Справа № 818/419/17
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Степаненко О.А.

29 січня 2018 р. м. ХарківСправа № 818/419/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Старостіна В.В.

суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Машура Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на постанову, суддя Степаненко О.А., Сумського районного суду Сумської області від 20.10.2017 по справі № 818/419/17

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України , Управління поліції охорони в Сумській області

про стягнення одноразової грошової допомоги, визнання протиправним дій, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

24.03.2017р. позивач, ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ та Управління поліції охорони в Сумській області з вимогами про визнання відмови Управління поліції охорони в Сумській області у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги протиправною та зобов'язання Управління поліції охорони в Сумській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу.

Відповідно до ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 12.04.2017р., зазначені матеріали адміністартивної справи було направлено за підсудністю для подальшого розгляду до Сумського районного суду Сумської області.

Позивачем до Сумського районного суду Сумської області 25.09.2017р. було надано уточнення до позовної заяви, відповідно до яких просив суд:

- визнати за ОСОБА_1 право на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності працівника міліції затвердженого Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850;

- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомогиу зв'язку з встановленням 3 групи інвалідності ОСОБА_1 відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850;

- скасувати рішення Міністерства внутрішніх справ України про відмову у затвердженні висновка про призначення одноразової грошової допомоги від 06.02.2017 ОСОБА_1;

- зобов'язати поліцію охорони в Сумській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України у визначенний п.8 Порядку 15-денний строк документи, передбачені п.7 Порядку, щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 150- кратного прожитковогомінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності ОСОБА_1;

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України у визначенний п.9 Порядку місячний строк прийняти рішення про призначення та виплату грошової допомоги у розмірі 150- кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності ОСОБА_1 надіслати вказане рішення із зазначенними документами ОСОБА_1 та керівникові управління поліції охорони в Сумській області, а також у відповідності до п.10 Порядку у строк не пізніше двох місяців з дня прийняття зазначеного рішенняв межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС України, виділити та перерахувати на госрозрахунковий рахунок управління поліції охорони в Сумській області грошові кошти в сумі 206700 грн., необхідні для виплати грошової допомоги, для подальшого їх перерахування Управлінням поліції охорони в Сумській області на особистий рахунок ОСОБА_1.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що він до 30.09.2015 року працював інспектором спеціального взводу груп затримання батальйону міліції охорони УДСО при УМВС України в Сумській області, що підтверджується копією трудової книжки. 30.09.2015 року ОСОБА_1 звільнено з органів МВС за п. 65 "б" у відставку (через хворобу). Відповідно до копії довідки акту огляду медико - соціальною експертною комісією серії 12 ААА №154008 від 26.11.2015 року позивачу встановлено третю групу інвалідності. У зв'язку із встановленням йому групи інвалідності, позивач неодноразово звертався до відповідачів із заявою про виплату йому допомоги у розмірі 150- кратного прожиткового мінімуму. Однак, листом МВС України від 06.02.2017р. прийнято рішення про відмову в призначенні одноразової допомоги.

Постановою Сумського районного суду Сумської області від 20.10.2017р. позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем, Міністерством внутрішніх справи України, подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм процесуального та матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати постанову Сумського районного суду Сумської області. Також зазначив, що позивач проходив службу в Управлінні державної служби охорони при Управлінні МВС України в Сумській області, а не в Міністерстві внутрішніх справ, а тому виплата одноразової грошової допомоги здійснюється виключно тим органом, у якому працівник міліції проходив службу.

В наданому до суду відзиву на апеляційну скаргу МВС України, відповідач - Управління поліції охорони в Сумській області зазначив, що призначення позивачу одноразової грошової допомоги належить виключно до компетенції МВС України, що передбачено Порядком та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015р, а тому просив постанову Сумського районного суду Сумської області від 20.10.2017р. залишити без змін.

В судове засідання сторони не з'явились, були повідомленні належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що згідно з наказом № 290 о/с від 30.09.2015 року "По особовому складу відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено за п. 63 "б" (через хворобу) старшину міліції ОСОБА_1, молодшого інспектора спеціального взводу груп затримання батальйону міліції охорони УДСО при УМВС України в Сумській області, з 30.09.2015 року.

Свідоцтвом про хворобу № 283 від 17.09.2015 року Військово-лікарської комісії зафіксовано, що позивач непридатний до військової служби зі зняттям з військового обліку.

Довідкою МСЕК № 154008 позивачу присвоєно третю групу інвалідності захворювання пов'язаних з проходженням служби в ОВС та відповідно до ступеня втрати професійної працездатності у відсотках - 60%, відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках № 121278.

02.12.2015 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Управління ДСО із заявою про виплату йому допомоги у розмірі 150- кратного прожиткового мінімуму у зв'язку із встановленням йому групи інвалідності.

Листом від 14.12.2015 року Управління поліції охорони у зв'язку з тим, що Управління поліції охорони не є правонаступником управління ДСО йому відмовлено у виплаті вищевказаної допомоги.

Не погоджуючись із відмовою позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду (справа №818/3890/15) від 28.01.2016 року та постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2016 року відмовлено в задоволені позовних вимог як передчасних, оскільки до заяв від 02.12.2015 року та 21.12.2015 року не подано всіх необхідних документів.

Позивач повторно звернувся до начальника Управління ДСО та 22.01.2016 року подав всі необхідні документи.

Листом Департаменту поліції охорони 23.03.2016 року вказані документи повернуті із роз'ясненням, що вирішення даного питання відноситься виключно до компетенції МВС України і дані документи були направлено до МВС України.

Листом Департаменту фінансово - облікової політики МВС України від 07.04.2016 року вказані документи повернуто, де зазначено, що вирішення даного питання належить до компетенції Національної поліції та вказаний лист перенаправлено до Голови Національної поліції.

19.05.2016 року Національною поліцією України отримано лист Департаменту поліції охорони від 13.05.2016 року, в якому зазначається про необхідність залучення до вказаних документів повторного висновку про призначення та виплату одноразової допомоги, а також копії постанови військово - лікарської комісії про встановлення причинного зв'язку.

31.05.2016 року документи, які необхідно додатково надати в повному обсязі були направлені до МВС України та Національної поліції для вирішення питання по суті.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 12.07.2016 року зобов'язано МВС України прийняти рішення (висновок) за заявою ОСОБА_1 від 22.01.2016 року щодо виплати грошової допомоги відповідно до постанови КМУ №850 від 21.10.2015 року.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2016 року скасовано та прийнято нову постанову, якою зобов'язано МВС України прийняти рішення (висновок) за заявою ОСОБА_1 від 22.01.2016 року щодо виплати грошової допомоги згідно постанов КМУ №850 від 21.10.2015 року.

Листом МВС України від 25.02.2017 року прийнято рішення за заявою ОСОБА_1 від 22.01.2016 року та 06.02.2017 року затверджено висновок про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, який разом із матеріалами надісланий до вказаного підрозділу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про призначення або відмову в призначенні грошової допомоги приймає саме МВС України, оскільки ОСОБА_1 проходив службу і був звільнений з органів внутрішніх справ, а не з органів поліції.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Правові засади організації та діяльності міліції України, а також порядок проходження служби в міліції визначав Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-ХІІ, який втратив чинність з 07.11.2015 року на підставі Закону України "Про Національну поліцію" №580-VІІІ від 02.07.2015 року.

Частиною 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання приписів ст. 23 Закону України "Про міліцію" Кабінет Міністрів України постановою № 850 від 21.10.2015 затвердив "Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1. Порядку цей порядок та умови визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи (п.п. 2 п. 3 Порядку).

Відповідно до п. 7. Порядку працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

- заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії:

- довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Згідно з п. 8 Порядку керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сімї загиблого (померлого) працівника міліції.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови. Грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС (пункти 9, 10 Порядку).

Отже, зазначеним Порядком чітко встановлено, що рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги приймає саме МВС України, однак МВС України в порушення п. 9 зазначеного Порядку будь-яке рішення за результатами розгляду заяви позивача не прийняло.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що прийняття зазначеного рішення не відноситься до компетенції Національної поліції України, оскільки позивач проходив службу і був звільнений з органів внутрішніх справ, а не з органів поліції.

Посилання Міністерства внутрішніх справ України на те, що державним бюджетом на утримання МВС не передбачено коштів для виплати одноразової допомоги колишнім працівникам Державної служби охорони, які мають визначене законодавством право на її отримання, а задоволення вимог ОСОБА_1 призведе до порушення бюджетного законодаства та нецільового використання МВС України бюджетних коштів, колегія суддів вважає необгрунтованими.

Відповідач, Міністерство внутрішніх справ не надав суду належних доказів вжиття заходів щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги, що мало наслідком порушення його гарантій передбачених законодавством України для колишніх працівників органів внутрішніх справ.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційцної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду-без змін, якщо визначє, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та працесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши постанову суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення.

Постанову Сумського районного суду Сумської області від 20.10.2017 по справі № 818/419/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)В.В. Старостін
Судді(підпис) (підпис) С.С. Резнікова А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 05.02.2018 року