Справа № 2а-11054/10/1370
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року м. Львів № 2а-11054/10/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Залізничної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_1, за участі Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів,

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Залізничному районі м. Львова 25.11.2010 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу (за платежем податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів) в сумі 18960 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач під час першої державної реєстрації в Україні автомобіля Фольксваген д.н.з. НОМЕР_1 2000 р.в. не сплатив податок з власників транспортних засобів в сумі 18960 грн. Відповідач позовні вимоги заперечував повністю. Повідомив, що став жертвою злочину, оскільки не придбавав та не реєстрував вказаного контролюючим органом у позовній заяві автомобіля, про що повідомив правоохоронні органи. Надав суду докази визнання його потерпілим в кримінальній справі.

Ухвалою від 03.02.2011 суд залучив до участі у справі Управління ОСОБА_2 України у Львівській області як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору та витребував копії документів, на підставі яких проводилася реєстрація зазначеного вище автомобіля на відповідача. На виконання вимог суду Управління ОСОБА_2 України у Львівській області надало копії матеріалів реєстраційної справи автомобіля марки Фольксваген (д.н.з. НОМЕР_1, 2000 р.в.).

Провадження у справі тривалий час було зупинено.

Ухвалою від 28.12.2017 суд поновив провадження у справі та на підставі статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) замінив:

- первісного позивача, державну податкову інспекцію у Залізничному районі м. Львова, на процесуального правонаступника Залізничну обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області (далі Залізнична ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області);

- третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, управління Державтоінспекції ГУМВС України у Львівській області, на процесуального правонаступника Регіональний сервісний центр МВС у Львівській області.

Представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити. Відповідач та його представник позовні вимоги заперечують повністю, просять відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач наполягає, що не придбавав та не звертався до органів Державтоінспекції про першу реєстрацію в Україні автомобіля Фольксваген (д.н.з. НОМЕР_1, 2000 р.в.), що такий зареєстрований на його прізвище без його відома. Стверджує, що відносно нього було вчинено злочин, у звязку з чим він звернувся до прокуратури із заявою відповідного змісту. Як повідомив представник відповідача, заява ОСОБА_1 щодо підробки документів та незаконної реєстрації на його імя автомобіля, що йому не належить, з 2011 року розглядалася правоохоронними органами; в 2012 році старшим слідчим СУ ГУМВС України у Львівській області в межах кримінальної справи № 181-0062 ОСОБА_1 визнано потерпілим; проведено також почеркознавчу експертизу, за результатами якої встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 в заяві до МРЕВ (про реєстрацію автомобіля) №7252 від 03.06.2009 року, виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою. Наявність висновку почеркознавчої експертизи і надання ОСОБА_1 статусу потерпілого у кримінальному провадженні свідчить про те, що відповідач не може і не повинен сплачувати податок з власників транспортних засобів у звязку з незаконною реєстрацією на його імя автомобіля марки автомобіля Фольксваген (д.н.з. НОМЕР_1, 2000 р.в.).

Представники сторін в судовому засіданні 22.01.2018 просили суд завершити розгляд справи в порядку письмового провадження. Представник третьої особи в судове засідання не зявився. Суд, заслухавши думку представників сторін, ухвалив завершити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Суд заслухав пояснення представників сторін, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи:

Львівський ВРЕР ДАІ при ГУМВС України у Львівській області листом № 9/2074 від 09.06.2010 повідомив ДПА у Львівській області про те, що гр. ОСОБА_1 03.06.2009 року зареєстрував автомобіль марки Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_1, 2000 р.в., обєм двигуна 1896 куб. см., проте сплата податку по вказаному автомобілю відсутня (а.с.5-6).

Контролюючий орган стверджує, що встановив, що кошти від ОСОБА_1 на суму 18960 грн. в рахунок сплати податку з власників транспортних засобів на казначейський рахунок бюджету не надходили (а.с.8). Відповідача запрошували прибути в ДПІ за місце проживання «по питанню першої реєстрації автомобіля в Україні у 2009 році» (а.с.9). Оскільки відповідач до контролюючого органу не прибув, було прийнято рішення звернутися до суду про стягнення з нього заборгованості по податку з власників транспортних засобів в сумі 18960 грн. На підтвердження суми заборгованості надано розрахунок (а.с.7).

Управління ДАІ ГУ МВС України у Львівській області на вимогу суду надало копію матеріалів реєстраційної справи (а.с. 35-43). В цих матеріалах є заява № 7252 від 03.06.2009 з проханням виконати перевірку за усіма наявними електронними обліками Державтоінспекції та провести реєстрацію автомобіля марки Фольксваген Т4 WV1ZZZ70Z1X р.в., заявником вказано «Партем Руслан Петрович» (а.с. 35). В заяві вказано, що її подано особисто, відсутні відмітки про те, що від імені заявника діє довірена особа. В графі «особистий підпис» міститься підпис, що, як стверджує відповідач, належить не йому.

Серед матеріалів реєстраційної справи наявна копія квитанції про перерахування ОСОБА_1 до бюджету податку з власників транспортних засобів у сумі 18960 грн. (а.с. 43). На вимогу суду надати дублікат такої квитанції ПАТ «КБ «Приватбанк» заперечило надання послуг відповідачу з перерахування коштів в бюджет (а.с.65,67).

На підставі заяви № 7252 від 03.06.2009 та доданих до неї матеріалів реєстраційний підрозділ Державтоінспекції 03.06.2009 провів першу реєстрацію в Україні автомобіля Фольксваген Т4 WV1ZZZ70Z1X031559 з видачею заявнику державного номерного знаку на автомобіль НОМЕР_1 (а.с. 36).

ОСОБА_1 стверджує, що дізнався про факт реєстрації автомобіля Фольксваген Т4 Фольксваген Т4 WV1ZZZ70Z1X031559 на своє імя з позовної заяви органу державної податкової служби про стягнення з нього податкового боргу та одразу звернувся за правовою допомогою. Його адвокат звернувся до правоохоронних органів із заявою про злочин (а.с.25-27), від якого потерпіли ОСОБА_1 та ще 10 осіб.

Слідчий відділ прокуратури Львівської області листами від 30.03.2011, 02.09.2011 (а.с. 52, 69) повідомив, що заяву ОСОБА_1 долучено до матеріалів кримінальної справи №181-0290, порушеної щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України. Надалі заяву ОСОБА_1 про злочин було долучено до матеріалів кримінальної справи № 181-0311 (виділеної з кримінальної справи № 181-0290) для перевірки викладених в ній обставин та прийняття відповідного процесуального рішення за наслідками такої перевірки. До прийняття правоохоронними органами процесуального рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 провадження у цій адміністративній справі було зупинено.

На стадії досудового розслідування кримінальної справи № 181-0311 було порушено кримінальну справу №181-0062 за фактом шахрайства, вчиненого невстановленими особами в особливо великих розмірах, підроблення документів та використання невстановленими особами завідомо підроблених документів за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1, ч. 3 ст. 358 КК України, яку внесено до ЄРДР за №0001674 і яку розслідує слідчий відділ Залізничного районного відділу Львівського міського управління МВС України у Львівській області. Матеріали цього кримінального провадження обєднано з матеріалами іншого кримінального провадження №0001639. Під час досудового розслідування цього кримінального провадження в ОСОБА_1 було відібрано зразки підписів для проведення почеркознавчої експертизи з метою встановлення чи належить підпис на заяві №7252 від 03.06.2009 року ОСОБА_1 чи іншій особі. Постановою старшого слідчого Слідчого управління ГУ МВС України у Львівській області від 05.11.2012 ОСОБА_1 визнано потерпілим у кримінальній справі №181-0062 (а.с. 82).

Вироками № 1-233/11 від 01.07.2013 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/33195653) та № 1/463/51/13 від 13.11.2013 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/35407558) начальника та заступника начальника Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи ОСОБА_2 України у Львівській області засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.367 КК України (службова недбалість). Звинувачення в тому числі ґрунтувалося на тому, що протягом 2009-2010 років у Львівському ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області проведено реєстрацію транспортних засобів у 235 випадках частково без сплати податку з власників транспортних засобів, що реєструються вперше в Україні, а у 1711 повністю, що потягло за собою ненадходження до місцевого бюджету податку з власників транспортних засобів на загальну суму 45578100 грн.

Місцеві податкові інспекції Львівської області впродовж 2009-2012 років подали до Львівського окружного адміністративного суду більше 1300 позовів про стягнення податкового боргу з фізичних осіб, що надалі визнавалися потерпілими в згаданих кримінальних провадженнях. Ці позови за змістом та доказовою базою є типовими та аналогічними до позову, що розглядається судом у цьому провадженні.

Кримінальне провадження № 0001639 (виділене справи, по якій вже постановлено описаний вище вирок) за фактом шахрайства, вчиненого невстановленими особами в особливо великих розмірах, підроблення документів та використання невстановленими особами завідомо підроблених документів за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1, ч. 3 ст. 358 КК України, триває (а.с.105). Представник відповідача надав суду отриману з цієї кримінальної справи належно засвідчену копію висновку експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України у Львівській області № 6/497 від 14.12.2015. Експерт встановив, що підпис від імені ОСОБА_1 у заяві № 7252 від 03.06.2009 в графі «Заявник» - виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою (а.с. 124).

Суд вжив усіх можливих заходів для виявлення та збору доказів, що мають значення для встановлення обєктивної істини в цьому спорі, в тому числі шляхом витребування доказів з власної ініціативи, а також тривалий час очікував на результати кримінального розслідування. Оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001639, до якого поміж сотень інших долучена також заява ОСОБА_1, триває вже сім років та є очевидно неефективним, суд вважає, що подальше очікування результатів цього розслідування немає сенсу, тому розглядає справу за наявними в ній доказами.

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права:

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

До 01 січня 2011 року принципи побудови системи оподаткування, податки і збори (обов'язкові платежі) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також права, обов'язки і відповідальність платників визначалися Законом України «Про систему оподаткування» від 25 червня 1991 року № 1251-XII (далі - Закон № 1251).

Згідно зі статтею 2 Закону № 1251 під податком і збором (обов'язковим платежем) до бюджетів та до державних цільових фондів слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування. Одним із загальнодержавних податків відповідно до частини 1 статті 14 цього Закону є, зокрема, податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11.12.1991 № 1963-ХІІ (далі Закон № 1963, чинний на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування. Об'єктами оподаткування є, зокрема, автомобілі, призначені для перевезення не менше 10 осіб, включаючи водія, - код 8702; автомобілі легкові - код 8703; автомобілі вантажні - код 8704.

Відповідно до статті 3 Закону № 1963 перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу. Податок з визначених цим Законом власників наземних транспортних засобів сплачується юридичними та фізичними особами за місцем реєстрації таких транспортних засобів на спеціальні рахунки територіальних дорожніх фондів республіканського бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів та бюджетів міст Києва та Севастополя.

Відповідно до частини першої, частини четвертої статті 5 Закону № 1963 податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд. Фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Частиною шостою статті 5 Закону № 1963 встановлено, що у разі відсутності документів про сплату податку, перша реєстрація в Україні транспортних засобів не проводиться.

Відповідно до частин пятої-восьмої статті 6, статті 7 Закону № 1963 сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

У разі приховування (заниження) об'єктів оподаткування з власників транспортних засобів стягуються сума несплаченого податку, а також пеня або штраф у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини пятої статті 50 Бюджетного кодексу України (чинного станом на дату виникнення спірних правовідносин) податки, збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими в доход державного бюджету з моменту зарахування на єдиний казначейський рахунок державного бюджету. Чинний Бюджетний кодекс України у частині пятій статті 45 містить норми такого ж змісту.

Відповідно до частини першої пункту 3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, в редакції, чинній на час реєстрації зазначеного вище автомобіля, державна реєстрація транспортних засобів проводиться в т.ч. з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів.

Відповідно до частини четвертої пункту 8 цього Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів, а також внесення в установленому порядку інших платежів.

Крім того, пунктом 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів.

Відповідно до вимог Закону України «Про державну податкову службу в Україні» для застосування посадовими особами органів державної податкової служби при оформленні матеріалів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, суб'єктами господарювання - юридичними особами, їх філіями, відділеннями та іншими відокремленими підрозділами (далі - суб'єкти господарювання) розроблено Порядок оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства (затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005 № 327, чинного на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до пункту 1.3 Порядку за результатами проведення невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання оформляється акт, а в разі відсутності порушень податкового, валютного та іншого законодавства - довідка. Довідка - службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про невстановлення фактів порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

Відповідно до пункту 1.3) статті 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-III (далі Закон № 2181, чинний на момент виникнення спірних правовідносин) податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 Закону № 2181 у разі коли сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом відповідно до статті 4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов'язань, сума податку чи збору (обов'язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобов'язання (штрафних санкцій за їх наявності).

У разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги. Податкові вимоги надсилаються:

а) перша податкова вимога - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків. обов'язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк;

б) друга податкова вимога - не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (пункти 6.2.1, 6.2.3 статті 6 Закону № 2181).

Відносини, що виникають у процесі надіслання (вручення) податкових вимог платнику податків регулюються підпунктом 6.2.4 пункту 6.2 статті 6 вказаного Закону.

Відповідно до підпункту 2.3.1. пункту 2.3 статті 2 Закону № 2181 органами, уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу (далі - органи стягнення), є виключно податкові органи, а також державні виконавці у межах їх компетенції.

При прийнятті рішення суд виходить з таких мотивів:

З наведених вище норм Закону № 1963 та Порядку вбачається, що обовязок розрахувати суму податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується за ставками, встановленими цим Законом, покладається на особу - платника податку. Платником податку з власників транспортних засобів є особа, яка є власником транспортного засобу та звертається до компетентного державного органу про проведення державної реєстрації цього транспортного засобу. Отже, підставою для набуття правового статусу платника податку з власників транспортних засобів є юридично значимі (правомірні) дії, спрямовані на набуття відповідних прав та обовязків.

Платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, які вперше реєструються в Україні, є юридичні та фізичні особи, які звертаються про їх реєстрацію.

Обовязковою передумовою прийняття посадовою особою відповідного державного органу рішення про першу реєстрацію в Україні транспортного засобу з присвоєнням державного номерного знака Закон визначає факт пред'явлення заявником оригіналу квитанції (платіжного доручення) про сплату податку. Відсутність документів про сплату податку є умовою, що є підставою для відмови у вчиненні реєстраційної дії.

Перша реєстрація автомобіля Фольксваген Т4 в Україні з присвоєнням д.н.з. НОМЕР_1 на імя ОСОБА_1 здійснена на підставі заяви №7252 від 03.06.2009. В цій заяві в графі «інспектор по огляду» зазначено прізвище та ініціали ОСОБА_3, засвідчено підписом з позначкою «перевірив». При цьому ОСОБА_1 заперечує як факт придбання та особистого звернення до Львівського МРЕВ про реєстрацію цього автомобіля, так і факт підписання заяви №7252 від 03.06.2009. Згідно з висновком почеркознавчої експертизи від 14.12.2015 року, підпис у заяві №7252 від 03.06.2009 року в графі «Заявник» виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою.

Постановою слідчого від 05.11.2012 ОСОБА_1 визнано потерпілим у кримінальному провадженні за фактом шахрайства, вчиненого невстановленими особами в особливо великих розмірах, підроблення документів та використання невстановленими особами завідомо підроблених документів за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.1, ч. 3 ст. 358 КК України, розслідування якого триває вже сім років та наразі є очевидно неефективним та безрезультатним. Слідство спромоглося довести лише факти службової недбалості керівника та заступника керівника реєстраційного органу суд визнав їх винними у службовій недбалості, що спричинила можливість злочинної діяльності невстановлених слідством осіб, внаслідок якої місцевий бюджет недоотримав 45578100 грн. податку з власників транспортних засобів (235 автомобілів зареєстровано з сплатою частини податку з власників транспортних засобів, що реєструються в Україні вперше, а 1711 без сплати такого податку).

Позовні вимоги Залізничної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області ґрунтуються на тому, що ОСОБА_1 як власник автомобіля при його першій державній реєстрації в Україні не сплатив податку з власників транспортних засобів. Натомість, долучені до справи письмові докази та зясовані судом обставини в їх сукупності свідчать про те, що державна реєстрація на відповідача автомобіля Фольксваген Т4 (д.н.з. НОМЕР_1) 2000 р.в. проведена незаконно, на підставі підроблених документів внаслідок злочинної діяльності невстановлених слідством осіб.

Тому суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 в контексті спірних правовідносин не може вважатися платником податку за першу реєстрацію в Україні автомобіля Фольксваген Т4 (д.н.з. НОМЕР_1) 2000 р.в. в розумінні статті 1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», відтак у нього не виникло обовязку по сплаті податку в сумі 18960 грн.

Суд також повинен дати належну оцінку таким обставинам:

- чи дотримався податковий орган визначених законом процедур контролю та перевірки платників податків?;

чи визначав і узгоджував у встановленому законом порядку податкове зобовязання відповідача?;

- чи вжив передбачених законом заходів (надіслання боржнику податкових вимог), що передують зверненню до суду про стягнення податкового боргу?

Суд констатує, що податковий орган не надав належних доказів проведення перевірки відповідача на предмет дотримання ним податкового законодавства щодо сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (напр. акт перевірки), а також доказів визначення суми податкового зобовязання шляхом надіслання відповідачу податкового повідомлення-рішення.

Суд також звертає увагу, що право на стягнення податкового боргу у позивача виникає після надіслання (вручення) контролюючим органом платнику податків (відповідачу) першої та другої податкових вимог. Обставини, з настанням яких податкова вимога вважається надісланою (врученою) особі, були визначені у підпункті 6.2.4 пункті 6.2 статті 6 даного Закону № 2181. Отже, після настання зазначених у підпункті 6.2.4 пункті 6.2 статті 6 Закону обставин виникає право на звернення контролюючого органу із позовом про стягнення податкового боргу. Позивач не надав суду доказів скерування відповідачу податкових вимог.

Такі дії (бездіяльність) податкового органу унеможливили використання платником податків встановлених законом способів захисту своїх прав шляхом оскарження в адміністративному/судовому порядку податкових повідомлень-рішень чи податкових вимог.

Підсумовуючи свої висновки, суд зазначає, що податковий орган звернувся до суду про стягнення з відповідача суми, яка не має статусу податкового боргу. Суд констатує, що податковий орган не довів не лише факту узгодження податкового боргу в сумі 18960 грн., а й не підтвердив належними доказами правильності визначення податкового зобовязання на таку суму.

Така позиція суду відповідає правовій позиції Верховного суду, висловленій в постанові від 23.01.2018 № К/9901/3141/18 (2а-6598/11/1370) за наслідками розгляду касаційної скарги податкового органу на рішення суду в аналогічній справі.

Отже, позовні вимоги податкового органу є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати в цій справі розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 25-26, 90, 126, 139, 205, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Москаль Р.М.