Справа № 826/20212/15
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2018-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 січня 2018 року № 826/20212/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Васильченко І.П., суддів: Бояринцевої М.А., Вєкуа Н.Г. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, ОСОБА_2
до треті особи:Міністерства юстиції України, Державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві Канівець Любов Миколаївни, Управління Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в м.Києві ОСОБА_4, Державний реєстратор Управляння державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві Марченко О.А.
провизнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Міністерства юстиції України, Державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві Канівець Л.В., Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві, треті особи: ОСОБА_4, Державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві Марченко О.А., в якому просили:

- визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України (Марченка O.A.) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 20921232 від 24 квітня 2015 року щодо реєстрації права власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 00) на підставі іпотечного договору, серія та номер 1019, виданого 18 червня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим A.B., договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, серія та номер 1039, виданий 12 лютого 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9; номер запису про право власності 9574811; на підставі якого державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Канівець Л.М. було внесено відповідний запис до Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно;

- зобов'язати державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Канівець Л.М. вилучити з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00), внесений на підставі Рішення Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України (Марченка O.A.) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 20921232 від 24 квітня 2015 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.12.2015р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016р., позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 20921232 від 24 квітня 2015 року. Зобов'язано державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Канівець Л.М. вилучити з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності від 09 квітня 2015 року № 9574811.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.09.2017 р. касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.12.2015р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Направляючи справу на новий розгляд, суд касаційної інстанції виходив із того, що судами попередніх інстанцій неповно з'ясовано всі фактичні обставини справи, зокрема, не допитано в якості свідка ОСОБА_4, не встановлено чи дійсно нею направлялися листи із іпотечними вимогами боржнику та іпотекодавцям, чи було ними отримано останні. Також, касаційний суд зазначив, що суди не звернули увагу на те, що інформація та наявність та стан пересилання поштових відправлень постійно оновлюється й зберігається в системі протягом шести місяців з моменту реєстрації (за Інтернет посиланням http://services.ukrposhta.ua/bardcodesingle/), а тому відсутність станом на день звернення до суду інформації щодо направлення поштового повідомлення не можна вважати достовірною інформацією.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 19.10.2017 р. справу прийнято до провадження суддею Васильченко І.П.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України (Марченка O.A.) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 20921232 від 24 квітня 2015 року щодо реєстрації права власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 00) на підставі іпотечного договору, серія та номер 1019, виданого 18 червня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим A.B., договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, серія та номер 1039, виданий 12 лютого 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9; номер запису про право власності 9574811; на підставі якого державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Канівець Л.М. було внесено відповідний запис до Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно.

Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представники відповідачів 1, 2 в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомили. Додаткових заперечень по суті заявлених позовних вимог не надали. Згідно поданих заперечень, які надішли до направлення справи на новий розгляд, проти позову заперечували та просили суд відмовити в їх задоволенні, оскільки оскаржуване рішення було прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.

Представник відповідача 3 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала та просила суд відмовити в їх задоволенні, оскільки після 30.04.2016 р. Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві не має повноважень щодо вчинення будь-яких реєстраційних дій.

Третя особа 1 в судовому засіданні підтвердила, що іпотечні вимоги, які надсилались позивачам було підписано нею власноручно.

Третя особа 2 в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомив. Пояснень по суті заявлених позовних вимог не надав.

Зважаючи на неявку в судове засідання 15.11.2017 р. представників відповідачів 1, 2 та третьої особи 2, суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва встановив наступне.

Між ВАТ «Ерде Банк» (надалі - іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (надалі - іпотекодавець 1), ОСОБА_10 (надалі - іпотекодавець 2), які виступають майновими поручителями ОСОБА_11 (надалі - позичальник) укладено іпотечний договір від 18.06.2008, згідно умов якого іпотекодавці з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кредитного договору, передають, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку та на умовах, визначених цим договором, нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру загальною площею 90,60 кв.м, жилою площею 49, 90 кв.м за адресою: АДРЕСА_2, яка належить іпотекодавцям на праві спільної приватної власності в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації державного житлового фонду Старокиївського району, згідно з розпорядженням (наказом) № 12223 від 18.11.1998р. та зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації м. Києва 19.11.1998р. Договір зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. в реєстрі за номером 1019.

Договором про внесення змін до іпотечного договору, посвідченим 18.06.2008р. Літвіновим А.В., за реєстровим № 1019 внесено зміни до розділу 1 "Визначення термінів".

Даний іпотечний договір зі змінами укладено з метою забезпечення належного виконання зобов'язання ОСОБА_11 за кредитним договором № 31-Л, укладеним з ВАТ "Ерде Банк" 18.06.2008р.

З матеріалів реєстраційної справи вбачається, що 29.09.2011р. між ПАТ "Ерде Банк" (надалі - кредитодавець) та ОСОБА_11 (надалі - позичальник) укладено кредитний договір № КЛ-209/11, відповідно до якого позичальнику надано грошові кошти (надалі - кредит) у формі поновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом 2300000,00 грн. Умовами договору визначено, що в якості забезпечення виконання позичальником зобов'язань щодо погашення кредиту та інших платежів виступатиме іпотека. У випадку, якщо в забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором позичальником в іпотеку буде передано нерухоме майно житлового призначення, то позичальник зобов'язується протягом дії іпотечного договору не здійснювати дій щодо реєстрації місця проживання та/або перебування будь-яких осіб в такому нерухомому майні житлового призначення.

Між публічним акціонерним товариством "Ерде Банк", як первісним іпотекодержателем, та ТОВ "Кредекс Фінанс" були укладені договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 12.02.2015р., згідно з яким ТОВ "Кредекс Фінанс" придбало право вимоги за кредитним договором, а також договір про відступлення прав за іпотечним договором від 12.02.2015р., згідно з яким право вимоги за договором іпотеки від 18.06.2008р. за реєстровим № 1019 перейшло до ТОВ "Кредекс Фінанс".

Між ТОВ "Кредекс Фінанс" та ОСОБА_4 були укладені договір № 12/02/15 від 12.02.2015р. про відступлення прав за договором, згідно з яким до ОСОБА_4 перейшло право вимоги за кредитним договором КЛ-209/11 від 29.09.2011р., а також договір про відступлення прав за договором іпотеки від 12.02.2015р., згідно з яким право вимоги за іпотечним договором від 18.06.2008р. за реєстровим № 1019 також перейшло до ОСОБА_4 (договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 12.02.2015р. за реєстровим № 1039). Згідно договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки новий іпотекодержатель - ОСОБА_4 одержує право замість первісною кредитора вимагати від боржника - ОСОБА_11, а також майнових поручителів ОСОБА_1, ОСОБА_10 належного виконання зобов'язань за кредитним договором та іпотечним договором в межах переданого права вимоги.

09.04.2015р. представник ОСОБА_4 за довіреністю ОСОБА_14 звернувся до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України № 20921232 від 24.04.2015р. на підставі ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п. 20 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868 проведено державну реєстрацію права власності на приватну квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_3 за ОСОБА_4, податковий номер НОМЕР_1.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 37158251, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровано на підставі договору іпотеки від 18.06.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Літвіновим А.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1019; договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки № 1039 від 12.02.2015р. зареєстровано за ОСОБА_4.

Позивачі вважаючи, що реєстраційні дії та запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (індексний номер 34419454) вчинено з порушенням норм Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», звернулись з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо підступності даної справи, про що зазначив у своїй ухвалі від 12.09.2017 р. Вищий адміністративний суд України, слід зазначити наступне.

Позовні вимоги позивача у справі ґрунтуються на протиправності дій державного реєстратора, як суб'єкта наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, у зв'язку з недотриманням ним вимог Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868, а саме: проведення державної реєстрації прав власності на спірне майно за відсутності певних обов'язкових для такої реєстрації документів.

Тобто, у цій справі спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії реєстратора, який у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 25.04.2017р. № 21-3197а16.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» від 5 червня 2003 року N 898-IV (надалі - Закон N 898-IV) встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону N 898-IV у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Частинами першою та другою статті 37 Закону N 898-IV передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Відповідно до п. 36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 (далі по тексту - Порядок №868), визначено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Згідно п. 40 Порядку №868 для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці або податковій заставі, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає документ, що підтверджує факт надання іпотекодержателем або контролюючим органом згоди на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна.

Пунктом 46 Порядку № 868 передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: 1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; 2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Як вбачається з матеріалів справи, підставою виникнення права власності в ОСОБА_4 на вказане нерухоме майно є договір іпотеки від 18.06.2008 (з урахуванням договору від 29.09.2011 про внесення змін до іпотечного договору), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Літвіновим А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1019; договір № 12/02/15 від 12.02.2015 про відступлення прав за договором, згідно з яким до ОСОБА_4 перейшло право вимоги за кредитним договором КЛ-209/11 від 29.09.2011, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 12.02.2015 за реєстровим № 1039.

Пунктом 4.2 вказаного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд іпотекодержателя, відповідно до цього договору або законодавства України, за виконавчим написом нотаріуса, рішенням суду, або шляхом позасудового врегулювання через продаж від імені іпотекодержателя предметів іпотеки чи передачу іпотекодержателю предметів іпотеки у власність.

Відповідно до пункту 4.4 договору іпотеки до застосування позасудового врегулювання іпотекодержатель має надіслати іпотекодавцю повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки та, після закінчення 30-денного строку після надіслання такого повідомлення, якщо не виконано договір кредиту та/або цей договір, від свого імені продати предмети іпотеки будь-якій особі або зареєструвати право власності на предмет іпотеки.

В матеріалах справи (а.с. 74-80, т. 1) містяться адресовані іпотекодавцям та боржнику копії іпотечних вимог, які подавались третьою особою на розгляд реєстратора, наявні посилання на іпотечний договір, на наступні відступлення прав вимоги, на наявну заборгованість та наслідки її несплати.

Позивачі, обґрунтовуючи протиправність оскаржуваного рішення, посилаються на те, що в наявних копіях іпотечних вимог (а.с. 74, т.1) неможливо достеменно підтвердити підпис ОСОБА_4 (третя особа 1 у даній справі).

Судом, з метою встановлення факту підписання іпотечних вимог, допитано в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4, яка підтвердила, що іпотечні вимоги від 13.02.2015 р. надсилались нею на адресу ОСОБА_2, ОСОБА_15, ОСОБА_1, ОСОБА_11 щодо невиконання зобов'язань за: 1) кредитним договором №КЛ-209/11 від 29.09.2011 р., укладений між ПАТ «Ерде Банк» та ОСОБА_11 та 2) іпотечним договором від 18.06.2008 р., зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. в реєстрі за номером 1019, що підтверджується наявними у неї копіями іпотечних вимог від 13.02.2015 р. на ім'я ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_11

В подальшому, оригінали та копії таких вимог, які були підписані нею власноручно, разом з іншими документами було надано державному реєстратору для реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_4.

Щодо дати отримання поштових відправлень боржником та іпотекодавцями, то рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень №№ 332, 445, 432 (а.с. 75, 78, 80, т.1) не містять дат отримання відповідних листів, але вони містять штемпелі дат (18.02.15).

В свою чергу, дата відправлення проставляється в відділенні поштового зв'язку місця доставки поштового відправлення після доставки (п. 3.5.2.3 Порядку пересилання поштових відправлень) повідомлень про вручення поштового відправлення на адресу повернення.

Виходячи із наведеного вище, беручи до уваги те, що на копіях поштових повідомлень про вручення поштового відправлення від 13.02.2015 р. проставлений підпис одержувачів про одержання поштового відправлення, відповідно дату поштового штемпеля УДППЗ «Укрпошта» від 18.02.2015 р. слід вважати датою одержання іпотечних вимог.

В той же час з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 звернулась з вимогою про реєстрацію права власності на іпотечне майно 09.04.2015 року, тобто після спливу тридцятиденного строку з моменту вреучення повідомлень про вручення поштових відправлень №№ 332, 445, 432 відділення поштового зв'язку місця доставки листів.

Відповідно до порядку ведення реєстру відстеження пересилання поштових відправлень (за Інтернет посиланням http://services.ukrposhta.ua/bardcodesingle/), інформація та наявність та стан пересилання поштових відправлень постійно оновлюється й зберігається в системі протягом шести місяців з моменту реєстрації.

Вказане вище також підтверджується листом УДППЗ «Укрпошта» від 25.10.2017 р. № 1853-Я-9376, в якому зазначено, що надання послуг поштового зв'язку проводиться об'єктами поштового зв'язку згідно із вимогами Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270.

Так, відповідно до вимог пп. 2, 122 згаданих Правил Укрпошта здійснює перевірку пересилання зареєстрованих поштових відправлень в автоматизованій системі товариства за тридцятизначними номерами та не передбачає їх ідентифікацію за прізвищем та адресою відправника або адресата. При цьому, інформація щодо пересилання зареєстрованих поштових відправлень у даній системі зберігається протягом шести місяців з дня їх приймання до пересилання.

Отже, зважаючи на те, що листи направлялися ОСОБА_4 у справі в лютому 2015 року, відсутність інформації стосовно зареєстрованих відправлень може свідчити лише про те, що вони були прийняті до пересилання більше ніж півроку назад.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV (надалі - Закон N 1952-IV), в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 15 названого Закону визначено порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень. Так, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону N 1952-IV, разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону N 1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 15 Порядку № 868 під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Статтею 17 Закону N 1952-IV визначено вимоги до документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень. Текст документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, повинен бути написаний розбірливо. Прізвище, ім'я, по батькові фізичних осіб та їх місце проживання, а також найменування юридичних осіб та їх місцезнаходження повинні бути написані повністю.

Не приймаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст.

Документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Електронні документи, подані для проведення державної реєстрації прав, оформляються згідно з вимогами законодавства у сфері електронних документів та електронного документообігу, а також електронного цифрового підпису.

Відповідальність за відповідність електронних копій оригіналів документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, оригіналам таких документів у паперовій формі несе особа, яка подає заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі.

Водночас, суд звертає увагу, що з урахуванням вимог ч. 2 ст. 9 Закону N 1952-IV державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень;

8 1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

Аналіз наведеної норми дає підстави стверджувати, що обов'язок з надіслання вимоги може вважатися виконаним тільки у разі, коли така вимога отримана іпотекодавцем (оскільки строк її виконання обчислюється з моменту отримання). Це також означає, що іпотекодержатель має довести не тільки факт надсилання, а й отримання вимоги.

Таким чином, враховуючи покази свідка ОСОБА_4, яка показала, що дійсно зверталася із іпотечними вимогами від 13.02.2015 р. до позивачів, беручи до уваги те, що рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень № № 332, 445, 432 (а.с. 75, 78, 80, т.1) містять штемпелі дати отримання - 18.02.2015 р. адресатами, що свідчить про те, що ОСОБА_4 звернулася до державного реєстратора після спливу 30-деннього строку отримання позивачами іпотечних вимог, суд приходить до висновку, що державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві було належним чином встановлено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутність підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, а відтак останнім було дотримано вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», а тому рішення Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України (Марченка O.A.) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 20921232 від 24 квітня 2015 року щодо реєстрації права власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 00) на підставі іпотечного договору, серія та номер 1019, виданого 18 червня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим A.B., договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, серія та номер 1039, виданий 12 лютого 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9; номер запису про право власності 9574811; на підставі якого державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Канівець Л.М. було внесено відповідний запис до Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно, - прийнято правомірно, в порядку та спосіб, передбачений чинним законодавством, а, отже, підстави для його скасування у суду відсутні.

Оскільки позовні вимоги про зобов'язання державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Канівець Л.М. вилучити з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00), внесений на підставі Рішення Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України (Марченка O.A.) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 20921232 від 24 квітня 2015 року, є похідними, відповідно в їх задоволенні слід також відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідачі як суб'єкти владних повноважень в ході судового розгляду довели обґрунтованість та правомірність прийнятого рішення, що дає підстави суду дійти висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому в задоволенні позову відмовляє.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у зв'язку із відмовою у задоволенні позову відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242- 243, 245-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

У позові ОСОБА_1 (01004, АДРЕСА_5, ІПН НОМЕР_2), ОСОБА_2 (01004, АДРЕСА_5, ІПН НОМЕР_3) відмовити повністю.

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.П.Васильченко

Судді М.А.Бояринцева

Н.Г. Вєкуа