Справа № 135/1454/17
Суддя: Патраманський І. О.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 135/1454/17
Провадження № 2-а/135/1/18
ПОСТАНОВА

іменем України

01.02.2018 м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Патраманського І.О.,

при секретарі

судового засідання Ступак Ю.О.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Бершадського об'єднаного управління пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

13 грудня 2017року ОСОБА_2 звернулася до Ладижинського міського суду з позовом до Бершадського об'єднаного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області, на обґрунтування якого повідомила, що 01.02.2011 року вона оформила пенсію за віком, як посадова особа органів місцевого самоврядування, відповідно до Законів України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та «Про державну службу».

Їй була призначена пенсія відповідно до чинного законодавства України, але без урахування «інших виплат», що зазначені у довідці № 21 від 09.10.2017р., за період з 2009р. по 2011р., а саме: матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань - 7304,11грн., індексація заробітної плати - 5 789,42 грн., премія до професійних свят та ювілейних дат - 942грн.

10.10.2017 року вона звернулась до Бершадського об'єднаного управління ПФУ у Вінницькій області із заявою про проведення перерахунку пенсій з урахуванням «інших виплат», відповідно до довідки Ладижинської міської ради №21 від 09.10.2017р. Відповідач своїм листом за №3075/09-39/02-3 від 17.10.2017р. відмовив провести перерахунок її пенсії з урахуванням «інших виплат». Вважає дану відмову неправомірною і такою, що суперечить чинному законодавству.

У зв'язку з чим просила визнати дії відповідача про відмову перерахувати їй пенсію з урахуванням інших виплат заробітної плати неправомірними; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок її пенсії у розмірі 86% від суми заробітної плати з урахуванням «інших виплат» за період з 2011р., а саме: матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань - 7 304,11 грн., індексація заробітної плати - 5 789,42 грн., премія до професійних свят та ювілейних дат - 942 грн. з урахуванням всіх викладених нею чинників з часу її призначення (лютий 2011 р.) та зобов'язати відповідача виплатити їй різницю між перерахованою та фактично виплаченою пенсією починаючи з дня призначення ( 01.02.2011 р.).

У судове засідання позивачка ОСОБА_2 не з'явилася, однак подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити , а справу розглядати за її відсутності.

Представник Бершадського об'єднаного управління пенсійного фонду України Вінницької області у судове засідання не з'явився, однак від представника управління Савченко Ж.В. до суду надійшла заява, відповідно до якої вона просить розглядати справу за її відсутності, подані раніше заперечення підтримує повністю.

Згідно поданих заперечень представник відповідача вважає, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_2 є безпідставними, адже при призначенні пенсії за віком з 01.02.2011р. у заробіток для обчислення пенсії позивача включено абсолютно усі складові заробітної плати згідно наданих позивачем довідок. Лише 10.10.2017 року з довідки №21 Ладижинської міської ради про складові заробітної плати стало відомо, що позивач в період з лютого 2009 року по січень 2011 року включно з поміж надбавок, доплат і премій також отримувала індексацію заробітної плати та матеріальну допомогу. Отже, на момент призначення пенсії позивачу в управління Пенсійного фонду України в м. Ладижин не було правових підстав включення в розрахунок пенсії зазначених виплат. Відповідно до п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначається відповідно до спеціальних законів в тому числі до Закону України «Про державну службу», у зв'язку з чим з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах визначених вищезазначеним законом не призначаються, раніше призначені пенси не перераховуються. Закон України «Про державну службу» № 889 - VIII від 10.12.2015 року, що набрав законної сили з 01.05.2016 року не містить норм, щодо перерахунку раніше призначених пенсій державних службовців. Таким чином з грудня 2015 року чинним законодавством України не визначено суб'єктивного права, і не передбачає підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу».

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», Законом України «Про державну службу», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється в порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Відповідно до частини 2 статті 33 Закону України "Про державну службу" заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Статтею 37 Закону України «Про державну службу», що діяв на час призначення (перерахунку) пенсії, передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності стажу державної служби не менше 10 років. Пенсія таким особам призначається в розмірі 80% від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі, розмір пенсії збільшується на один відсоток заробітку, але не більше як 90 відсотків заробітку.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.66 Закону України «ІІро пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяли на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески па державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Щодо складу заробітної плати, то у рішенні Конституційного суду України № 8-рп/2013 від 15.10.2013 року у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці", судом наголошено на тому, що згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" N 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Відтак, допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, відпускні, лікарняні листи, премії та індексація входять до системи оплати праці державного службовця.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (частина 1 статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", пункт 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078).

Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати, згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про оплату праці» та «Наказу Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року №5 «Про затвердження інструкції зі статистики заробітної плати» структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати, у тому числі компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, суми виплат, пов'язані з індексацією заробітної плати, матеріальна допомога, яка надається всім або більшості працівників, та виплати соціального характеру.

Індексація є складовою заробітної плати. Ці виплати мають постійний характер і з них утриманий збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Тобто, індексація є складовою частиною заробітної плати, оскільки є додатковою заробітною платою та грошовим доходом населення, який згідно з статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" враховується при обчисленні пенсій.

Рішенням Конституційного суду України N 9-рп/2013 від 15.10.2013 року, у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, наголошено на тому, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями ч. 6 ст. 95 КЗпП, ст. 33,34 Закону України «Про оплату праці» № 108, такими заходами є індексація заробітної плати.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про оплату праці», у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці працівникам у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів (стаття 1, частина перша статті 5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 3 липня 1991 року N 1282-XII зі змінами).

У судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_2 є пенсіонеркою за віком із 01.02.2011року.

10.10.2017 року позивачка звернулася із заявою до Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо перерахунку нарахованої пенсії із врахуванням усіх виплат, але отримала відмову, яку вважає неправомірною і такою, що суперечить чинному законодавству.

Дані факти підтверджуються сукупністю доказів, що не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Із довідки виконавчого комітету Ладижинської міської ради від 09.10.2017 року № 25а видно, що вона видана на ім'я ОСОБА_2 про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь - які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» за період із 01.02.2009 року до 31.01.2011 року. Виплачувались надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, премії, премії до державних, професійних свят та ювілейних дат, матеріальна допомога на оздоровлення та для вирішення соціально - побутових питань, індексація заробітної плати, відпускні, лікарняні листки. На всі виплати, включені в довідку, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Сума заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, становить 45 156,54грн.

Із заяви від 10.10.2017 року видно, що ОСОБА_2 зверталась до Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про перерахунок пенсії із урахуванням інших виплат.

Із відповіді Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 3075/09-39/02-3 від 17.10.2017 року, видно, що ОСОБА_2 відмовлено у проведенні перерахунку пенсії у зв'язку з тим, що з 01.05.2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889. Згідно із пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889, Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. за №3723, крім статті 37, що застосовується для осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 Закону № 889, визнано таким, що втратив чинність.

Ці докази суд приймає до уваги, оскільки вони зібрані із дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються.

Судом не приймаються до уваги заперечення відповідача щодо відсутності правових підстав для перерахунку пенсії з огляду на те, що після набуття чинності Законом № 889-УІІІ, положення Закону № 3723-ХІІ втратили чинність, окрім ст. 37, оскільки вони спростовані даними доказами.

Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено право ОСОБА_2 на перерахунок пенсії без відповідних на те законних підстав, рішення відповідача є неправомірним, а тому позов підлягає до задоволення, як такий, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства та не спростований належними та допустимими доказами відповідачем.

Призначення (перерахунок) пенсії здійснюється Пенсійним органом на підставі поданої особою, яка звернулась за призначенням (перерахунком) пенсії, довідки про заробітну плату у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" від 31 травня 2000 року № 865.

Статтею 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначені строки призначення (перерахунку) та виплат пенсій.

Так, частиною 4 цієї статті визначено, що перерахунок призначеної пенсії в даному випадку проводиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Частиною 2 статті 122 КАС України встановлено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пенсія позивачу виплачувалася кожного місяця, а тому про недоотримання сум пенсії, він повинен був дізнаватися кожного місяця після її отримання.

Позивач пропустив строк звернення до суду та звернувся з позовом лише 13 грудня 2017 року, при цьому не ставив вимогу про поновлення строку звернення до суду, тому позов підлягає задоволенню у межах строку позовної давності, тобто з 13 червня 2017 року.

Керуючись ст. ст.19, 22, 46 Конституції України, ст. ст. 2, 6, 7-9, 12, 77, 263, 242-246, 293, 295 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій суб'єкта владних повноважень неправомірними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати дії Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про відмову перерахувати ОСОБА_2 пенсію з урахуванням інших видів заробітної плати - неправомірними.

Зобов'язати Бершадське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 як державному службовцю, у розмірі 86% від суми заробітної плати, з урахуванням «інших виплат», а саме: матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань - 7 304,11 грн., індексація заробітної плати - 5 789,42 грн., премія до професійних свят та ювілейних дат - 942,00 грн. з урахуванням всіх викладених нею чинників з 13.06.2017 року.

Зобов'язати відповідача виплатити ОСОБА_2 різницю між перерахованою та фактично виплаченою пенсією, починаючи з 13 червня 2017 року і по день набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 сплачений нею судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Постанова суду може бути оскаржена протягом 30 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків визначених ч.2. ст. 299 КАС України.

Суддя