Справа № 823/365/18
Суддя: Л.В.Трофімова
Дата ухвалення: 2018-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

02 лютого 2018 року справа № 823/365/18

м. Черкаси

Суддею Черкаського окружного адміністративного суду Трофімовою Л.В. перевірено матеріали адміністративного позову у справі № 823/365/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області,

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання перерахувати пенсію, прийнято ухвалу.

30.01.2018 ОСОБА_1, звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській в перерахунку та виплаті пенсій ОСОБА_1 з 01.01.2016;

- зобов'язати Головне управління ПФУ в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 згідно довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії на ім'я ОСОБА_1 з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення в наступних розмірах: посадовий оклад - 2900,00 грн., оклад за спеціальним званням підполковник міліції - 2200,00 грн., надбавка за вислугу років - 45% - 2295,00 грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15% - 435,00 грн., премія 2,54% - 198,88 грн. Усього 8028,88 грн.;

- справу розглянути у порядку скороченого провадження;

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Вивчивши матеріали позовної заяви, варто зазначити, що вона не відповідає вимогам ст.160, ст.161 КАС України, а тому повинна бути залишена без руху для усунення недоліків, виходячи з такого.

Згідно п.2 ч.5 ст.160 КАС України у позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти. У позовній заяві не зазначено офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти позивача, номер засобу зв'язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти відповідача.

Відповідно до п.5 ч.5 ст.160 КАС України у позовній заяві зазначається виклад обставин, якими позивач обґрунтовує вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини та згідно ч.9 ст.160 КАС України у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору. Натомість, позивач не зазначає про не виконання яких саме норм актів законодавства йдеться чи допущено свавільне втручання у правомірні законні очікування з боку відповідача, не надає обґрунтування у контексті пропорційності додаткової соціальної захищеності щодо результату перерахунку без зв'язку виплат від наявності коштів з огляду на те, що право соціального забезпечення не є абсолютним, користування яким може бути пов'язано з низкою ширше сформульованих конфліктуючих інтересів держави та особи, наприклад ст.1 Першого Протоколу ЄКПЛ, де частиною другою передбачено відповідні умови або підстави для обмеження прав.

Одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства (рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 № 20-рп/2011).

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У п. 28 рішення Європейського суду з прав людини «Valentina Nikanorovna Velikoda проти України» від 03.06.2014, заява № 43331/12 зазначено про те, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу Першого, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акта, яким встановлено таке право власності. ЄСПЛ зазначив, що першою і найважливішою вимогою ст.1 Протоколу Першого є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Зменшення розміру пенсії могло бути обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася Україна.

Масовий перерахунок пенсій проводиться з метою підвищення їх розміру у зв'язку з (ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»): ростом величини індексу споживчих цін (подорожчанням споживчих товарів та послуг); у зв'язку із зростанням середньої заробітної плати в Україні з якої сплачено страхові внески, за минулий рік; збільшенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Дію ч.2 ст. 42 Закону зупинено до стабілізації економічної ситуації в країні згідно із Законом України від 27.03.2014 № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні».

Порядок подання документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджено Постановою правління Пенсійного Фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок 3-1), що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402. Відповідно до п.23 Порядку 3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону ( 2262-12 ). Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії. Позивач має надати докази на підтвердження звернення в установленому порядку із заявою відповідного зразка про перерахунок пенсії та про отримання рішення відповідача за результатами розгляду такої заяви.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.1 ст.2 КАС України).

У позові зазначено про Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою КМУ від 13.02.2008 № 45, за яким згідно п.4 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені ч.2 і ч.3 ст.51 ЗаконуУкраїни «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Законом України «Про судовий збір» передбачено (ст.9), що суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. КАС України встановлено (ч.3 ст.161), що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, встановлено, що позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області 02.01.2018. Оскільки йдеться про очікування, що позивачеві повідомлять про ситуацію з проведення перерахунку, то не зазначено про рішення - відмову як індивідуального акту. Натомість, обґрунтованого розрахунку у контексті вимоги «здійснити перерахунок та виплату пенсії» позивачем не надано. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, здійснюється у спосіб, що не суперечить закону і забезпечує ефективність поновлення. Вимога щодо виплати має бути конкретизована певною сумою і періодом, не може бути передчасною у контексті втручання у майнові права особи, а момент виникнення права на перерахунок потребує уточнення у контексті бездіяльності саме відповідача.

У випадку надання позивачем обґрунтованого розрахунку, належить зазначити ціну позову та відповідно сплатити судовий збір за позовну вимогу майнового характеру. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду позову майнового характеру фізичною особою встановлюється ставка судового збору - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У рішенні Кечко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «власності» в ч.1 ст.1 Протоколу Першого, має автономне значення, що не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність» в цілях наведеного положення. Питання, що потребує з'ясування: чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений ст.1 цього Протоколу. У визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, що можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення (рішення у справах Handyside проти Сполученого Королівства від 07.12.1976, James та інші проти Сполученого Королівства від 21.01.1986).

У позові не йдеться про захист якого порушеного права позивач просить. Індивідуальні акти можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушені.

Пенсії в Україні виплачують із різних джерел (власні кошти Пенсійного фонду України, що переважно формуються з відрахувань від єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, кошти державного бюджету за бюджетними програмами, позики Пенсійному фонду з єдиного казначейського рахунку), то позивач, отримавши лист УПФУ на звернення, не ставить під сумнів достовірність і повноту відомостей зазначених у ньому, не зазначає про зміст порушеного права у зв'язку із отриманням відповіді від відповідача.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення ЄСПЛ у справі Suominen проти Фінляндії, № 37801/97, п.36, від 01.07.2003). Оскільки у позові йдеться про обов'язок доказування, то позивачеві необхідно надати обґрунтований розрахунок очікуваних виплат, оскільки лист від 15.01.2018 №64/К-10 як матеріальний носій інформації не є індивідуальним актом стосовно прав та інтересів позивача: «у зв'язку з надходженням зазначеного листа Пенсійний фонд України сформував потребу в бюджетних коштах, необхідних для проведення перерахунку пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), та направив до Міністерства соціальної політики України».

Згідно із вимогами Бюджетного кодексу України та законів України про Державний бюджет України на відповідний рік органи Державного казначейства України здійснюють облік зобов'язань розпорядників бюджетних коштів у порядку, визначеному Державним казначейством України, та відображають їх у звітності про виконання Державного бюджету України і місцевих бюджетів. Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Вимога законності у розумінні ЄКПЛ вимагає дотримання національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі Hentrich проти Франції, 22.09.1994, п. 42, Kushoglu проти Болгарії, № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007).

У справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень ч.3 ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» 13.05.2015 № 4-рп/2015 щодо наявності неоднозначного застосування судами України положень першого речення ч.3 ст.63 Закону, що призвела до порушення його конституційного права на рівність перед законом, гарантованого ч.1 ст.24 Конституції України в аспекті порушених у конституційному зверненні питань зазначено, що до встановлених виключно законами України нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, на підставі введення яких усі призначені за цим законом пенсії підлягають перерахунку, належать лише надбавки, доплати, підвищення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» від 23.12.2015 №900-VIII ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» доповнено новою частиною такого змісту: «перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для поліцейських».

Згідно ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших категорій осіб» строки перерахунку призначених пенсій: при настанні обставин, що тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім'ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Відповідно до ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У позовній заяві зазначено, що право позивача стосовно перерахунку пенсії виникло з 01.01.2016, проте не зазначено чи раніше звертався позивач із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії та не зазначено, коли саме і як особа дізналася про виникнення порушеного (на думку позивача) права. Відповідно до ст.68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Актом державного чи іншого органу є юридична форма рішень органів - офіційний письмовий документ, що породжує наслідки, спрямовані на регулювання тих чи інших відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів відносин. Рішення суб'єкта владних повноважень у контексті положень КАСУ необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії. Згідно п.19 ч.1 ст.4 КАС України правові акти індивідуальної дії - рішення, що є актом одноразового застосування норм права і дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації, за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, скеровані окремим особам, застосовуються одноразово, після реалізації вичерпують дію. Усі рішення суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законом. Лист фіксує певні обставини та не є остаточним документом, зобов'язуючим до вчинення будь-яких дій, не породжує певних правових наслідків, його висновки не мають обов'язкового характеру для позивача. Листи не можна визначити як документи, що містять норми права загальної або індивідуальної дії. Вони не можуть створювати нових правових норм, доповнювати чи змінювати чинне законодавство та не мають обов'язкового характеру для суб'єкта, до якого вони адресовані. Листи не мають обов'язкового характеру і не набувають статусу рішення в розумінні КАС України, внаслідок чого не можуть бути оскаржені в адміністративному суді в порядку адміністративного судочинства.

Зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень адміністративний суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, передбаченими ч.2 ст. 2 КАС України.

Письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідчені копії, якщо інше не визначено КАС України. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (ч.2 ст.94 КАС України). Позивачем надано до суду не засвідчені фото(ксеро)копії.

КАС України (ч.4, ч.5 ст.94) передбачено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, що знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є саме диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об'єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами. Позивачем не наведено аргументованих доводів та не надано доказів того, що дана постанова суду буде відповідачем тривалий час не виконана, у зв'язку з чим своєчасно у межах розумних строків не будуть поновлені його права.

Позивач просить здійснити розгляд справи у порядку скороченого провадження, разом з тим, згідно КАС України (у редакції, чинній з 15.12.2017) адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні (ч.1 та ч.2 ст.12).

З огляду на викладене, позовна вимога: «справу розглянути у порядку скороченого провадження» потребує уточнення.

Відповідно до ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.160, ст.161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 5, 8, 160, 168, 169, 241, 293, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 для усунення вказаних вище недоліків позовної заяви десять днів з моменту отримання копії даної ухвали.

У разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та не оскаржується.

Суддя Л.В.Трофімова