Справа № 813/842/17
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року №813/842/17

м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Палюк М.М., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за

позовом Комунального підприємства «Червоноградводоканал», представник ОСОБА_1, ОСОБА_2
до Головного управління ДФС у Львівській області, представник ОСОБА_3
про визнання протиправними дій, скасування податкового повідомлення рішення, зобовязання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач Комунальне підприємство «Червоноградводоканал» звернулось до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просило:

- визнати дії Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області щодо збільшення КП «Червоноградводоканал» суми грошового зобовязання з податку на прибуток в сумі 192580,00 грн. та нарахування штрафної санкції в сумі 48145,00 грн., всього 240725,00 грн. протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 06.12.2016р.

- зобовязати Головне управління ДФС у Львівській області скасувати та видалити з картки обліку платника податків з податку на прибуток КП «Червоноградводоканал» (00185347) пеню в сумі 101301,27грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що донарахування податку на прибуток за 2013 рік в сумі 51535,00 грн. відбулося без застосування терміну давності 1095 днів передбачені п.102.1 ст. 102 ПК України.

Декларація з податку на прибуток підприємства за 2013 рік подана 28.02.2014 р., яка складена на підставі первинних документів, відповідно до яких на дату перевірки закінчився термін давності (1095 днів).

Відповідач при дослідженні сплати послуг по балансовому рахунку 361 за 2013 рік не врахував те, що ПАТ «Львівська вугільна компанія» сплачувала за послуги з водопостачання та водовідведення, відповідно до мирової угоди, яка затверджена Господарським судом Львівської області ще у 2008 році, що підтверджується відповідними платіжним дорученнями.

Вказана обставина підтверджує те, що сплата даних послуг в 2013 році не є доходом 2013 року, а сплачена заборгованість є сплаченими доходами задекларованими відповідно до актів наданих послуг до 01.04.2011р., тобто до вступу в дію пункту 13 підрозділу 4 розділу ХХ Перехідних положень ПК України.

Донарахування податку на прибуток за 2014 рік в сумі 141045,00 грн. є неправомірним. Відповідач визначив дохід у 2014 році за п.13 підрозділу 4 розділу ХХ ПК України перехідні положення, дія якого зупинилася з 1 січня 2014р., а тому в 2014 році застосування названого пункту ПК України є неприпустимим.

Починаючи з 2014 року комунальні підприємства зобов'язані визначати дохід від надання житлово-комунальних послуг у загальному порядку, за датою складання акта або іншого документа, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.

Неправильне визначення призначення платежу в платіжних дорученнях отримувачів послуг з водопостачання та водовідведення не надає права контролюючому органу суми сплачені в 2014 році зараховувати в сплату послуг за 2013 рік, а також включати в доходи 2014 року.

Позивачем в 2013 році отримано дохід від послуг на суму 3048258,73 грн. і оплачено ДП «Львіввугілля» в 2013 році повністю в сумі 3062624,53 грн. Зазначена сума сплачених коштів включені КП «Червоноградводоканал» в розрахунок до декларації на прибуток підприємства за 2013 рік. Сплата ДП «Львіввугілля» в 2014 році з невірним призначенням платежу не може трактуватися доходами позивача за 2013 рік та відповідно донарахування податку на прибуток є неправомірним.

В акті перевірки включена сплата підприємств за хімічний аналіз стічної рідини, за оренду приміщень, за відшкодування земельного податку, електроенергії та інше, за послуги, які є іншими видами діяльності підприємства, доходи від яких, включені підприємством в декларацію в 2013році за датою складення актів виконаних робіт. Нарахування ДФС податку на прибуток вдруге, ще й по сплаті таких послуг є неправомірними.

В 2014 році підприємство визначало доходи, що враховувалися при обчислені обєкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до ст. 137 ПК України, на підставі документів визначених у п. 135.2. ст. 135 ПК України, а саме доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обовязковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку.

Згідно діючого в 2014 році розділу III ПК України підприємство задекларувало доходи в повному обсязі та сплатило податок на прибуток за п.135.3. ст.135 ПК України, суми відображені у складі доходів платника податку, не підлягають повторному включенню до складу його доходів.

Відповідно до запитів №1/13-01-14-02, №2/13-01-14-02 від 04.11.2016 року в ході перевірки вилучалися копії платіжних доручень та виписок банку, ксерокопії відомостей розрахунків бал. рах 361, оплата по ДП «Львіввугілля» та інші та були надані та опрацьовані всі документи підприємства, які підтверджують фінансово-господарську діяльність підприємства. Відповідно ніяких порушень наведених у акті перевірки та згідно прийнятого податкового повідомлення-рішення у підприємства не має.

Згідно картки обліку платника податків по КП «Червоноградводоканал» з податку на прибуток підприємству нараховано пеню в сумі 101301,27грн., що є неправомірним, оскільки податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 06.12.2016 року № НОМЕР_1, відповідно до якого підприємству збільшено суму грошового зобовязання за платежем податку на прибуток в сумі 240725,00грн., а саме 192580,00грн. - за податковими зобовязаннями та 48145,00грн. за штрафними санкціями є неузгодженим, так як таке з дотриманням строків давності оскаржувалося підприємством в адміністративному порядку і в судовому порядку.

Представники позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримали повністю, надали суду додаткові докази та пояснення, просили позов задоволити повністю.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, що

В ході проведення перевірки встановлено, що КП «Червоноградводоканал» в порушення п.135.1., п. 135.2., п.137.1., п.137.4. ст. 137, абзацу 13, підрозділу 4, розділу ХХ Перехідні положення ПК України, занижено доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування за період з 01.01.2013р. по 31.12.2014р. на загальну суму 1702514 грн. (в т.ч. за 2013 рік -271240,00 грн., за 2014 рік - 1439146,00 грн.).

Згідно представлених документів для перевірки, а саме: оборотно-сальдових відомостей по рахунку 361, банківських виписок та абонентських карток встановлено, що КП «Червоноградводоканал» не включено до складу доходів, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування за 2013 рік, доходи у вигляді отриманих від споживачів коштів на банківський рахунок за надані послуги по водопостачанню та водовідведенню на загальну суму 271240 грн. без ПДВ.

У періоді, що перевірявся, КП «Червоноградводоканал» здійснювало надання послуг водопостачання та водовідведення населенню та іншим споживачам, обслуговування, експлуатація та ремонт водопровідно-каналізаційних комунальних мереж та комунікацій.

КП «Червоноградводоканал» представлено первинні документи, що підтверджують факт надання послуг водопостачання та водовідведення населенню та іншим споживачам, а саме: абонентські рахунки, дані аналітичного обліку розрахунків з покупцями-замовниками послуг до бухгалтерського рахунку 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями», банківські виписки, прибуткові касові ордери, дані абонентського відділу КП «Червоноградводоканал», звіти про нарахування за воду та каналізацію помісячно, звіти за воду та каналізацію по абонентах за період, що перевірявся помісячно, рахунки за використану воду та водовідведення, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) за водопостачання та водовідведення за період, що перевірявся.

Відтак, розбіжність між фактично отриманими від споживачів коштами на банківський рахунок за надані послуги по водопостачанню та водовідведенню за період 2013 рік та задекларованими доходами від надання зазначених послуг у рядку 02 Декларації «Дохід від операційної діяльності (дохід від реалізації товарів (робіт, послуг))» за 2013 рік становить 271240 грн. без ПДВ.

До перевірки позивач не надав банківських документів, що підтверджують факт отримання коштів від споживача на банківський рахунок або в касу КП «Червоноградводоканал» у рахунок погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги, які були надані до 01 квітня 2011 року.

В ході проведення перевірки встановлено, що в банківських виписках у призначенні платежу зазначено: платежі населення за операційний день; кількість абонентів; загальна сума прийнятих платежів за операційний день. У прибуткових касових ордерах у призначенні платежу зазначено: оплата за воду.

В порушення вимог абзацу 13, підрозділу 4, розділу ХХ Перехідні положення ПК України КП «Червоноградводоканал» занижено доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. на загальну суму 271240 грн. без ПДВ.

Відтак, донарахування податку на прибуток за 2013 рік в сумі 51535,00 грн. відбулося без застосування терміну давності 1095 днів (декларація з податку на прибуток за 2013 рік подана 28.02.2014.

Перевіркою встановлено, що позивачем порушено вимоги п.135.1., п.135.2., п.137.1., п.137.4. ст.137, абзацу 13, підрозділу 4, розділу ХХ Перехідні положення ПК України невірно визначено доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування за 2014р., а саме:

Згідно представлених документів для перевірки, а саме: оборотно-сальдових відомостей по рахунку 361, банківських виписок встановлено, що КП «Червоноградводоканал» не включено до складу доходів, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування за 2014 рік, доходи у вигляді отриманих від споживачів коштів на банківський рахунок за надані послуги по водопостачанню та водовідведенню за 2013 рік на загальну суму 1431274 грн. без ПДВ.

Починаючи з 01.01.2014 підприємства житлово-комунального господарства визнають доходи від надання житлово-комунальних послуг за загальними правилами, тобто за датою складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.

В ході проведення перевірки встановлено, що у 2014 році КП «Червоноградводоканал» отримувало від споживачів послуг кошти в погашення дебіторської заборгованості, яка виникла у 2013 році. Дані операції згідно з даними бухгалтерського обліку відображені наступним проведенням: Дт 311 Кт 361 отримані кошти в рахунок погашення заборгованості за надані послуги в 2013 році. Однак, фактично отримані кошти КП «Червоноградводоканал» в 2014 році від дебіторів в рахунок погашення заборгованості за надані послуги в 2013 році у загальній сумі 1431274 грн. без ПДВ не визнано податковими доходами та не відображено в податковому обліку з податку на прибуток у 2014 році.

В порушення вимог ПК України КП «Червоноградводоканал» занижено доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. на загальну суму 1431274 грн. без ПДВ.

Також перевіркою встановлено, що станом на 01.12.2013 у КП «Червоноградводоканал» рахується кредиторська заборгованість перед ЗАТ «Надія» 7 872 грн. Згідно карточки бухгалтерського рахунку 631 по контрагенту ЗАТ «Надія» заборгованість виникла 30.12.2011р. До перевірки надано рахунок №33 від 19.12.2011р. та акт приймання послуг №18 від 30.12.2011р.

Акт приймання послуг №18 від 30.12.2011р. складений між ЗАТ «Надія» (Виконавець) та КП «Червоноградводоканал» (Замовник) про наступне: «Виконавець виконав роботу по підкачці холодної води по вулиці Львівська,19 м.Червоноград, згідно угоди б/н від 01.01.2010р. Сторони підтверджують виконання робіт та відсутність претензій. Вартість робіт, виконаних за грудень 2011р. становить 7872,45 грн., в тому числі ПДВ 1312,08 грн.».

На момент проведення перевірки дана заборгованість не погашена, взаєморозрахунки з даним підприємством не проводилися.

Сума протермінованої кредиторської заборгованості по контрагенту ЗАТ «Надія» у розмірі 7 872 грн. вважається як безповоротна фінансова допомога, отримана платником податку у звітному податковому періоді (2014 році).

Позивачем у декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік не відображено «інші доходи, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування», які виникли внаслідок не відображення суми безповоротної фінансової допомоги у розмірі 7872 грн. за 2014 рік,

Представник відповідача в судовому засідання позовні вимоги заперечила повністю, надала суду додаткові докази та пояснення, просили в задоволені позову відмовити повністю.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що розгляд справи неодноразово відкладався для подання сторонами додаткових доказів.

Судом встановлені наступні обставини:

18.11.2016 року відповідачем проведено документальну виїзну планову перевірку позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обовязкових платежів), дотримання вимог валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної фіскальної служби, за період діяльності з 01.01.2013 по 30.06.2016 року. За результатами вказаної перевірки складено акт № 285/13-01-14-02/00185347.

06.12.2016 року відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення №, яким згідно п.п. 54.3.2. п. 54.3. ст. 54, п. 123.1. ст. 123 ПК України на підставі акта від 18.11.2016 року за 285/13-01-14-02/00185347 встановлено порушення п.п. 14.1.11. п. 14.1. ст. 14, п. 135.1., п. 135.2., п.п. 135.5.4. п. 135.5. ст. 135, п. 137.1., 137.4. ст. 137, п.п. 138.1.1. п. 138.1., п. 138.4., п. 138.8 ст. 138 ПК України, у звязку з чим позивачу збільшено суду грошового зобовязання за платежем з податку на прибуток: за грошовими зобовязаннями 192580,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями 48145,00 грн.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає, що дії відповідача щодо збільшення позивачу суми грошового зобовязання з податку на прибуток є протиправними, відповідно спірне податкове повідомлення-рішення також є протиправним та підлягає скасуванню. Наслідком чого відповідач зобовязаний скасувати та видалити з картки обліку платника податків з податку на прибуток пеню.

Вказані обставини, та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Докази надані позивачем, копії: карток обліку платника податків, платіжних доручень, податкової звітності, довідок про отримані доходи, довідки про надані послуги з водопостачання та водовідведення, виписок по рахунку, мирової угоди, ухвали господарського суду Львівської області про затвердження мирової угоди, актів звірки взаєморозрахунків, листи ПАТ «Львівська вугільна компанія», графіку погашення заборгованості, судом враховуються, оскільки такі підтверджують обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом враховуються аргументи наведені позивачем в частині, що відповідачем при дослідженні сплати послуг по балансовому рахунку 361 за 2013 рік не враховано те, що ПАТ «Львівська вугільна компанія» сплачувала за послуги з водопостачання та водовідведення, відповідно до мирової угоди, яка затверджена Господарським судом Львівської області ще у 2008 році, що підтверджується наявними у справі доказами в тому числі: платіжними дорученнями № 9 від 10.12.2013 року в сумі 70000,00 грн. № 196 від 27.12.2013 року в сумі 20000,00 грн.

Згідно п. 13. підрозділу 4 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, тимчасово до 1 січня 2014 року датою збільшення доходів підприємств житлово-комунального господарства від надання житлово-комунальних послуг є дата надходження коштів від споживача на банківський рахунок або в касу платника податку, крім випадків, якщо таке надходження відбувається у рахунок погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги, надані до дати набрання чинності розділом III цього Кодексу.

Відповідно вищевказана сплата в 2013 році за надані послуги надані до дати набрання чинності розділом III ПК України, не є доходом 2013 року.

Також судом враховуються аргументи позивача, що спірне донарахування позивачу податку на прибуток за 2014 рік згідно п. 13. підрозділу 4 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, є неправомірним, оскільки вказана норма тимчасово до 1 січня 2014 року встановлювала дату збільшення доходів підприємств житлово-комунального господарства від надання житлово-комунальних послуг.

Починаючи з 2014 року комунальні підприємства зобов'язані визначати дохід від надання житлово-комунальних послуг у загальному порядку, за датою складання акта або іншого документа, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.

Суд погоджується із аргументом позивача, що неправильне визначення призначення платежу в платіжних дорученнях отримувачів послуг з водопостачання та водовідведення не надає права контролюючому органу суми сплачені в 2014 році зараховувати в сплату послуг за 2013 рік, а також включати в доходи 2014 року.

Згідно п. 135.1. ст. 135 ПК України, доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з:

доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті;

інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Згідно п. 135.2. ст. 135 ПК України, доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно п. 137.1. ст. 137 ПК України, дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар.

Дохід від надання послуг та виконання робіт визнається за датою складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.

Відповідачем при перевірці та прийнятті спірного рішення не враховано зазначені норми ПК України, в редакції на час спірних правовідносин та неправомірно донараховано позивачу спірний податок на прибуток за 2014 рік.

Таким чином, в частині донарахування збільшено грошового зобовязання за платежем з податку на прибуток: за 2013 рік за грошовими зобовязаннями в сумі 51535,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями 12884,00 грн. та за 2014 рік за грошовими зобовязаннями в сумі 139628,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями 34907,00 грн. є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки суд не може собою підміняти орган владних повноважень та в замін скасованого рішення приймати інше.

З цих же підстав судом не враховуються заперечення відповідача щодо правомірності визначення позивачу грошового зобовязання з податку на прибуток за 2013, 2014 роки.

Судом враховуються аргументи наведені відповідачем в частині, що на час перевірки у позивача рахується кредиторська заборгованість перед ЗАТ «Надія» 7872 грн. Згідно карточки бухгалтерського рахунку 631 по контрагенту ЗАТ «Надія» заборгованість виникла 30.12.2011 року.

Згідно акту приймання послуг № 18 від 30.12.2011 року складеного між ЗАТ «Надія» (Виконавець) та КП «Червоноградводоканал» (Замовник) про наступне: «Виконавець виконав роботу по підкачці холодної води по вулиці Львівська, 19 м. Червоноград, згідно угоди б/н від 01.01.2010 року. Сторони підтверджують виконання робіт та відсутність претензій. Вартість робіт, виконаних за грудень 2011р. становить 7872,45 грн., в тому числі ПДВ 1312,08 грн.».

Позивачем будь яких належних та допустимих доказів погашення вказаної заборгованості, чи взаєморозрахунки з цим же підприємством, суду не надав

Відповідно сума протермінованої кредиторської заборгованості по контрагенту ЗАТ «Надія» у розмірі 7872 грн. вважається як безповоротна фінансова допомога, отримана платником податку у звітному податковому періоді (2014 році).

Позивачем не спростовано, що у декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік не відображено «інші доходи, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування», які виникли внаслідок не відображення суми безповоротної фінансової допомоги у розмірі 7872 грн. за 2014 рік,

Таким чином, в частині донарахування збільшено грошового зобовязання за платежем з податку на прибуток: за 2014 рік за грошовими зобовязаннями в сумі 1417,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями 354,00 грн. є правомірними.

Судом не враховуються аргументи наведені позивачем, щодо позовних вимог в частині визнання дій відповідача про збільшення позивачу суми грошового зобовязання з податку на прибуток, оскільки самі лише дії (перевірка) по суті є правомірними, а відновлення законних прав та інтересів позивача відбулось шляхом визнання протиправним та скасування в частині спірного податкового повідомлення рішення.

Відповідно позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про зобовязання відповідача скасувати та видалити з картки обліку платника податків з податку на прибуток КП «Червоноградводоканал» пеню в сумі 101301,27 грн., то такі на думку суду є передчасними, оскільки лише за результатами розгляду справи щодо правомірності спірного податкового повідомлення-рішення, відповідачем може бути здійснено коригування суми пені.

Відповідно і в цій частині позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Норми права, які застосував суд, наступні:

Підпункт 14.1.11. п. 14.1. ст. 14 ПК України (в редакції чинній на час спірних правовідносин), безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак:

а) заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності;

б) прострочена заборгованість фізичної або юридичної особи, що не погашена внаслідок недостатності майна зазначеної особи, за умови, що дії кредитора, спрямовані на примусове стягнення майна боржника, не призвели до повного погашення заборгованості;

в) заборгованість суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв'язку з їх ліквідацією;

г) заборгованість, яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності коштів, одержаних після звернення кредитором стягнення на заставлене майно відповідно до закону та договору, за умови, що інші дії кредитора щодо примусового стягнення іншого майна позичальника, визначені нормативно-правовими актами, не призвели до повного покриття заборгованості;

ґ) заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв'язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством;

д) прострочена заборгованість померлих фізичних осіб, а також осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми, недієздатними або оголошені померлими, а також прострочена заборгованість фізичних осіб, засуджених до позбавлення волі.

Пунктами 135.1. ст. 135 цього ж Кодексу, доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з:

доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті;

інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Пунктом 135.2. ст. 135 цього ж Кодексу, доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом 135.5.4. п. 135.5. ст. 135 цього ж Кодексу, інші доходи включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Пунктом 137.1. ст. 137 цього ж Кодексу, дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар.

Дохід від надання послуг та виконання робіт визнається за датою складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.

Пунктом 137.4. ст. 137 цього ж Кодексу, датою отримання доходів, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, є звітний період, у якому такі доходи визнаються згідно з цією статтею, незалежно від фактичного надходження коштів (метод нарахувань), визначений з урахуванням норм цього пункту та статті 159 цього Кодексу.

Підпунктом 138.1.1. п. 138.1. ст. 138 цього ж Кодексу, витрати операційної діяльності включають:

собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку;

Пунктом 138.4. ст. 138 цього ж Кодексу, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Пунктом 138.8 ст. 138 цього ж Кодексу, собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме:

прямих матеріальних витрат;

прямих витрат на оплату праці;

амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку;

вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.12.2016 року № НОМЕР_1 в частині 238954,00 грн. а саме: в частині суми грошового зобовязання з податок на прибуток в сумі 191163,00 грн. та в частині за штрафними санкціями в сумі 47791,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області на користь Комунального підприємства «Червоноградводоканал» (, вул. Л.Українки, 1, м. Червоноград, Львівська область) 3584,31 грн. сплаченого судового збору.

Згідно ст. 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ст. 297 КАС України, Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі 01.02.2018 року.

Суддя Гавдик З.В.