Справа № 817/56/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Жуковська Л.А.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"30" січня 2018 р. Справа № 817/56/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Шведюк М.М.,

представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "15" вересня 2017 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Опорядрембуд" до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, , -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Опорядрембуд" звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування податкових повідомлень-рішення № від 28.10.2016 р., яким збільшено грошове зобов'язання за платежем з податку на додану вартість в сумі 363475,00 грн., в тому числі за основним зобов'язанням в сумі 290780,00 грн. та за штрафними санкціями в сумі 72695,00 грн. та № від 28.10.2016 р., яким збільшено грошове зобов'язання за платежем податку на прибуток в сумі 324269,00 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 302695,00 грн. та штрафними санкціями в сумі 21574,00 грн..

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 15.09.2017р. позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області № від 28.10.2016 в частині збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма Опорядрембуд" грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток в сумі 312786,50 грн., в тому числі 293509,00 грн. за основним зобов'язанням та 19277,50 грн. застосованих штрафних санкцій. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області № від 28.10.2016 про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма Опорядрембуд" грошового зобов'язання за платежем з податку на додану вартість в сумі 363475,00 грн. тому числі за основним зобов'язанням в сумі 290 780,00 грн. та за штрафними санкціями в сумі 72695,00 грн.. В задоволенні решти вимог відмовлено. Присуджено на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Опорядрембуд" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 10143 (десять тисяч сто сорок три) грн. 88 коп..

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Головне управління ДФС у Рівненській області звернулось до суду зі скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Заслухавши представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Рівненській області проведено планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Опорядрембуд" (надалі - ТОВ "Фірма Опорядрембуд") з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 р. по 30.06.2016 р., про що складено акт №247/17/00-14-01/34327874 від 17.10.2016р.

Актом перевірки встановлені наступні порушення: пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, пп.135.5.4. п.135.5 ст.135, п.138 Податкового кодексу України в результаті чого було занижено податок на прибуток в сумі 302695 грн. в т. ч. за 2014 рік в сумі 86295 грн., за 2015 рік в сумі 216400грн.; пп. 188.1 ст.188, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 290780 грн., в тому числі за березень 2015 року в сумі 17335 грн., за червень 2015 в сумі 131803 грн., за жовтень 2015 року в сумі 1802, за грудень 2015 року в сумі 138840 грн.; п. 51.1 ст. 51 глави 2, пп. "б" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, розділу III Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку, по яких встановлено подання податкових розрахунків за формою 1ДФ не в повному обсязі, з недостовірними відомостями та з помилками, а саме: 1-4 квартали 2014, 1, 3, 4 квартали 2015, 1 квартал 2016; пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, п. 169.1.1 п. 169.1, пп. 169.2.2 п. 169.2 ст. 169, п. 167.1 ст. 167, п. 168.1 ст. 168, п. 171.1 ст. 171 Податкового кодексу України в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб при виплаті платникам податків доходів за період, що перевірявся на загальну суму 1135,30 грн. за 2014 рік; п. 1 ч. 2 ст. 6, ч. 5 ст. 8, ч. 2 ст. ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", по яких встановлено заниження платником у Звітах за січень 2015 нарахування єдиного внеску за ставкою 38,52% на загальну суму 719, 10 грн., на заниження заробітної плати на загальну суму 1866,83 грн. Платником самостійно відкориговані дані суми єдиного внеску у звіті за лютий 2016.

За результатами перевірки винесені податкові повідомлення рішення від 28.10.2016р. №, №, №, №, №001461302.

Не погодившись з податковими повідомленнями рішеннями № та № ТОВ "Фірма Опорядрембуд" оскаржило їх до Державної фіскальної служби України.

Рішенням про результати розгляду скарги від 22.12.2016 №27656/6/99-99-11-01-01-25 Державна фіскальна служба України залишила такі податкові повідомлення рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено частково, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи (пп.135.5.4 ст.135 Податкового кодексу України).

Пунктом 14.1.257 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі.

Безповоротна фінансова допомога це: сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

30.06.2006р. між ТОВ "Фірма Опорядрембуд" та ТОВ фірма "Ватра-Реєстр" укладено договір №3 про надання безвідсоткової цільової фінансової допомоги на поворотній основі. За умовами вказаного договору ТОВ "Фірма Опорядрембуд" отримало від ТОВ фірма "Ватра-Реєстр" грошові кошти в сумі 90000 грн. 10.05.2012 року ТОВ фірма "Ватра-Реєстр" відступило право вимоги для ТОВ "Рівнеагроспецмонтаж". Станом на 31.12.2014 року у бухгалтерському обліку ТОВ "Фірма Опорядрембуд" наявна непогашена заборгованість перед ТОВ "Рівнеагроспецмонтаж". На думку фіскального органу на вказану суму, позивачу слід було нарахувати та включити до складу доходу умовно нараховані відсотки в розмірі 9186 грн.

Враховуючи, що протягом 2014 року ТОВ "Рівнеагроспецмонтаж" користувалося поворотною фінансовою допомогою в сумі 90000 грн., то колегія суддів погоджується з тим, що податкове повідомлення-рішення № від 28.10.2016 в цій частині є правомірним, так як позивачем занижено валові доходи за 2014 рік на суму 9186,16 грн., тому у відповідності до п.14.1.257 ст. 14, пп.135.5.4 ст.135 Податкового кодексу України слід було нараховувати умовні відсотки та відображати їх у складі валових доходів.

Також, з акту перевірки №247/17-00-14-01/34327874 від 17.10.2016р. слідує, що на бухгалтерському рахунку 51 "Довгострокові векселі" обліковуються векселі на загальну суму 1202220 грн. надані ТОВ фірма "Опорядрембуд" для ПП "Авітас" в рахунок оплати за виконані роботи по договору підряду №2Г від 22.03.2011. На думку фіскального органу, сума на яку видано позивачем векселі, в 2015 році у відповідності до приписів пп. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України повинна бути включена до складу доходів як безповоротна фінансова допомога.

Надаючи оцінку зазначеному, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до акту прийому-передачі від 26.05.2011р. ПП "Авітас" прийняло від ТОВ "Фірма Опорядрембуд" в рахунок оплати по договору підряду №2г від 22.03.2011 наступні векселі: простий вексель серії АА 2108478 від 26.05.2011р. на суму 380145 грн. з терміном погашення "по пред'явленню"; простий вексель серії АА 2108479 від 26.05.2011 на суму 484965 грн. з терміном погашення "по пред'явленню"; простий вексель серії АА 2108480 від 26.05.2011 на суму 337110 грн. з терміном погашення "по пред'явленню. По бухгалтерському обліку ТОВ "Фірма Опорядрембуд" такі операції відобразило по наступних рахунках: Дебет 151 - Кредит 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками; Дебет 631 - Кредит 511 "Видані векселі".

Судом встановлено, що відповідно до угоди від 21.05.2012 укладеної між ТОВ "Фірма Опорядрембуд" та ПП "Авітас" сторони дійшли згоди, що строк пред'явлення простих векселів серії АА 2108478 від 26.05.2011 на суму 380145 грн.; серії АА 2108479 від 26.05.2011 на суму 484965 грн.; серії АА 2108480 від 26.05.2011 на суму 337110 грн. становить десять років від дати їх складання.

Статтею 14 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" від 23.02.2006 №3480-IV передбачено, що вексель - цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю). Векселі можуть бути прості або переказні та існують виключно у документарній формі. Особливості видачі та обігу векселів, здійснення операцій з векселями, погашення вексельних зобов'язань та стягнення за векселями визначаються законом.

Відповідно до ст.34 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі - переказний вексель строком за пред'явленням підлягає оплаті при його пред'явленні. Він повинен бути пред'явлений для платежу протягом одного року від дати його складання. Трасант може скоротити цей строк або обумовити більш тривалий строк. Ці строки можуть бути скорочені індосантами.

Згідно зі ст. 70 Уніфікованого Закону, позовні вимоги до акцептанта, які випливають з векселя, погашаються із закінченням трьох років, які обчислюються від дати настання строку платежу.

Відповідно до ст. 77 Уніфікованого закону положення статей 34, 70 застосовуються до простих векселів.

Таким чином, відповідно до статей 34, 70 Уніфікованого закону строк пред'явлення досліджуваних простих векселів встановлений до 26.05.2021 року.

Враховуючи викладене, строк погашення вимог до акцептанта закінчується 26.05.2024р., тому податковий орган не вправі був обмежувати законодавчо визначені права сторін за вексельним зобов'язанням щодо визнання строків його виконання.

Колегія суддів погоджується з тим, що Фіскальним органом безпідставно збільшено валові доходи ТОВ "Фірма Опорядрембуд" на суму 1202220 грн., так як в спірних відносинах трасант визначив у відповідності до ст.70 Уніфікованого закону триваліший строк погашення зобов'язань за виданими векселями, тому відсутні правові підстави для кваліфікації суми боргу як такої щодо якої сплинув строк позовної давності і, відповідно, визначення її як безповоротної фінансової допомоги, а отже, в зазначеній частині податкове повідомлення-рішення є протиправним.

Як вбачається з акта перевірки №247/17-00-14-01/34327874 від 17.10.2016 року ТОВ "Фірма Опорядрембуд" завищено в 2014 році витрати в сумі 470288 грн. На думку фіскального органу наведене порушення виникло в результаті того, що під час коригування доходів за лютий 2014 року в сумі 4664834 грн. позивачем не було відкориговано витрати за аналогічних період. Отже, ТОВ "Фірма Опорядрембуд" було порушено приписи п. 138.4 ст. 138 Податкового кодексу України.

Разом з тим встановлено, що в грудні 2013 року між ТОВ "Хімлаборреактив" та ТОВ "Фірма Опорядрембуд" укладено договір поставки № 1612/1. За умовами вказаного договору придбано обладнання для встановлення в Комунальному закладі "Володимирецька центральна районна лікарня".

В грудні 2013 року вказане обладнання встановлено на об'єкті Комунальний заклад "Володимирецька центральна районна лікарня". За результатами встановлення обладнання та виконання робіт позивачем складено акти приймання виконаних робіт форми КБ2-в за грудень 2013 року. Операція відображена в податковому обліку позивача шляхом збільшення доходи та витрати в декларації по податку на прибуток підприємств за 4 кв. 2013 року.

Згідно тверджень позивача, через відсутність фінансування, в лютому 2014 року товариством в бухгалтерському обліку було відображено повернення обладнання по вказаному об'єкту з відповідними роботами, про що складено відповідні мінусові форми КБ-2В. При цьому, позивачем не подавалися уточнюючі розрахунки до декларації за 4 кв. 2013 року в частині коригування задекларованих доходів та витрат.

Вказана обставина представником фіскального органу не спростована тим самим підтверджена. До того ж, з матеріалів справи вбачається, що в послідуючому протягом травня, листопада та грудня 2014 року обладнання було повторно встановлено на об'єкті, про що зроблені відповідні акти форми КБ-2В.

Таким чином, у позивача мали місце невідповідності бухгалтерського обліку даним податкового обліку протягом 2014 року. Розбіжність виникла в результаті не подання уточнюючих розрахунків до декларації по податку на прибуток за 4 кв. 2013 року по факту складення мінусових форм КБ-2В в лютому 2014 року.

Відповідно до п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України - витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно даних податкового обліку ТОВ "Фірма Опорядрембуд" доходи та витрати по операціях з придбання обладнання в ТОВ "Хімлаборреактив" та його встановлення в Комунальний заклад "Володимирецька центральна районна лікарня" було відображено у 4 кв. 2013 року, тобто з дотриманням вимог п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України. Наступні дії позивача щодо коригування даних бухгалтерського обліку без зміни даних податкового обліку не є порушенням п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України та підставою для зменшення витрат товариства.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність твердження фіскального органу щодо завищення позивачем витрат в сумі 470288 грн. у 2014 році, а тому в цій частині правомірно скасував податкове повідомлення-рішення, як протиправне.

Як вбачається з акта перевірки №247/17-00-14-01/34327874 від 17.10.2016 року фіскальний орган стверджує, що протягом 2015 року відбулася реалізація товарів, робіт та послуг нижче собівартості в результаті чого донараховано податкові зобов'язання по ПДВ на суму 277285,34 грн. В ході проведення перевірки було встановлено, що в регістрах бухгалтерського обліку вчинено запис, а саме: Дт 702 "Дохід від реалізації товарів" Кт 791 "Результат основної діяльності" - 6611 449,20 грн. Дт 791 "Результат основної діяльності" Кт "Собівартість реалізованих товарів" 4816084,46 грн.. Таким чином, фіскальний орган вважає, що товариством було занижені податкові зобов'язання по ПДВ у зв'язку з реалізацією товарів нижче собівартості на суму 277285 грн..

Судом встановлено, що реалізація робіт нижче їх собівартості мала місце в місяцях в яких позивачем декларувалося від'ємне значення об'єкта оподаткування по ПДВ.

Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України - датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пп.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду (пункту 198.3 статті 198 ПК України).

Згідно з наведених норм, право платника податків на формування податкового кредиту виникає по першій події за фактом придбання товарів, робіт та послуг, що необхідні для здійснення господарської діяльності. В свою чергу, податкові зобов'язання у платника виникають по факту реалізації товарів, робіт та послуг. При цьому право на формування податкового кредиту платником податків не залежить від факту реалізації придбаних товарів, робіт і послуг.

Як встановлено судами, ревізорами не досліджувалися конкретні господарські операції товариства на предмет їх прибутковості та не співставлялися величини собівартості наданих послуг та вартості їх наступної реалізації.

З пояснень представника позивача вбачається, що товариство на постійній основі здійснює виконання будівельно-монтажних робіт. До початку, та під час виконання будівельно-монтажних робіт здійснюється закупка товарно-матеріальних цінностей та послуг необхідних для проведення будівельно-монтажних робіт. Їх реалізація для замовника відбувається в періоді підписання актів виконаних робіт. За зазвичай, податкові періоди придбання товарів та послуг не співпадають з періодом реалізації робіт в яких використані вказані товари та послуги. Отже, періодично в певних місяцях виникає у товариства виникає від'ємне значення по ПДВ. При цьому, загалом за 2015 рік позивачем задекларовано чистий прибуток в розмірі 78364 грн. (рядок 04 Декларації по податку на прибуток за 2015 рік).

Відповідно до п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України - база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком:

Виходячи зі змісту ст.188 Податкового кодексу України, суд першої інстанції вірно виходив з того, що для її застосування ревізорам фіскального органу слід було провести аналіз конкретних господарських операцій на предмет їх збитковості. І лише за наслідками проведеного аналізу в разі виявлення конкретних збиткових операцій проводити донарахування сум податкових зобов'язань по ПДВ.

Таким чином, суд вірно визначив методику донарахування відповідачем сум податкових зобов'язань по ПДВ, помилковою, та такою, що не узгоджується з наведеними нормами Податкового кодексу України, а отже висновок про заниження позивачем ПДВ в сумі 277285 грн. є безпідставним.

Як слідує з акта перевірки в грудні 2015 року товариством було завищено податковий кредит в сумі 13495 грн.. Порушення виникло в результаті того, що позивачем не відкориговано податковий кредит по кредиторській заборгованості, термін позовної давності по якій минув в грудні 2015 року на загальну суму ПДВ 13495 грн. а саме: ФОП ОСОБА_4 - 7 грн., СТ "Старорафалівське" - 42 грн., ТОВ "Реалбуд-М" - 13446 грн.. На думку фіскального органу мало місце порушення п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту на суму 13495 грн..

Згідно з п.198.3 ст.198 - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Наведена норма Податкового кодексу України не передбачає необхідності коригування сум сформованого податкового кредиту в разі якщо покупцем не було здійснено оплату придбаного товару. Сума безнадійної кредиторської заборгованості підлягає включенню до складу валових доходів платника податків та оподаткуванню податком на прибуток, що і було зроблено товариством. (Дт 717 Кт791 сума 87012 грн.).

За таких обставин, суд вважав безпідставним зменшення податкового кредиту за грудень 2015 року на суму 13495 грн..

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області № від 28.10.2016, яким збільшено ТОВ "Фірма Опорядрембуд" грошове зобов'язання за платежем з податку на додану вартість в сумі 363475,00 грн. тому числі за основним зобов'язанням в сумі 290780,00 грн. та за штрафними санкціями в сумі 72695,00 грн. підлягає скасуванню в повному обсязі. Податкове повідомлення-рішення № від 28.10.2016, яким збільшено ТОВ "Фірма Опорядрембуд" грошове зобов'язання за платежем податок на прибуток в сумі 324269,00 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 302695,00 грн. та штрафними санкціями в сумі 21574,00 грн. підлягає скасуванню в частині визначення основного зобов'язання в сумі 293509 грн. та 19277,5 грн. застосованих штрафних санкцій.

Оскільки оскаржену постанову винесено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав, які могли призвести до зміни чи скасування зазначеної постанови.

Доводи, наведені апелянтом не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "15" вересня 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук

Повне судове рішення складено "30" січня 2018 р.