Справа № 805/2790/17-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА

31.01.2018 Київ К/9901/10665/18 805/2790/17-а
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Смоковича М. І., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Секретаріату Кабінету Міністрів України, Кабінету Міністрів України, третя особа - Міністерство юстиції України, про визнання протиправними дій Секретаріату Кабінету Міністрів України щодо направлення звернення ОСОБА_2 від 11 липня 2017 року на розгляд до Міністерства юстиції України, зобов'язання Секретаріату Кабінету Міністрів України розглянути звернення ОСОБА_2 від 11 липня 2017 року по суті та письмово повідомити про результати його розгляду,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувсь до суду з позовом до Секретаріату Кабінету Міністрів України, Кабінету Міністрів України, третя особа - Міністерство юстиції України, про визнання протиправними дій Секретаріату Кабінету Міністрів України щодо направлення звернення ОСОБА_2 від 11 липня 2017 року на розгляд до Міністерства юстиції України, зобов'язання Секретаріату Кабінету Міністрів України розглянути звернення ОСОБА_2 від 11 липня 2017 року по суті та письмово повідомити про результати його розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 11 липня 2017 року ним на підставі Закону України «Про звернення громадян» на ім'я Прем'єр-міністра України було направлено скаргу на дії Міністра юстиції України та інших посадових осіб Міністерства юстиції України. Відповіддю Секретаріату Кабінету Міністрів України, яку позивач отримав 25 липня 2017 року, його повідомлено про те, що звернення позивача від 18 липня 2017 року надіслано Міністерству юстиції України відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян». Позивач з даним рішенням Секретаріату Кабінету Міністрів України не погоджується та вважає його протиправним, оскільки відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються. Позивач звертав увагу суду на те, що звернення позивача від 11 липня 2017 року стосувалося протиправних дій посадових осіб Міністерства юстиції України, в зв'язку з чим, Секретаріат Кабінету Міністрів України протиправно перенаправив це звернення до Міністерства юстиції України.

Донецький окружний адміністративний суд постановою від 15 листопада 2017 року, яка залишена без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2018 року, в позові відмовив.

Не погоджуючись із такими рішеннями, позивач звернувся з касаційною скаргою.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Аналіз матеріалів касаційної скарги свідчить про її невідповідність вимогам статті 330 КАС України в частині необхідності надання документу про сплату судового збору.

В касаційній скарзі автор стверджує, що звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з яким від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав.

За переконанням суду, скаржник безпідставно стверджує про наявність у нього такої пільги у даній справі, оскільки спір в ній не пов'язаний із захистом прав позивача, що безпосередньо пов'язані із реалізацією ним статусу учасника бойових дій.

При цьому пункт 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» кореспондується із положеннями статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якою передбачено, що ветерани війни, до яких належать учасники бойових дій, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов'язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від усіх судових витрат, пов'язаних з розглядом цих питань.

Конструкція пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», в якому йдеться про «справи, пов'язані з порушенням їхніх прав», вказує на категорію справ, в яких учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору. Якби лише наявність в особи такого статусу надавала у цій частині пільгу, то відпадала б необхідність у формулюванні другої частини зазначеної норми закону про уточнення характеру порушених прав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що хоча вказана норма не містить вичерпного переліку порушених прав, однак порушені права нерозривно пов'язані саме із статусом учасник бойових дій, який, як і права такої особи, визначається спеціальним законом, а не усіх прав людини і громадянина, які в свою чергу встановлені Конституцією України та іншими законами.

Враховуючи предмет спору в цій адміністративній справі, судовий збір за звернення з цією касаційною скаргою підлягає сплаті на загальний підставах.

Пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду встановлена на рівні 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

З оскаржуваних судових рішень убачається, що позивач при зверненні до суду заявив дві позовних вимоги немайнового характеру.

Відповідно до підпункту 4 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, яка була чинна на час звернення з позовом, ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою встановлена на рівні 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною третьою статті 6 цього ж Закону обумовлено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» станом на 1 січня 2017 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1600,00 гривень.

Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою, складає 1280,00 гривень (200% від 1600,00 х 0,4 х 2).

За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції документу про сплату судового збору в установленому законом розмірі.

Реквізити для сплати судового збору: УДКСУ у Печерському районі; рахунок отримувача: 0007; ; код банку отримувача: 820019; банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві; код класифікації доходу бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; призначення платежу: «*;101; _____ (код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України в установлених законом випадках); судовий збір, за позовом _____ (ПІБ/назва), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд)».

Керуючись статтями 169, 248, 332 КАС України,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2018 року залишити без руху.

Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз'яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя М. І. Смокович