Справа № 819/1393/17
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 рокуЛьвів№ 876/11452/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,
судді Запотічний І.І.
судді Сапіга В.П.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю:
представник позивача Бахір Р.Д.
представник відповідача Боберський І.М.
третя особа ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.10.2017 року у справі № 819/1393/17 (головуючий суддя Дерех Н.В., судді Шульгач М.П., Мартиць О.І., постанову оголошено о 13.31, м. Тернопіль) за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_2 (позивач) звернувся з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (відповідач) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору і виступає на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (третя особа), в якому просив: визнати протиправним і скасувати рішення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, затвердженим Міністром оборони України, оформленим протоколом від 12 серпня 2016 року №58 щодо повернення документів ОСОБА_2 на доопрацювання; зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 , як інваліду ІІІ групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року за № 975.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне. ОСОБА_2 є інвалідом війни 3-ої групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 29 лютого 2016 року. Право на отримання одноразової грошової допомоги, передбачене Законом України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей», по ІІІ групі інвалідності в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, виникло у ОСОБА_2 з моменту встановлення інвалідності, тобто з 08 лютого 2016 року. Позивачем подано до уповноваженого органу повний перелік документів, визначений чинним законодавством України. З огляду на дотримання ОСОБА_2 вимог чинного законодавства України в частині вичерпності переліку необхідних документів для отримання одноразової грошової допомоги, відповідачем прийняте необґрунтоване та протиправне рішення, яке порушує права та охоронювані законом інтереси позивача.
Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.10.2017 року у справі № 819/1393/17 1 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України, оформлене Протоколом комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби № 58 від 12 серпня 2016 року в частині повернення документів ОСОБА_2 на доопрацювання з поверненням їх до Тернопільського обласного військового комісаріату. Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення і виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІІ групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
Не погодившись із постановою суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права апелянт просить постанову суду скасувати, та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити. Зокрема апелянт зазначає, що протоколом № 58 від 12 серпня 2016 року комісії Міністерства оборони України, документи позивача розглянуто та повернуто на доопрацювання. В даному випадку зазначеним протоколом, позивача повідомлено про те, що документи направлено на доопрацювання, з можливістю надати копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва). Відповідач зазначає, що обов`язковим документом для розгляду документів щодо призначення виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, відповідно до п.11 постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року, є копія документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження, яка позивачем не була надана. До того ж, такими документами можуть бути витяг з наказу про направлення на лікування в шпиталь з приводу поранення, документи про перебування на лікуванні в медичній установі з приводу поранення, дані архіву військово-медичних документів, запис військової частини у військовому квитку про отримане поранення, довідка, видана військовою частиною про обставини поранення. З огляну на це, дії відповідача є правомірними, а одноразова грошова допомога може бути призначена при наданні до уповноваженого органу повного переліку документів, визначеного чинним законодавством України.
Представник позивача в судовому засіданні проти поданої апеляційної скарги заперечує.
Представник відповідача підтримує вимоги апеляційної скарги, просить таку задовольнити, прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.
Представник третьої особи підтримує вимоги апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного адміністративного суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржену постанову залишити без змін, виходячи з наступних мотивів та міркувань.
ОСОБА_2 є інвалідом війни ІІІ-групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 29 лютого 2016 року, виданого Управлінням праці та соціального захисту населення Бучацької районної державної адміністрації Тернопільської області.
08 лютого 2016 року ОСОБА_2 встановлена ІІІ група інвалідності. Інвалідність пов`язана з виконанням військового обов`язку.
Позивач звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 про виплату одноразової грошової допомоги, що передбачена ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як інвалід ІІІ групи. Рішенням Міністерства оборони України, оформленим Протоколом комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби № 58 від 12 серпня 2016 року документи повернуті ОСОБА_2 на доопрацювання, оскільки відсутній документ, що свідчить про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), як це передбачено пунктом 11 вищезгаданого Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (надалі Порядок № 975).
Оцінюючи правовідносини, що виникли між сторонами апеляційний суд виходить з наступних міркувань.
Відповідно до Витягу із протоколу № 5015 від 25 грудня 2015 року засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, множинні вогнепальні осколкові поранення голови, обох рук, обох ніг (контузія головного мозку 1983 р.), сержанта у відставці ОСОБА_2 , 1964 року народження, наслідком яких стали шкіряні рубці у зазначених анатомічних областях, що підтверджено висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №2608/Ж від 23.12.15 року, який був виданий Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи.
Даним Протоколом зроблено висновок про те, що поранення (контузія) та захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
Висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 23 грудня 2015 року за № 2608/Ж зазначено, що описані рубці є наслідком загоєння ран, які могли утворитися внаслідок вогнепальних (осколкових) поранень, що могли бути спричинені під час проходження строкової служби у 1983 році.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до статті 41 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Розділом ІІ цього Закону, зокрема, встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.
Частиною другою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (далі - Порядок), встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією Постановою.
Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби, одноразова грошова допомога інвалідам ІІІ групи виплачується у розмірі 27-місячного грошового забезпечення.
Грошове забезпечення військовослужбовцям звільненим зі служби, відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та визначається на день звільнення, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, постійних надбавок, премії, надбавки за вислугу років.
Виходячи з буквального тлумачення статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» колегія суддів дійшла висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Розгляд документів щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби здійснюється постійно діючою комісією з розгляду питань, пов`язаних, із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, утвореною у відповідності до наказу Міністра оборони України від 12.04.2007 № 168 «Про організацію роботи та призначення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби».
Судом встановлено, що позивачу одноразова грошова допомога не призначалася та не виплачувалася, цей факт сторонами не заперечується.
За наслідками розгляду питання про призначення одноразової грошової допомоги, документи позивача було розглянуто та прийнято рішення не про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, а про повернення документів для доопрацювання.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідач, повернувши документи позивачу, діяв всупереч нормам чинного законодавства, оскільки такі передбачають, що розгляд питання про призначення одноразової грошової допомоги має наслідком прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги або відмову в задоволенні заяви про призначення одноразової грошової допомоги. Повернення документів заявнику не передбачено.
Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові особисте суб`єктивне бачення порушеного права чи охоронюваного інтересу та спосіб його захисту.
Таким чином, право на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, пов`язаного з її проходженням, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто, в даному випадку, саме з моменту настання інвалідності, а не з моменту звільнення з військової служби.
Як вбачається з матеріалів справи, 08 лютого 2016 року позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої у відповідності до статті 16 Закону № 2232-XII та Порядку № 975 у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності IІІ групи.
Аналогічна правова позиція, також, висловлена в постанові Верховного Суду України від 10 березня 2015 року у справі № 21-563а14, де визначено, що право на отримання допомоги виникає у військовослужбовця з моменту настання інвалідності.
Верховний Суд України в постановах від 18 березня 2014 року (справа № 21-11а14) та від 22 квітня 2014 року (справа № 21-484а13) сформулював правову позицію у подібних правовідносинах, згідно з якою, підставою для повідомлення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є рішення суб`єкта владних повноважень, прийняте з цього питання. Оскільки відповідач відповідного рішення не приймав, то суд повинен зобов`язати останнього розглянути це звернення згідно з вимогами чинного законодавства України, а не підміняти орган, на який покладено вирішення цього питання.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком першої інстанції про те, що позивач має право на одноразову грошову допомогу в порядку, встановленому військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб відповідно до статей 9,16 Закону України від 20 грудня 1991 року «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» , як інваліду ІІІ групи.
При поданні апеляційної скарги на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.10.2017 року у справі № 819/1393/17 Міністерство оборони України просило відстрочити оплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі судом апеляційної інстанції.
Відтак, при винесені постанови суд стягує з відповідача судовий збір.
Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу станом на 01 січня 2017 року становить 1600 грн.
Розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Адміністративний позов в даній справі містить вимоги немайнового характеру.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент подання позовної заяви) за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відтак, розмір судового збору який підлягав сплаті при поданні позовної заяви становить 640 грн. 00 коп.
Враховуючи наведене, розмір судового збору за подання апеляційної скарги становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а саме 704 грн. 00 коп. (640*1,1=704).
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та не підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.
Керуючись ст.243, 246, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 09.10.2017 року у справі № 819/1393/17 без змін.
Стягнути з Міністерства оборони України за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 704,00 грн. за реквізитами: УДКСУ у Галицькому районі м. Львова, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38007573, Банк отримувача - ГУДКСУ у Львівській області, Код банку отримувача (МФО) - 825014, рахунок отримувача - 1004, Код класифікації доходів бюджету - 22030001, Призначення платежу - Судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Львівський апеляційний адміністративний суд, код ЄДРПОУ - 38007573.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
В. П. Сапіга
Повне судове рішення складено 06 лютого 2018 року