Справа № 428/10548/17
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року справа №428/10548/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 листопада 2017 року у справі № 428/10548/17 (суддя І інстанції - Юзефович І.О.), складену в повному обсязі 09 листопада 2017 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій щодо обчислення розміру та виплати довічного грошового утримання без урахування матеріальної допомоги на оздоровлення за довідкою від 02 лютого 2017 року у сумі 16 000,00 грн., відмови у перерахунку довічного грошового утримання з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та компенсаційних виплат протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2017 року, ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про:

- визнання дії щодо обчислення розміру та виплати довічного грошового утримання без урахування матеріальної допомоги на оздоровлення за довідкою від 02 лютого 2017 року у сумі 16 000грн., відмови у перерахунку довічного грошового утримання з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та компенсаційних виплат протиправними;

- зобов'язання управління здійснити позивачу перерахунок довічного грошового утримання з 02 лютого 2017 року з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення за Довідкою Луганського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року у сумі 16 000,00 грн. та компенсаційних виплат: невикористаної частини щорічної основної відпустки у сумі 30 573,00 грн., грошової винагороди на час відпустки 1 день - 1 280,00 грн. за довідкою Луганського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2017 року № 60 та виплатити різницю з урахуванням сплачених сум (а.с. 2-8).

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 31-33).

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтуванні апеляційної скарги, апелянт зазначила, що відповідачем своєчасно не направлено їй рішення про призначення довічного утримання, на що суд першої інстанції не звернув уваги.

При цьому, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що вона зверталась із заявою про перерахунок пенсії до управління, вказана заява додана до матеріалів справи.

Апелянтом зазначено, що вона не погоджується з відповідачем, що матеріальна допомога та компенсаційні виплати не входять до складових суддівської винагороди, оскільки вони обчислюються з посадового окладу.

Наголосила на порушення судом норм Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо невмотивованості прийнятого судом першої інстанції рішення (а.с. 41-44).

Разом із апеляційною скаргою позивачем надано клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Сторони в судове засідання не викликались (розгляд справи проводиться у порядку письмового провадження).

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, 02 лютого 2017 року ОСОБА_1 є суддею у відставці Луганського окружного адміністративного суду (а.с. 18).

02 лютого 2017 року позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80 відсотків на підставі положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (а.с. 11).

16 серпня 2017 року позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області із заявою про перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання, яка направлена на адресу відповідача поштовим зв'язком

Листом №239/К-4 від 30 серпня 2017 року відповідач повідомив позивача про причини не врахування для обчислення щомісячного довічного грошового утримання матеріальної допомоги на оздоровлення та компенсаційних виплат у зв'язку з тим, що дані виплати не входять до складу суддівської винагороди (а.с. 11-12).

Не погодившись із не перерахунком щомісячного грошового утримання судді з урахуванням матеріальної допомоги та компенсаційних виплат, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на звернення до відповідача із заявою про перерахунок пенсії встановлено зразку, рішення про відмову у перерахунку пенсії не приймалось, відтак відсутнє порушене право позивача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції по суті, однак вважає зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402) суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

За унормуванням ч. 1 ст. 137 Закону № 1402 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Згідно п. 25 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Пунктом 11 розділу XIII Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Матеріалами справи підтверджено, що позивача призначено на посаду судді з квітня 1993 року (а.с. 19).

Частиною 1 ст. 133 Закону № 1402 визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 вказаного Закону суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

1) вислугу років;

2) перебування на адміністративній посаді в суді;

3) науковий ступінь;

4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Довідка Луганського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року (на підставі якої позивач вважає за необхідне перерахувати їй довічне утримання) включає інші виплати, а саме матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 16 000,00 грн. (а.с. 15).

Колегія суддів вказує на те, що в даному випадку спеціальним законом визначено склад суддівської винагороди, який застосовується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до якого не входить матеріальна допомога на оздоровлення , компенсаційні виплати невикористаної частини щорічної відпустки та грошова винагорода на час відпустки, відтак, в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку довічного грошового утримання судді з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та компенсаційних виплат та винагороди, а отже, і підстави для задоволення позовних вимог.

При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта щодо підтвердження її звернення до пенсійного органу із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, оскільки в матеріалах справи наявна відповідна заява з додатком довідки № 60 від 10.08.2017 року про додатково виплачені суми (а.с. 9-10), однак, це не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки рішення пенсійного органу про відмову у зарахуванні сум матеріальної допомоги на оздоровлення, компенсаційних виплат при призначенні щомісячного довічного грошового утримання у вигляді листа від 30.08.2017 року за № 239/к-4 є вірним та прийнято на підставі діючого законодавства( а.с.11-12).

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 листопада 2017 року у справі № 428/10548/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 січня 2018 року.

Колегія суддів Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова