Справа № 2а/1270/2131/12
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2018-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2018 Київ К/9901/744/18 2а/1270/2131/12

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську Державної податкової служби на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2012 року (головуючий суддя Бишов М.В., судді: Компанієць І.Д., Лях О.П.) по справі № 2а/1270/2131/2012 за позовом публічного акціонерного товариства «Рубіжанський картонно-тарний комбінат» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Публічне акціонерне товариство «Рубіжанський картонно-тарний комбінат» (далі - ПАТ «Рубіжанський картонно-тарний комбінат») звернулось до Луганського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Луганську Державної податкової служби (СДПІ по роботі з ВПП у м.Луганську) від 02.03.2012 року №.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 18.07.2012 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 03.10.2012 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з висновками суду апеляційної інстанції СДПІ по роботі з ВПП у м. Луганську оскаржило його у касаційному порядку.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову Луганського окружного адміністративного суду від 18.07.2012 року

В обґрунтування своїх вимог СДПІ по роботі з ВПП у м. Луганську посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», статті 198, Податкового кодексу України, статей 71, 86, 129, 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як з'ясовано судами попередніх інстанцій, контролюючим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПАТ «Рубіжанський картонно-тарний комбінат» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Еколайф плюс» та ТОВ «Вторма 1» за період з 01.12.2010 року по 30.04.2011 року.

За результатами перевірки складено акт від 17.02.2012 року № 27/08-1/01882551, в якому відображено висновок про порушення позивачем, зокрема, пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», п.198.1, 198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 166809,00 грн., у т.ч. за лютий 2011р. - 166809,00 грн. внаслідок неправомірного включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у ціні придбаних у ТОВ «Еколайф плюс» та ТОВ «Вторма-1» товарно-матеріальних цінностей (макулатури) за нікчемними правочинами.

Обґрунтовуючи свою позицію, контролюючий орган посилався на невстановлення по ланцюгу постачання товару, який у подальшому реалізовано вказаними вище постачальниками ПАТ «Рубіжанський картонно-тарний комбінат».

На підставі названого акту перевірки СДПІ по роботі з ВПП у м. Луганську прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.03.2012 року №1, згідно з яким збільшено суму бюджетного зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 166809,00 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 1 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції підтримав доводи контролюючого органу, викладені в акті перевірки, щодо безтоварного характеру розглядуваних господарських операцій.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції з огляду на реальний характер операцій з придбання макулатури з метою використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності дійшов висновку про відсутність підстав для збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість згідно спірного податкового повідомлення-рішення.

Як визначено у пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит, відповідно до пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 вказаного Закону, вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Згідно пп.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» встановлено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Аналогічні норми визначено і чинним з 01.01.2011 року Податковим кодексом України.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі платника у зв'язку з його господарською діяльністю.

Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці господарських операцій з придбання макулатури у ТОВ «Еколайф плюс» за договорами від 05.01.2008 року, від 08.02.2011 року №26 та №124 та у ТОВ «Вторма-1» договорами від 05.01.2008 року №26 та від 08.02.2011 року №124, суд апеляційної інстанції, на відміну від суду першої інстанції, цілком обґрунтовано врахував долучені ПАТ «Рубіжанський картонно-тарний комбінат» до матеріалів справи належним чином оформлені копії документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарської операції та її учасників, підтверджують фактичність здійснення такої операції, а саме: договорів, додаткових угод до них, видаткових накладних; податкових накладних, приходних актів, товарно-транспортних накладних, актів про зважування макулатури.

СДПІ по роботі з ВПП у м. Луганську у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об'єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Поряд з цим судом апеляційної інстанції враховано, що недоліки у приходних актах, актах зважування та товарно-транспортних накладних, обумовлено використанням позивачем «Системи автоматичного зважування автомобілів з макулатурою» на базі ваг «В-СВ-60000», у зв'язку із чим всі документи по оприбуткуванню макулатури на ПАТ «Рубіжанський картонно-тарний комбінат» формуються без участі людини на підставі автоматичної обробки даних. Фотографування автомобіля, що доставив на склад ПАТ «Рубіжанський картонно-тарний комбінат» макулатуру, проводиться не людиною, а системою автоматичного зважування в момент в'їзду на територію комбінату. Всі фотографії автомобілів відповідають даним по автомобілях, зазначеним у товарно-транспортних накладних, що є доказом товарності й чинності операції по угодах купівлі-продажу макулатури між постачальниками та ПАТ «Рубіжанський картонно-тарний комбінат».

Не подано відповідачем і належних доказів на підтвердження недобросовісності ПАТ «Рубіжанський картонно-тарний комбінат» як платника податку на додану вартість або можливої фіктивності його постачальників, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення позивачем розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

На момент здійснення спірних поставок позивач та його контрагенти були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійсними в судовому поряду не визнавались.

Таким чином, Донецький апеляційний адміністративний суд дійшов вірного висновку про доведеність позивачем реального характеру оспорюваних господарських операцій.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами ч. 2 ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судом апеляційної інстанції виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Касаційну скаргу спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Луганську Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2012 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Хохуляк

Судді Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна