Справа № 760/15805/16-а
Суддя: Усатова І. А.
Дата ухвалення: 2018-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/7/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 січня 2018 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Усатової І.А.,
при секретарях Козак К.В., Коваленко І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві справу за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень старшого державного виконавця, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся з позовом до суду та просив:
визнати протиправною постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О. про стягнення виконавчого збору від 31.08.2016 ВП № 48838232 та скасувати її;
визнати протиправною постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О. про накладення штрафу від 31.08.2016 ВП № 48838232 та скасувати її.
Позовна заява обгрунтована тим, що у провадженні старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О. знаходиться виконавчий лист № 2-а/760/307/15, виданий Солом`янським районним судом міста Києва 25.08.2015 про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 30-місячного грошового забезпечення у відповідності до статті 16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей на день встановлення інвалідності, виходячи зі складу грошового забезпечення, визначеного частиною 2 статті 9 Закону. На виконання вказаної постанови старшим державним виконавцем відкрито 24.09.2015 виконавче провадження №48838232.
Позивач посилався на те, що ним було виконано постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 29.05.2015, про що листами № 222/4/1349 від 26.08.2015 та № 222/4/1661 від 09.12.2015, повідомлено Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.
Позивач пояснив, що 29.12.2015 у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду старшим державним виконавцем закінчено виконавче провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ Про виконавче провадження. Не погоджуючись із закінченням виконавчого провадження ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 22.04.2016 скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із передчасним застосуванням положень п.8 ч.1 ст. 49 ЗУ Про виконавче провадження.
Позивач посилався на те, що в даній справі не зобов`язано військову частину НОМЕР_1 вчинити будь-які дії та не визнано неправомірними її дії, тобто, предметом розгляду справи були дії старшого державного виконавця, а не військової частини НОМЕР_1 стосовно виконання судового рішення.
Пояснено, що у зв`язку із скасуванням постанови про закінчення виконавчого провадження, 24.05.2016 відповідачем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження, яка 31.05.2016 разом з копією постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 22.04.2016 надійшла до військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до супроводу від 24.05.2016 № 254/21 військова частина НОМЕР_1 повинна, як на думку відповідача, виконати рішення суду з урахуванням постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 22.04.2016 та в триденний строк з моменту отримання повідомити про виконання Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.
Позивач вказав, що на виконання вищевказаної постанови військовою частиною НОМЕР_1 направлено лист від 02.06.2016 № 222/4/830 заступнику директора Департаменту - начальнику відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому повідомлено, що рішення суду щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги виконано з урахуванням постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 22.04.2016, однак, старший державний виконавець в порушення п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ Про виконавче провадження не виніс постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду, а безпідставно вимагає його виконання або повідомлення причин невиконання та заходи, які вжиті військовою частиною НОМЕР_1 .
Позивач посилався на те, що 31.08.2016 старший державний виконавець виніс постанову про стягнення виконавчого збору, чим порушив ч. 1 ст. 28 ЗУ Про виконавче провадження, відповідно до якої виконавчий збір стягується у разі невиконання боржником рішення у встановлений строк. Як вказав позивач, зважаючи на виконання військовою частиною НОМЕР_1 постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 29.05.2015 згідно з постановою про відновлення виконавчого провадження у визначений старшим державним виконавцем строк, постанова про стягнення виконавчого збору є безпідставною та такою, що не відповідає вимогам ЗУ Про виконавче провадження.
Крім того, позивач вказав, що 31.08.2016 старший державний виконавець застосував примусове виконання виконавчого листа № 2-а/760/307/15 шляхом винесення постанови про накладення штрафу.
Зазначено, що 06.09.2016 до військової частини НОМЕР_1 надійшли вищезазначені постанови старшого державного виконавця від 31.08.2016 про стягнення виконавчого збору в розмірі 2040,00 грн., про накладення штрафу у розмірі 680,00 грн. та вимога № 362/24-В.
На думку військової частини НОМЕР_1 , рішення суду виконано в повному обсязі, з урахуванням постанови про відновлення виконавчого провадження, без порушення наданого строку для його виконання.
Також позивач пояснив, що якщо старший державний виконавець вважав, що військова частина НОМЕР_1 не виконала рішення суду, то відповідно до статті 89 Закону України Про виконавче провадження перед накладенням штрафу він мав з`ясувати поважність причин його невиконання, чого не було зроблено.
На думку позивача, прийнявши постанову про закінчення виконавчого провадження, старший державний виконавець визнав, що постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 29.05.2015 фактично виконана військовою частиною НОМЕР_1 , однак, її скасування та в подальшому твердження старшого державного виконавця щодо невиконання військовою частиною НОМЕР_1 судового рішення у формі вимоги державного виконавця від 31.08.2016 № 362/24-В, якою вимагається від військової частини НОМЕР_1 повідомити про його виконання, незважаючи на лист військової частини НОМЕР_1 від 02.06.2016 № 222/4/830 та довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за останньою посадою на день встановлення інвалідності, означає можливість існування різних варіантів тлумачення резолютивної частини постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 29.05.2015, що, на думку позивача, ускладнює розуміння її виконання.
Позивачем пояснено, що не враховуючи даних обставин, без вжиття заходів для їх вирішення та використання усіх наданих законодавством повноважень (зокрема, відповідно до пункту 8 частини 3 статті 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення рішення, що в даному випадку, на думку позивача, є доцільним, старшим державним виконавцем винесено постанови про стягнення виконавчого збору, накладення штрафу та вимогу.
Виходячи з вищенаведеного, позивач посилався на те, що старшим державним виконавцем порушено вимоги ст. 6, 28, 89 Закону України Про виконавче провадження.
У судовому засіданні представник позивача Кобилянський О.В. підтримав позов з наведених вище підстав та просив суд його задовольнити.
Представник відповідача Скалецька І.О. в судовому засіданні заперечувала проти позову, просила суд відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що після скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, та відновлення виконавчого провадження, від військової частини НОМЕР_1 до виконавчої служби не надходило підтвердження про виконання в повному обсязі постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 29.05.2015, тому державним виконавцем було винесено постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про накладення штрафу.
Третя особа в судове засідання не з`явилася, будучи повідомленим про розгляд справи належним чином, однак, його неявка не перешкоджає розгляду справи у його відсутність.
Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що у провадженні старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О. знаходилось виконавче провадження №48838232 від 24.09.2015 з виконання виконавчого листа № 2-а/760/307/15, виданого Солом`янським районним судом міста Києва 25.08.2015 про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 30-місячного грошового забезпечення у відповідності до статті 16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей на день встановлення інвалідності, виходячи зі складу грошового забезпечення, визначеного частиною 2 статті 9 Закону (а.с. 129-130).
Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башіловим В.О. 29.12.2015 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №48838232 у зв`язку з виконанням рішення суду, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ Про виконавче провадження (а.с. 118).
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.04.2016 адміністративний позов ОСОБА_2 до Департаменту державної виконавчої служби України в особі Відділу примусового виконання рішень про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження задоволено. Скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова Валентина Олександровича про закінчення виконавчого провадження №48838232 від 29 грудня 2015 року з примусового виконання виконавчого листа №2-а/760/307/15 від 25 серпня 2015 року, виданого Солом`янським районним судом м. Києва на виконання постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 29 травня 2015 року у справі №760/7123/15-а (а.с. 109).
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016 залишено без змін вищезазначену постанову (а.с. 114-116).
Постановою суду першої інстанції та ухвалою суду другої інстанції встановлено, що згідно платіжного доручення військової частини НОМЕР_1 від 21.10.2015 № 2698 стягувачу було перераховано 5 056, 20 грн., а тому, залишок заборгованості станом на 29.12.2015 складав 79 474, 20 грн. (84 530, 40 5 056, 20). Так, боржник виконав судове рішення у рамках виконавчого провадження № 48838232 частково, у зв`язку з чим застосування державним виконавцем положень п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», як підставу закінчення виконавчого провадження, було передчасним. При цьому, часткове виконання рішення суду чи зобов`язання виконати рішення в майбутньому не входить до виключного переліку підстав, за яких виконавче провадження підлягає закінченню, передбачених ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».
Колегією суддів Київського апеляційного адміністративного суду в ухвалі суду від 12.07.2016 зазначено, що судом першої інстанції зроблені не вірні висновки про загальний розмір заборгованості боржника перед стягувачем на початок виконавчого провадження № 48838232, який становив 84 530, 40 грн., так як в постанові Солом`янського районного суду міста Києва від 22.04.2016 зазначено, що дата встановлення інвалідності 23.07.2013, а в постанові Солом`янського районного суду міста Києва від 29.05.2015 -що ОСОБА_1 друга група інвалідності встановлена 17.07.2013, хоча дата первинного огляду, зазначена у довідці до акта огляду МСГК № 144913 - 13.07.2011. Колегією суддів встановлено, що 17.07.2013 за наслідками огляду медико-соціальна експертна комісія встановила 2 групу інвалідності. Повторним оглядом МСЕК від 23.07.2013 інвалідність установлено довічно, причина інвалідності - травма, пов`язана з виконанням обов`язків військовослужбовця.
Так, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башіловим В.О. 24.05.2016 винесено постанову про відновлення виконавчого провадження №48838232 (а.с. 106).
Встановлено, що 31.08.2016 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башіловим В.О. винесено постанову про стягнення виконавчого збору з боржника ВЧ НОМЕР_1 у розмірі 2040,00 грн. (а.с. 101) та постанову про накладення штрафу на боржника ВЧ НОМЕР_1 у розмірі 680,00 грн. (а.с. 103-104).
Звертаючись до суду з вимогами про визнання протиправними постанов старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О. у ВП № 48838232 про стягнення виконавчого збору від 31.08.2016 та постанови про накладення штрафу від 31.08.2016 та їх скасування, представник військової частини НОМЕР_1 посилався на те, що рішення суду виконано в повному обсязі, з урахуванням постанови про відновлення виконавчого провадження, без порушення наданого строку для його виконання. Таким чином, звертаючись з даним позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, позивач посилався на те, що старшим державним виконавцем порушено вимоги ст.ст. 6, 28, 89 Закону України Про виконавче провадження, на що слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 6 ЗУ Про виконавче провадження (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз`яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.
Згідно ст. 26 ЗУ Про виконавче провадження (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом. Постанова про стягнення виконавчого збору надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена до суду в десятиденний строк.
У відповідності до норм ст. 89 ЗУ Про виконавче провадження (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Згідно пояснень позивача, ним було виконано постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 29.05.2015, стягувачу перераховано 5056,20 грн., на виконання постанови про відновлення виконавчого провадження військовою частиною НОМЕР_1 направлено лист від 02.06.2016 № 222/4/830 заступнику директора Департаменту - начальнику відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому повідомлено, що рішення суду щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги виконано з урахуванням постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 22.04.2016, виплата була проведена з розиіру грошового забезпечення ОСОБА_1 за останньою штатною посадою на день встанволення інвалідності, 168,54 грн. (а.с. 95-96).
Згідно наданих представником відповідача пояснень, після відновлення виконавчого провадження, від військової частини НОМЕР_1 до виконавчої служби не надходило підтвердження про виконання в повному обсязі постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 29.05.2015, тому державним виконавцем було винесено постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про накладення штрафу.
Як було встановлено ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016, загальний розмір заборгованості боржника перед стягувачем на початок виконавчого провадження № 48838232 становив 84 530, 40 грн. (2 817,68 грн. грошове забезпечення станом на 23.07.2013 (дата встановлення інвалідності) * 30).
Згідно платіжного доручення військової частини НОМЕР_1 від 21.10.2015 № 2698 стягувачу було перераховано 5 056, 20 грн., а тому, залишок заборгованості станом на 29.12.2015 складав 79 474, 20 грн. (84 530, 40 5 056, 20).
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
У ході судового розгляду встановлено, що ВЧ НОМЕР_1 було сплачено ОСОБА_1 лише 5056,20 грн., після відновлення виконавчого провадження № 48838232 залишок заборгованості сплачено так і не було, що слугувало підставою для прийняття державним виконавцем постанов про стягнення виконавчого збору та про накладення штрафу, у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження».
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно норм ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, діючи в межах наданих адміністративному суду повноважень, проаналізувавши наведені позивачем та відповідачем доводи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки, державним виконавцем було правомірно винесено постанови про стягнення виконавчого збору та про накладення штрафу, у зв`язку з неповним виконанням ВЧ НОМЕР_1 постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 29.05.2015.
Керуючись Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, ст.ст. 77, 78, 241-246, 295 КАС України, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову - відмовити.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя І.А. Усатова