Справа № 826/22098/15
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретар судового засідання Качак Х.Б., за участі представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Ковальчука І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про визнання протиправними наказів та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

15.09.2015р. позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 03 серпня 2015 року № 539 в частині накладення на заступника начальника відділу дільничних інспекторів міліції Деснянського районного управління підполковника міліції ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за вчинення дисциплінарного проступку; визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 28 серпня 2015 року №735 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) згідно з пп. «є» (за порушення дисципліни) п. 64 майора міліції ОСОБА_4 заступника начальника відділу дільничних інспекторів міліції Деснянського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві, 02 вересня 2015 року; та поновлення підполковника міліції ОСОБА_4 на роботі на посаді - заступника начальника відділу дільничних інспекторів міліції Деснянського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві з 03 вересня 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що його незаконно притягнуто до дисциплінарної відповідальності внаслідок чого звільнення його із займаної посади також є незаконним.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено повністю.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що спірний наказ прийнято на підставі закону та в межах повноважень відповідача.

В судовому засіданні відповідач підтримав доводи апеляційної скарги, представник позивача заперечував проти її задоволення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач перебував на службі в органах внутрішніх справ з 01 серпня 1994 року по 02 вересня 2015 року.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 28 серпня 2015 року № 735 о/с згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) згідно з пп. «є» (за порушення дисципліни) п. 64 майора міліції ОСОБА_4, заступника начальника відділу дільничних інспекторів міліції Деснянського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві, 02 вересня 2015 року, установивши щомісячну премію за серпень та вересень 2015 року в розмірі 00 відсотків.

Підставою для винесення вищезазначеного наказу визначено наказ ГУМВС України в м. Києві від 03 серпня 2015 року № 539, яким на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в Ігноруванні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, абзаців 2, 7 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, абзаців 2, 3 п.п. 3.2., 3.3 розділу 3, абзацу 1 п.п. 7.3, п.п. 7.5 розділу 7 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22 лютого 2012 року № 155.

В свою чергу, підставою для винесення вищезазначеного наказу стали висновки службового розслідування, згідно яких 29 травня 2015 слідчим відділом прокуратури міста Києва відкрито кримінальне провадження № 000657 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за зверненням ОСОБА_5 щодо неправомірних дій з боку окремих працівників Деснянського РУ ГУМВС України в місті Києві.

03 липня 2015 року заступникові начальника відділу дільничних інспекторів міліції Деснянського районного управління підполковнику міліції ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 386 КК України, де зазначається, що 10 травня 2015 року у парку імені Ватутіна на перехресті вул. М. Закревського та просп. Г. Ватутіна, ОСОБА_4 проводив перевірку діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 щодо функціонування атракціонів. У ході перевірки ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_4, що у нього неповний пакет дозвільних документів для здійснення такого виду підприємницької діяльності. У зв'язку з цим, ОСОБА_5 повинен сплачувати ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 4000 грн за безперешкодне функціонування батутів. У разі несплати грошової винагороди батути буде конфісковано.

16 червня 2015 року ОСОБА_5 передав ОСОБА_4 грошову винагороду у розмірі 4000 грн. 26 червня 2015 року за безперешкодне функціонування автомобіля, обладнаного пристроєм для виготовлення кави, ОСОБА_5 передав ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 3000 грн.

03 липня 2015 року о 10.40 ОСОБА_5, перебуваючи на автостоянці, що розташована поблизу парку імені Ватутіна, передав ОСОБА_8, 1975 року народження, який був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_4, грошові кошти у розмірі 10000 грн. для подальшої передачі останньому.

У рамках кримінального провадження під час проведення слідчих (розшукових) дій працівниками УВБ в місті Києві та Головного управління СБУ в місті Києві та Київській області задокументовано факти отримання ОСОБА_4 неправомірної грошової винагороди від ОСОБА_5

03 липня 2015 року на підставі ухвали Голосіївського районного суду міста Києва проведено обшук за місцем роботи в службовому кабінеті ОСОБА_4 за адресою: вул. Драйзера, 7, у ході якого слідчим прокуратури міста Києва було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 1900 гривень та документи. Цього дня ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

04 липня 2015 року згідно з ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва №1-кс/752/4428/15 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, а саме: по 04 вересня 2015 року, та заборонено залишати місце постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1, без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово.

У ході проведення службового розслідування ОСОБА_4 відмовився надати будь-які пояснення на підставі статті 63 Конституції України.

Згідно службового розслідування перевіряючими встановлено, що вказана подія стала можливою внаслідок свідомого ігнорування заступником начальника відділу дільничних інспекторів міліції Деснянського районного управління підполковником міліції ОСОБА_4 вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, абзаців 2, 7 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, абзаців 2, 3 п.п. 3.2, 3.3 розділу 3, абзацу 1 п.п. 7.3, п.п. 7.5 розділу 7 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22 лютого 2012 року № 155.

За висновком службового розслідування, на підставі вищезазначених обставин, запропоновано звільнити ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни.

З наведеного вбачається, що по факту вчинених позивачем дій, про які встановлено під час службового розслідування та які кваліфіковано відповідачем як порушення вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, абзаців 2, 7 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, абзаців 2, 3 п.п. 3.2, 3.3 розділу 3, абзацу 1 п.п. 7.3, п.п. 7.5 розділу 7 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22 лютого 2012 року № 155, порушено кримінальне провадження, до позивача застосовано запобіжний захід.

Отже, підставою для висновку про порушення позивачем службової дисципліни стало порушення кримінального провадження № 0000657 від 29 травня 2015 року за підозрою заступника начальника відділу дільничних інспекторів міліції Деснянського РУ ГУМВС України у м. Києві ОСОБА_4 у вимаганні та одержанні неправомірної вигоди, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК.

Проте, станом на день прийняття відповідачем спірних наказів досудове розслідування в кримінальному провадженні провадженні № 0000657 від 29 травня 2015 року тривало.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 67 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, також передбачено, що особи рядового або начальницького складу, засуджені за вчинення злочину або притягнуті до адміністративної відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, підлягають звільненню із служби в органах внутрішніх справ у триденний строк з дня отримання органом внутрішніх справ копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Згідно із частиною 6 статті 21 Закону України "Про міліцію" звільнення працівника міліції зі служби у зв'язку з обвинуваченням у вчиненні злочину допускається тільки після набуття звинувачувальним вироком законної сили. Згідно із статтею 14 Дисциплінарного статуту звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Разом з цим, у статті 15 Дисциплінарного статуту не має жодного посилання на вчинення дисциплінарного проступку, несумісного з подальшим проходженням служби в органах внутрішніх справ України, який виразився у грубому порушенні вимог статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, ігноруванні відомчих нормативних актів щодо дотримання дисципліни та законності, що у подальшому призвело до порушення кримінальної справи.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень частини третьої статті 80 Конституції України N 9-рп/99 від 27 жовтня 1999 року передбачено, що "Кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду".

Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 р. за №541/23073 (далі по тексту - Інструкція № 230) визначено, що службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі, зокрема, невиконання або неналежного виконання особами рядового і начальницького складу під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на органи внутрішніх справ завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю (підпункт 2.2.1 пункту 2.2). Підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб рядового і начальницького складу, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку (пункт 2.5). Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника (пункт 2.6).

Відповідно до пункту 6.3 Інструкції встановлені права особи РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування:

- отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування;

- брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування;

- висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка(і) його проводить(ять);

- відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України;

- за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України;

- оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України

Забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зробив висновок з яким погоджується й суд апеляційної інстанції, що відповідачем не доведений факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, оскільки судом встановлено, що позивача звільнено з органів внутрішніх справ за порушення присяги, що, згідно висновків службового розслідування, є предметом доказування у кримінальному провадженні № 0000657, порушеному 29 травня 2015 року за підозрою заступника начальника відділу дільничних інспекторів міліції Деснянського РУ ГУМВС України у м. Києві ОСОБА_4 у вимаганні та одержанні неправомірної вигоди, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК.

Крім того, в суд апеляційної інстанції надано вирок Деснянського районного суду м. Києва від 08 вересня 2016 року, залишений без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 01 листопада 2017 року, як доказ щодо не винуватості позивача у скоєнні злочину.

Відповідно до ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Таким чином, відповідачем не доведено правомірність прийнятих ним рішень, позивач на підтвердження обґрунтованості позовних вимог надав достатньо належних та допустимих доказів, всі наведені апелянтом аргументи не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Повний текст постанови виготовлено 05.02.2018 р.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 грудня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про визнання протиправними наказів та зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль