Справа № 750/12825/17
Суддя: Литвиненко І. В.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/750/213/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Литвиненко І.В.,

за участі секретаря - Юрченко І.В,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

12.12.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії в якому просить:

- визнати дії Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України щодо обмеження її пенсії максимальним розміром 10740,00 грн. при здійсненні перерахунку на підставі Постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.08.2017 року протиправними;

- зобовязати до Чернігівське обєднане управління Пенсійного фонду України нарахувати та виплачувати позивачу пенсію на умовах ст.. 37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне пенсійне страхування без обмеження її максимальним розміром, починаючи з 03.02.2017 року та виплатити заборгованість, що виникне внаслідок перерахунку з врахуванням вже виплачених сум.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач перебуває на обліку відповідача та з 03.02.2017 року отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», однак при виконанні постанови Деснянського районного суду м. Чернігова, а саме, при здійсненні переведення позивача на пенсію відповідно до ст.. 37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 60% суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне пенсійне страхування обмежив її максимальний розмір до 10740,00 грн. Крім того позивач вказує, що відбулося не призначення нової пенсії, а перехід із пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне стархування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.12.2017 відкрито скорочене провадження у даній справі.

Відповідач подав заперечення на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість.

Судом встановлено, такі факти та відповідні їм правовідносини.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігові вад 11.08.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задоволено, визнано протиправною відмову Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в переведенні ОСОБА_1 на пенсію на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та зобовязано Чернігівське обєднане управління Пенсійного фонду України зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 стаж роботи на посадах: судді Господарського суду Чернігівської області з 18.11.1997 року по 01.02.2017 року включно (19 років 2 місяці 11 днів), секретаря суду і секретаря судового засідання Новозаводського районного суду м. Чернігова з 02.06.1972 року по 11.07.1982 року включно (10 років 01 місяць 9 днів) та юрисконсульта Чернігівського обласного управління у справах захисту прав споживачів з 12.03.1997 року по 17.11.1997 року включно (8 місяців 5 днів), а також перевести ОСОБА_1 на пенсію на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, в розмірі 60% заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, починаючи з 03.02.2017 року та виплатити заборгованість, що виникне внаслідок переведення на інший вид пенсії.

27.11.2017 року відповідачем на адресу позивача було надіслано листа за № 31036/02 в якому позивач повідомлялася про виконання Постанови деснянського районного суду м. Чернігова від 11.08.2017 року та повідомлено про те, що сума доплати складає 57173,40 грн., яка буде виплачена за основними відомостями у грудні 2017 року та було повідомлено позивача про розмір її пенсії 10740,00 грн.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до наведеного Закону, не може перевищувати 10740 гривень.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII статтю 37 Закону України «Про державну службу» (Вiдомостi Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490; 2012 р., № 1213, ст. 82; 2015 р., № 22, ст. 145): абзаци перший та другий частини четвертої викладено в такiй редакцiї: «Тимчасово, у перiод з 1 сiчня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крiм iнвалiдiв I та II груп, iнвалiдiв вiйни III групи, ветеранiв вiйськової служби та учасникiв бойових дiй, осiб, на яких поширюється дiя пункту 1 статтi 10 Закону України «Про статус ветеранiв вiйни, гарантiї їх соцiального захисту»), якi працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрiй i статус суддiв», призначенi пенсiї/щомiсячне довiчне грошове утримання не виплачуються». Частину сьому доповнити реченням такого змiсту: «Тимчасово, у перiод з 1 сiчня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмiр пенсiї (з урахуванням надбавок, пiдвищень, додаткової пенсiї, цiльової грошової допомоги, пенсiї за особливi заслуги перед Україною, iндексацiї та iнших доплат до пенсiї, встановлених законодавством, крiм доплати до надбавок окремим категорiям осiб, якi мають особливi заслуги перед Батькiвщиною) не може перевищувати 10 740 гривень».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII у Законі України «Про державну службу» (Вiдомостi Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490; 2012 р., № 1213, ст. 82; 2015 р., № 22, ст. 145)у ч. 5 ст.37 в абзаці шостому слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Суд також враховує й правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 р., в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. У 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) ( 254к/96-ВР ). У Рішенні від 2 березня 1999 року N 2-рп/99 ( v002p710-99 ) у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України ( 254к/96-ВР) , здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України ( 384/2011 ) бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, передбачені законами соціально - економічні права не є абсолютними.

Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного розподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

З огляду на наведене, суд доходить до висновку, що на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії державного службовця у відповідача були відсутні законодавчі підстави для перерахунку пенсії позивачу без обмеження її максимального розміру - 10 740 гривень, у звязку з чим відмова Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України є обґрунтованою та правомірною.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд,

в и р і ш и в :

у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому ст.. 295 КАС України.

Суддя І.В. Литвиненко