Справа № 813/295/18
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

813/295/18

УХВАЛА

з питань сплати судового збору

06 лютого 2018 року Справа № 813/295/18

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Грень Н.М.., перевірив матеріали позовної заяви Сокальського об’єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області до Державного підприємства «Львіввугілля» про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Сокальське об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державного підприємства «Львіввугілля» про стягнення з відповідача на користь позивача фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за грудень 2017 року в сумі 3575729,64 грн.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23.01.2018 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу у 5-денний термін з моменту отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали.

05.02.2018 року до суду надійшло клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору. В обґрунтування клопотання позивач зазначає, що Пенсійний фонд не має можливості сплатити судовий збір, у зв’язку із відсутністю коштів, призначених на цю мету.

Судом встановлено, що відповідач є бюджетною установою та фінансується за рахунок бюджетних коштів. Відповідно до ч.1 ст.73 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, кошти Пенсійного фонду України формуються переважно за рахунок страхових внесків та використовуються на: виплату пенсій, передбачених вказаним Законом; надання соціальних послуг, передбачених вказаним Законом; фінансування адміністративних витрат, пов’язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати і доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Згідно положень ст.133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

В п.44 рішення Європейського суду з прав людини від 12 липня 2001 року у справі “Prince Hans-Adam II of Liechtenstein проти Німеччини” зазначено, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави.

Закон України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору”, який набрав чинності з 01.09.2015 року, прийнятий в тому числі з метою дисциплінування суб’єктів владних повноважень у відносинах із судами та унеможливлення зловживання ними своїми процесуальними правами, зокрема, у випадках безпідставного звернення до судів та безвідповідального оскарження судових рішень з огляду на саму лише безкоштовність звернення до суду. Пунктом 2 Прикінцевих положень цього Закону доручено Кабінету Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Відповідно до положень ст. 132 Конституції України, Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Із системного аналізу наведених положень вбачається, що відсутність фінансування не створює виняткових обставин для звільнення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Згідно з ст.129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Така ж норма міститься й у ст.8 КАС України.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 05.02.2016 року “Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону України” від 08.07.2011 року №3674-VI “Про судовий збір” у редакції Закону України від 22.05.2015 року №484-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору”, обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для її звільнення від сплати судового збору, не є вказані аргументи і підставою для відстрочення його сплати.

Частиною 1 ст.3 КАС України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, вказаного Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов’язковість яких надана Верховною радою України. Крім того, згідно ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Отже, бюджетні установи мають передбачати у кошторисі, а також виділяти кошти на сплату судового збору.

Доказів Сокальським об’єднаним управлінням Пенсійного фонду України Львівської області відсутності коштів для сплати судового збору не надано.

З огляду на наведене, суд вважає, що відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору у справі за позовом заяви Сокальського об’єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області до Державного підприємства «Львіввугілля» про стягнення заборгованості.

Керуючись ст.ст.3, 5, 6, 133 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в :

у задоволенні клопотання Сокальського об’єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про звільнення від сплати судового збору відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена лише з підстав порушення правил підсудності. Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині порушення правил підсудності подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п’ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Грень Н.М.