Справа № 800/426/17
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2018 Київ П/9901/137/18 800/426/17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючого судді: Білоуса О.В.,

суддів: Бевзенка В.М., Шарапи В.М., Данилевич Н.А. Желтобрюх І.Л.,

секретаря судового засідання - Носенко Л.О.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Ліходій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Вищої ради правосуддя, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Адміністрація Президента України про визнання бездіяльності протиправною,

встановив:

02 січня 2017 року до Верховного Суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) про визнання протиправною бездіяльності ВРП. Позов мотивує тим, що з часу перебування скарги на розгляді у відповідача, поданої представником позивача на дії судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Єлісєєвої Т.Ю., приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва Шевченко І.Л. та представників ПАТ «Укрсоцбанку», які своїми незаконними діями, на думку позивача, незаконно позбавили його приватного нерухомого майна, і до часу звернення із даним позовом до суду, жодної відповіді, за наслідками розгляду скарги позивача, ВРП на адресу ОСОБА_3 не надсилало.

Таким чином, позивач вважає, що з боку відповідача була допущена протиправна бездіяльність стосовно не розгляду його скарги.

У судовому засіданні представник позивача зазначила, що розгляд вищезазначеної скарги здійснювався відповідачем занадто довго, з порушенням 45-денного строку розгляду, передбаченого Регламентом ВРП, а про результат її розгляду позивач дізнався лише після звернення до суду із даним адміністративним позовом. Також зазначила, що ВРП безпідставним тривалим нерозглядом її скарги, позбавила можливості позивача повторно звернутися із відповідною скаргою на протиправні дії судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Єлісєєвої Т.Ю., приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва Шевченко І.Л. та представників ПАТ «Укрсоцбанку», так як уже закінчився трирічний строк звернення із відповідною скаргою, у зв'язку з чим просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Свою позицію мотивує тим, що зазначена скарга позивача за наслідками попередньої перевірки залишена без розгляду та повернута скаржнику у зв'язку із недотриманням вимог законодавства щодо її подачі. А тому відповідач вважає, що ним не допущена протиправна бездіяльність щодо не розгляду поданої позивачем скарги.

Крім вказаного представником відповідача у судовому засіданні було зазначено про відсутність порушень з боку ВРП стосовно розгляду скарги позивача, а тривалий строк розгляду був зумовлений великою завантаженістю, що, на думку представника, не свідчить про протиправність, а тому просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані ними докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень і з'ясував таке.

03 травня 2017 року ОСОБА_3 (надалі - Позивач), звернувся до Адміністрації Президента України із скаргою на незаконні дії судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Єлісєєвої Т.Ю., приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м.Києва Шевченко І.Л. та представників ПАТ «Укрсоцбанку», які своїми незаконними діями, на думку позивача, незаконно позбавили його приватного нерухомого майна.

Вказана скарга 04 травня 2017 року листом №22/017970-04 скерована Адміністрацією Президента України на підставі частини третьої статті 7 Закону України «Про звернення громадян» до ВРП та Міністерства юстиції України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу матеріалу між членами ВРП від 12 травня 2017 року скаргу Позивача (єдиний унікальний номер матеріалу Б-2558/0/7-17) розподілено члену ВРП Нежурі В.А.

Під час попередньої перевірки відомостей, членом Другої Дисциплінарної палати ВРП встановлено, що скарга ОСОБА_3 в частині дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва Шевченко І.Л. та представника ПАТ «Укрсоцбанк» не належить до повноважень ВРП.

Ухвалою від 27 жовтня 2017р. скарга Позивача залишена без розгляду та повернута скаржнику у зв'язку із тим, що подана всупереч вимогам закону не особисто або через адвоката, а надіслана Адміністрацією Президента України, а також не містить конкретних відомостей про наявність у поведінці судді ознак дисциплінарного проступку та посилання на фактичні дані (свідчення, докази), які підтверджують зазначені скаржником відомості. Вказана ухвала позивачем отримана, що підтверджено його представником у судовому засіданні.

З огляду на зазначене ОСОБА_3, вважаючи бездіяльність ВРП протиправною щодо не розгляду його скарги, звернувся до суду із даною позовною заявою.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів враховує наступне.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів Закон України від 02 червня 2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII ).

За змістом статті 1 Закону №1402-VIII, судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом. Судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур.

Статтею 107 Закону №1402-VIII, передбачено право на звернення з дисциплінарною скаргою щодо судді. Так, згідно вказаної статті, право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа. Громадяни здійснюють зазначене право особисто або через адвоката, юридичні особи - через адвоката, органи державної влади та органи місцевого самоврядування - через своїх керівників або представників. Адвокат зобов'язаний перевірити факти, які можуть тягнути за собою дисциплінарну відповідальність судді, до подання відповідної дисциплінарної скарги.

За частинами другою-четвертою статті 107 Закону №1402-VIII, дисциплінарна скарга подається у письмовій формі та повинна містити такі відомості: 1) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) скаржника, його місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку; 2) прізвище, ім'я, по батькові та посада судді (суддів), щодо якого (яких) подано скаргу; 3) конкретні відомості про наявність у поведінці судді ознак дисциплінарного проступку, який відповідно до частини першої статті 106 цього Закону може бути підставою для дисциплінарної відповідальності судді; 4) посилання на фактичні дані (свідчення, докази), що підтверджують зазначені скаржником відомості. Дисциплінарна скарга підписується скаржником із зазначенням дати її підписання. Вища рада правосуддя затверджує та розміщує на офіційному веб-порталі судової влади зразок дисциплінарної скарги. Не допускається зловживання правом звернення до органу, уповноваженого здійснювати дисциплінарне провадження, у тому числі ініціювання питання відповідальності судді без достатніх підстав, використання такого права, як засобу тиску на суддю у зв'язку зі здійсненням ним правосуддя.

Частиною шостою цієї ж статті встановлено, що дисциплінарну справу щодо судді не може бути порушено за скаргою, що не містить відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку судді, а також за анонімними заявами та повідомленнями.

Статтею 106 Закону №1402-VIII, визначено, що суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження з підстав передбачених цією статтею.

Згідно статті 108 Закону №1402-VIII, дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному Законом України "Про Вищу раду правосуддя", з урахуванням вимог цього Закону.

З огляду на зазначене, вказаним Законом визначено право особи, у випадку наявності встановлених законом підстав, на звернення зі скаргою щодо судді до органу, що відповідно до Закону здійснює дисциплінарне провадження відносно судді - Вищої ради правосуддя, а також перелік вимог, яким повинна відповідати така скарга.

Статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності Вищої ради правосуддя визначені Законом України «Про Вищу раду правосуддя» від 21.12.2016 №1798-VIII (далі - Закон №1798-VIII).

За змістом статті 1 Закону №1798-VIII, Вища рада правосуддя є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і Законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

Як встановлено статтею 2 цього ж Закону, статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності Вищої ради правосуддя визначаються Конституцією України, цим Законом та Законом України "Про судоустрій і статус суддів". Вища рада правосуддя затверджує регламент Вищої ради правосуддя, положення якого регулюють процедурні питання здійснення нею повноважень.

Серед визначених у статті 3 Закону №1798-VIII повноважень, Вища рада правосуддя зокрема, забезпечує здійснення дисциплінарним органом дисциплінарного провадження щодо судді; утворює органи для розгляду справ щодо дисциплінарної відповідальності суддів; розглядає скарги на рішення відповідних органів про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора.

Згідно частинами першою-четвертою статті 42 Закону №1798-VIII, дисциплінарне провадження розпочинається за скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарна скарга), поданою відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", або за ініціативою Дисциплінарної палати чи Вищої кваліфікаційної комісії суддів України у випадках, визначених законом. Дисциплінарні провадження щодо суддів здійснюють Дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя. Дисциплінарне провадження включає:

1) попереднє вивчення та перевірку дисциплінарної скарги;

2) відкриття дисциплінарної справи;

3) розгляд дисциплінарної скарги та ухвалення рішення про притягнення або відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності.

Дисциплінарне провадження здійснюється у розумний строк. Строки здійснення дисциплінарного провадження визначаються цим Законом та регламентом Вищої ради правосуддя.

Так, як зазначено одним із етапів дисциплінарного провадження є попереднє вивчення та перевірка дисциплінарної скарги, особливості якого визначені статтями 43-46 Закону №1798-VIII.

Відповідно статті 43, член Дисциплінарної палати, визначений для попередньої перевірки відповідної дисциплінарної скарги (доповідач):

1) вивчає дисциплінарну скаргу і перевіряє її відповідність вимогам закону та наявність підстав для залишення без розгляду дисциплінарної скарги чи відмови у відкритті дисциплінарної справи; 2) за наявності підстав, визначених пунктами 1-5 частини першої статті 44 цього Закону, - повертає дисциплінарну скаргу скаржнику;

3) за наявності підстав, визначених пунктом 6 частини першої чи частиною другою статті 44 цього Закону, - передає скаргу на розгляд Дисциплінарної палати для ухвалення рішення щодо залишення без розгляду та повернення її скаржнику або відкриття дисциплінарної справи;

4) за відсутності підстав для залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги - збирає у разі необхідності інформацію, документи, інші матеріали для перевірки викладених у скарзі обставин та складає вмотивований висновок з пропозицією про відкриття чи відмову у відкритті дисциплінарної справи.

Висновок доповідача разом із дисциплінарною скаргою та зібраними у процесі попередньої перевірки матеріалами передається на розгляд Дисциплінарної палати.

Статтею 44 визначено підстави для повернення дисциплінарної скарги, згідно якої дисциплінарна скарга залишається без розгляду та повертається скаржнику, якщо зокрема:

1) дисциплінарна скарга подана з порушенням порядку, визначеного Законом України "Про судоустрій і статус суддів", або не підписана чи не містить прізвища, імені, по батькові скаржника або судді, місця проживання (місця перебування, місцезнаходження) скаржника;

2) дисциплінарна скарга не містить відомостей про ознаки дисциплінарного проступку судді;

3) дисциплінарна скарга не містить посилання на фактичні дані (свідчення, докази) щодо дисциплінарного проступку судді.

Очевидно безпідставна дисциплінарна скарга може бути залишена без розгляду та повернута скаржнику, якщо він неодноразово протягом дванадцяти місяців, що передують даті надходження скарги, подавав очевидно безпідставні дисциплінарні скарги, які були залишені без розгляду та повернуті скаржнику або за якими у відкритті дисциплінарної справи було відмовлено. При розгляді питання про наявність підстав для повернення дисциплінарної скарги не оцінюються достовірність відомостей про ознаки дисциплінарного проступку у поведінці судді, докази його вчинення.

Рішення про повернення дисциплінарної скарги має бути вмотивованим та оскарженню не підлягає.

Отже, перед відкриттям дисциплінарного провадження відповідний член Дисциплінарної палати здійснює перевірку поданої скарги на відповідність її вимогам статей 43-46 Закону №1798-VIII та встановлює можливість складення висновку з пропозицією про відкриття чи відмову у відкритті дисциплінарної справи або наявність підстав для залишення без розгляду та повернення такої скарги.

На виконання вимог частини другої статті 2 Закону №1798-VIII, Вищою радою правосуддя рішенням від 24 січня 2017 року №52/0/15-17 затверджено Регламент Вищої ради правосуддя (далі - Регламент).

Як вбачається з преамбули Регламенту ВРП, він регулює процедурні питання здійснення нею повноважень, визначених Конституцією України, законами України «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон), «Про судоустрій і статус суддів», іншими законами України, порядок підготовки, розгляду та прийняття Вищою радою правосуддя (далі - Рада), її Дисциплінарними палатами та іншими органами рішень, а також інші питання діяльності Ради.

Відповідно пункту 9.1. Регламенту, результатом розгляду питань діяльності Ради та її органів, віднесених Законом до їхньої компетенції, а також вирішення питань організаційної діяльності Ради є рішення, які ухвалюють у таких формах: а) рішення; б) ухвала; в) протокольна ухвала. Розгляд питання (справи) закінчується ухваленням рішення.

Питання, пов'язані з відкриттям справи, зупиненням провадження у справі, залишенням заяви без розгляду та її поверненням, поверненням дисциплінарної скарги, а також в інших випадках, визначених цим Регламентом, вирішуються шляхом постановлення ухвал.

Главою 12 Регламенту, визначено порядок здійснення дисциплінарного провадження щодо судді та, зокрема, попередньої перевірки дисциплінарної скарги.

Згідно з пунктами 12.4., 12.5. Регламенту, скарга залишається без розгляду та повертається з підстав, передбачених статтею 44 Закону. З підстав, передбачених пунктами 1- 5 частини першої статті 44 Закону, член Дисциплінарної палати - доповідач постановляє ухвалу про залишення скарги без розгляду, копія якої разом із скаргою направляється скаржнику.

Таким чином, вказані позивачем у позовній заяві обґрунтування протиправної бездіяльності, яка полягала у невчиненні відповідачем жодних дій стосовно поданої ним скарги, не знайшли свого підтвердження, оскільки щодо скарги здійснено попередній розгляд, постановлена відповідна ухвала від 27 жовтня 2017р., яка направлена позивачу 02 листопада 2017 року листом №21553/0/9-17, що підтверджується матеріалами справи, поясненнями представника відповідача в судовому засіданні та не заперечувалося представником позивача під час судового засідання.

Однак, в ході судового засідання представником відповідача зазначено, що положеннями Регламенту визначений сорокап'ятиденний строк для здійснення попереднього розгляду дисциплінарних скарг. В зв'язку з чим, під час надання усних пояснень суду, визнала та підтвердила факт перевищення встановленого в пункті 12.3. Регламенту строку попередньої перевірки скарги, поданої представником позивача, але при цьому не визнає, що таке порушення можна розцінювати як протиправну бездіяльність, оскільки причиною зазначеного порушення стала надмірна завантаженість Вищої ради правосуддя.

При цьому будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин (великої завантаженості), що спричинила несвоєчасний розгляд скарги представника позивача, представником ВРП не надано та усно не зазначено про наявність таких доказів.

Пунктом 1.1. Регламенту визначено, що основними засадами діяльності Ради та її органів є: верховенство права, відкритість, гласність, колегіальність, незалежність та безсторонність, розумність строків.

У відповідності до пункту 12.3. Регламенту, строк попередньої перевірки не повинен перевищувати сорока п'яти днів із дня її отримання доповідачем.

З наведеного вбачається, що період попередньої перевірки, тобто період з моменту розподілу матеріалів (скарги) на члена палати - доповідача та їх отримання ним, до моменту прийняття ним рішення про складення висновку або постановлення ухвали про залишення скарги без розгляду та повернення її скаржнику, не може бути більшим ніж сорок п'ять днів.

Як вбачається з матеріалів справи, скарга ОСОБА_3 розподілена та передана члену Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Нежурі В.А. 12 травня 2017 року.

При цьому, ухвала про залишення без розгляду та повернення скарги ОСОБА_3 постановлена лише 27 жовтня 2017 року, що свідчить про недотримання відповідачем строку проведення попереднього вивчення та перевірки дисциплінарної скарги.

Представник відповідача вважає, що недотримання положень Регламенту не є порушенням Закону, оскільки він на її думку створений самою Радою лише з метою регулювання її діяльності. Однак, з таким твердженням представника ВРП суд погодитися не може, оскільки положення Регламенту, прийняті Вищою радою правосуддя на вимогу Закону та відповідно до нього, що свідчить про обов'язковий його характер для відповідача.

Частинами першою-другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, чинні положення КАС України передбачають можливість виходу суду за межі позовних вимог, у разі необхідності повного захисту прав особи, що до нього звернулася.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що з метою ефективного захисту прав позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягала у перевищенні строку здійснення розгляду дисциплінарної скарги.

Також в ході судового засідання судом встановлено, що ухвала про залишення без розгляду та повернення скарги ОСОБА_3 постановлена 27 жовтня 2017 року, направлена позивачу 02 листопада 2017 року листом №21553/0/9-17, що підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося сторонами під час судового засідання, тобто вже після звернення 23 жовтня 2017 року позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Як вже зазначалося вище, одними з основних засад діяльності ВРП є, зокрема, верховенство права, розумність строків. Однак, в порушення цього, відповідачем під час розгляду скарги позивача та постановлення ухвали від 27 жовтня 2017 року про залишення без розгляду та повернення скарги ОСОБА_3, не дотримано вимоги щодо встановленого Регламентом строку попереднього розгляду скарг, чим допущено протиправну бездіяльність щодо несвоєчасного здійснення такого розгляду скарги. Строк попереднього розгляду скарги представника позивача, з урахуванням отримання членом Дисциплінарної палати 12 травня 2017 року, сплив ще 26 червня 2017 року.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частина друга цієї ж статті передбачає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тому, за вище встановлених в цій справі обставин, суд дійшов висновку, що допущена ВРП бездіяльність є протиправною, оскільки не відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, зокрема така вчинена не на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Керуючись статтями 241-246, 262, 266, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Вищої ради правосуддя, що полягала у перевищенні строку розгляду скарги ОСОБА_3.

В решті позову відмовити.

Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Головуючий суддя О.В. Білоус

Судді В.М. Бевзенко

В.М. Шарапа

Н.А. Данилевич

І.Л. Желтобрюх