і згідно ст. 280 КУпАП не з'ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно майнову шкоду, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна відповідати вимогам ст. 283 КУпАП.

Разом з тим, відповідач всупереч вимогам ст. 283 КУпАП в постанові про накладення адміністративного стягнення на позивача не зазначив відповідну частину статті 54 КУпАП, за якою позивач притягується до адміністративної відповідальності. Не містить такої вказівки і протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідачем в постанові про накладення адміністративного стягнення №172-ДК/0042По/08/01/17 зазначено, що вона набирає чинності з 05.08.2017, в той час як винесена вона 24.10.2017. Також, в постанові невірно зазначений строк давності її виконання - 26.10.2017.

Наведене свідчить про суттєве порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративні правопорушення та процесуальних прав позивача.

При цьому, відповідачем не спростовані обставини, на які посилається позивач та його представник як на підставу своїх вимог. Доказів того, що відповідач діяв правомірно і розглянув справу у відповідності до вимог законодавства, суду не надано, а заперечення представника відповідача наведених висновків суду не спростовують.

Крім того, 14.12.2016 та 06.02.2017 позивач на підставі частини 2 статті 33 Закону України "Про оренду землі"звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області з листом-пропозицією, яким просив внести зміни до договору оренди землі шляхом укладення додаткової угоди з наступними умовами: встановити орендну плату в розмірі 8% від нормативно-грошової оцінки терміном на 7 років, всі інші умови Договору, залишаються незмінними.

Лист-пропозиція разом з доданими до нього документами, 16.12.2016 прийнято відповідачем, про що свідчить відповідна відмітка на примірнику листа позивача.

Однак, Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області у місячний термін не було розглянуто надісланий позивачем лист-пропозицію про внесення змін до договору оренди землі зареєстрованого 10.02.2012 за № 00951 на земельну ділянку площею 11,9000 га.

Водночас, після закінчення терміну дії Договору з 10.02.2017 позивач продовжував користуватися орендованою земельною ділянкою, вчасно сплачує орендну плату, відкрито користується правами орендаря, здійснює належне оброблення земельної ділянки.

Довідкою №1306 від 21.09.2017 Новопсковського відділення Старобільської ОДПІ Головного управління ДФС у Луганській області підтверджується відсутність у позивача заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюються органами доходів і зборів.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, відповідач, порушуючи вимоги чинного законодавства України щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, та порушуючи процесуальні права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплені у ст. 268 КУпАП, незаконно прийняв постанову про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, яка не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не доведено законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови є законним та обґрунтованим і підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Як вбачається з матеріалів справи, адміністративне правопорушення вчинено 12.10.2017. Стягнення за даним правопорушенням може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, тобто не пізніше 12.01.2018.

На момент розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, а саме 29.01.2018 строки, встановлені ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, сплинули.

Згідно положень п. 7 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно узагальненого науково -консультативного висновку Науково-консультативної ради при Вищому Адміністративному суді України поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає рішення проскасування постанови і закриває справу.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та у зв'язку з тим, що строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 сплинув відповідно до п.7 ч. 1 ст.247 КУпАП України, а тому позов слід задовольнити та провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити без встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 8, 9, 72-77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області в особі державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотримання вимог законодавства України про охорону земель управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Луганській області Матвієнко Андрія Вікторовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягненнязадовольнити.

Постанову №172-ДК/0042По/08/01/17 від 24.10.2017, винесену інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотримання вимог законодавства України про охорону земель управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Луганській області Матвієнко Андрієм Вікторовичем відносно ОСОБА_1 за ст. 54 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнати незаконною та скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 54 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, відповідно до п. 7 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Донецького апеляційного адміністративного суду через Новопсковський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06.02.2018.

Суддя: О.С. Стеценко