Справа № 814/433/17
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

31 січня 2018 р. № 814/433/17
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., за участю секретаря судового засідання Кононенка Д.Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_7
до Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Київ Кобелєва Алла Михайлівна, АДРЕСА_8
третя особа за участю: представника позивача: ОСОБА_3 представника третьої особи 1: ОСОБА_4Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ", вул. Межигірська, 22(п-тС.Бандери,28-а,04073),Київ 71,04071 Служба у справах дітей Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20,Миколаїв,54001
провизнання протиправним та скасування рішення від 22.01.2016р. індексний номер 27909322,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. про визнання протиправним та скасування рішення №27909322 від 22.01.16 про проведення державної реєстрації права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 за ТОВ «Кей-Колект».

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що по-перше, під час проведення державної реєстрації права власності було недотримано процедуру, оскільки не отримувала від банка вимогу про усунення порушень, передбачених договором про прийняття предмета іпотеки у власність, що є обов'язковою умовою реєстрації права власності за іпотекодержателем; по-друге, Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» введено заборону на звернення стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за кредитами виданими в іноземній валюті.

Відповідач: приватний нотаріус Кобелєва А.М. позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити. Ґрунтовних заперечень по суті вимог позивачки не надала.

Третя особа: ТОВ «Кей-Колект» просив в задоволенні позову відмовити. Свою позицію обґрунтував наступним. Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не застосовується до цих правовідносин, оскільки під примусовим стягненням в Законі мається на увазі дії в порядку виконавчого провадження, а не на виконання іпотечного застереження, на яке свого часу надав згоду сам боржник. Також, третя особа послалась на те, що ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» надає право проводити реєстрації, навіть у разі наявності обтяжень, з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав та перенесенням щодо такого права власності обтяження, державну реєстрацію якого проведено у спеціальному розділі Державного реєстру прав, чи в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що є невід'ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав. Крім того, зазначений Закон не може бути застосований до позивачки, оскільки у неї є інше нерухоме майно - квартира за адресою: АДРЕСА_2. ТОВ «Кей-Колект» було дотримано вимоги щодо направлення на адресу іпотекодавця повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки. Оскільки, ОСОБА_1 не проживає за адресою, вказаною у договорі іпотеки, лист повернувся з поштовим повідомлення про неможливість вручення, що прирівняне до вручення особисто.

Дослідив матеріали справи, вислухав представників сторін, суд встановив наступне.

24.05.07 ОСОБА_1 уклала кредитний договір №0 з АКІБ «УкрСиббанк» у сумі 42000 доларів США на строк до 2017 року, для поточних потреб.

24.05.07 ОСОБА_1 уклала іпотечний договір житлового приміщення з АКІБ «УкрСиббанк» про забезпечення належного виконання кредитного договору, відповідно до якого в заставу банка було передану трьохкімнатну квартиру, загальною площею 66,50 за адресою: АДРЕСА_1.

Умовами іпотечного договору передбачено, що вимоги іпотекодержателя можуть бути задоволені шляхом прийняття іпотекодержателем іпотеки у власність в порядку, передбаченому ст.ст.35, 36 Закону України «Про іпотеку».

13.02.12 АКІБ «УкрСиббанк» уклав договір факторингу з ТОВ «Кей-Колект» та передав право вимоги за зазначеними кредитним та іпотечним договором факторинговій компанії.

В подальшому, у зв'язку зі погіршенням економічної ситуації та зміною курсу національної валюти, у ОСОБА_1 виникли труднощі щодо подальшого обслуговування валютного кредиту.

17.07.14 ТОВ «Кей-Колект» направив на адресу ОСОБА_1 повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки та про необхідність протягом 30 днів усунути порушення договору, сплатити заборгованість за кредитом, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом оформлення права власності відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку».

22.01.16 ТОВ «Кей Колект» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. з заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

22.01.16 приватний нотаріус Кобелєва А.М., дія як державний реєстратор, прийняла рішення №27909322 про реєстрацію права власності за ТОВ «Кей Колект» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1

Вирішуючи зазначений спір, суд виходить з наступного.

Позивачем по цій справі не оспорюється саме право іпотекодержателя на задоволення своїх вимог в порядку, передбаченому ст.37 Закону України «Про іпотеку», а оспорюються лише повноваження відповідача на проведення реєстраційних дій.

До того ж, мораторій, встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» має не договірний, а виключно публічно-правовий характер.

Постанова Верховного Суду України по адміністративна справа № 21-41а16, винесена по іншому спору, який не є подібним цієї справи, оскільки там позивачем оспорювалось саме право іпотекодержателя на задоволення своїх вимог, в порядку, передбаченому ст.37 Закону України «Про іпотеку», у якого, за думкою позивача, таке право не виникло. Тобто, по справі № 21-41а16 вирішувався спір, що виник з договору.

В постанові Верховного Суду України від 25.04.17 по адміністративній справі №816/1774/15 висловлена інша позиція, відповідно до якої, якщо позивачем не заперечуються договірні зобов'язання, а лише оскаржуються дії державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій, перевірка їх на відповідність вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.15 № 1127, то зазначений спір повинен бути розглянутий в порядку адміністративного судочинства.

Зазначений підхід узгоджується також і з вимогами нової редакції Цивільного процесуального кодексу України. Так відповідно до абз.2 ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Оскільки, позивачка не заперечує право іпотеки ТОВ «Кей Колект», та його право на задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави, а лише оскаржує дії державного реєстратора щодо дотримання процедури проведення державної реєстрації, ці вимоги не є похідними від майнового спору, не можуть бути розглянути в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що зазначений спір необхідно розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі.

Частиною 1 ст.37 Закону передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

07.06.14 набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до п.1 ст.1 якого, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті.

Зазначений мораторій застосовується у разі дотримання наступних умов:

1) таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника;

2) що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

3) загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 м2 для квартири та 250 м2 для житлового будинку;

4) нерухоме майно виступає предметом застави, саме за кредитом наданим в іноземній валюті.

В цьому випадку одна з необхідних умов відсутня, оскільки відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником і іншої житлової нерухомості, зокрема квартири за адресою: АДРЕСА_2.

За таких обставин, мораторій, запроваджений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», до позивачки не застосовується.

Разом з тим, відповідно до п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Дослідженням в судовому засіданні документів, наданих ТОВ «Кей Колект» державному реєстратору для проведення реєстрації права власності на підставі іпотечного застереження встановлено, що було надано: 1) заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, 2) квитанція про сплату адміністративного збору; 3) довіреність представника; 4) повідомлення про намір стягнення на предмет іпотеки; 5) рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового перекладу; 6) договір про надання споживчого кредиту від 24.05.07; 7) договір іпотеки від 24.05.07; 8) договір факторингу №2 від 13.02.12; 9) договір відступлення право вимоги від 13.02.12; 10) висновок про вартість об'єкта незалежної оцінки.

Суд вбачає, що серед цих документів, відсутній документ, передбачений підпункту 2 пункту 61 Порядку - документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя.

Пояснення третьої особи - ТОВ «Кей Колект» про те, що таким документом є надані державному реєстратору повідомлення про намір стягнення на предмет іпотеки та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового перекладу, суд не приймає до уваги. Зазначені документи відповідають критеріям підпункту 1 пункту 61 Порядку, а не підпункту 2 пункту 61.

У підпункті 2 вживається іменник - отримання, тобто нормотворець мав на увазі, що недостатньо лише направити боржнику повідомлення, а й необхідно, щоб він його отримав. Але, у цьому випадку, боржник не отримував повідомлення про намір стягнення на предмет іпотеки, а надане поштове повідомлення від 17.07.14, як раз це підтверджує. За відсутності факту отримання боржником повідомлення про намір стягнення на предмет іпотеки, неможливо надати документ що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя, як того вимагає підпункт 2 пункту 61 Порядку.

Проведення державної реєстрації переходу права власності від іпотекодавця до іпотекодержателя без надання документу, передбаченого підпунктом 2 пунктом 61 Порядку, є протиправним, а таке рішення державного реєстратора підлягає скасуванню.

Саме така позиція викладено у постанові Верховного Суду України від 12.04.14 по адміністративній справі №822/862/15 за позовом ТОВ «Вікотек» до реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області в особі державного реєстратора Черватюка Олександра Анатолійовича, державного реєстратора Державної реєстраційної служби України Марченка Олександра Анатолійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ПАТ «Банк Форвард», про визнання дій протиправними та скасування рішення.

Позов задовольнити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_7, 54052 РНОКПП НОМЕР_1) до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Київ Кобелєвої Алли Михайлівни (АДРЕСА_8 ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни від 22.01.2016 року індексний номер:27909322 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу, відповідно до якого проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект".

3. Апеляційна скарга на це рішення може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя В. В. Біоносенко

Повний текст рішення складено 05.02.18