Справа № 465/2079/17
Суддя: Кузь В. Я.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

31.01.2018 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

Головуючого судді - Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії АР № 564804 від 29.03.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121, ч.1 ст. 126 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення» ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії АР № 564804 від 29.03.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121, ч.1 ст. 126 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення»

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серії АР № 564804 від 29.03.2017 року , 29.03.2017 року об 03 год. 10 хв. він, позивач, керував автомобілем марки Сітроен С5 державний номерний знак RJA63531 на Західному обході м. Львова 14 км+ 300 м із неосвітленим заднім номерним знаком та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документу на транспортний засіб, полісу обов"язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.9 ( в), 2.1. ( а), 2.1. (в), 2.1. ( г) ПДР України, тобто вчинив адміністративні правопорушення передбачені ч.6 ст. 121 , ч.1 ст. 126 КУпАП.

Разом з тим, як вказує позивач, ПДР України ним порушено не було, оскільки він перебував в автомобілі в якості пасажира автомобілем керував його товариш, а сам автомобіль був у справному стані. Працівниками поліції було встановлено його особу по закордонному паспорту, перевірено наявність страхового полісу - PL/37/0066221, а також перевірено посвідчення водія особи, що керувала транспортним засобом.

Відтак, із цих підстав, просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення та закрити провадження у справі.

В судове засідання позивач не прибув, подав заяву про слухання справи за його відсутності. Позов пітримує, просить такий задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

У той же час , подав письмові пояснення, зміст яких, не спростовує тверджень позивача щодо дотримання процесуальних вимог працівниками поліції, а також доказів, які б підтверджували фактичні обставини, що викладені в постанові, яка оскаржується. Просить розглянути справу у відсутності представника.

Суд відповідно до ст. 205 КАС України, проводить розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в матеріалах справи документів та доказів, при цьому враховує вимоги ст. 77 КАС України, згідно якої, у справах даної категорії обовязок доказування покладається на відповідача, якщо ним заперечується адміністративний позов.

Розглянувши пояснення позивача та дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення .

Судом встановлено, що 05.02.2017 року інспектором ВПДДЗ батальйону 3 Управління патрульної поліції в м. Львові лейтенантом поліції ОСОБА_2 складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 564804 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.6 ст. 121 , ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до даної постанови, ОСОБА_1 29.03.2017 року об 03 год. 10 хв. він, позивач, керував автомобілем марки Сітроен С5 державний номерний знак RJA63531 на Західному обході м. Львова 14 км+ 300 м із неосвітленим заднім номерним знаком та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документу на транспортний засіб, поліс обов"язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.9 ( в), 2.1. ( а), 2.1. (в), 2.1. ( г) ПДР України, тобто вчинив адміністративні правопорушення передбачені ч.6 ст. 121 , ч.1 ст. 126 КУпАП.

При цьому, у постанові дійсно не вказано ряд суттєвих обставин, на які покликається позивач, та які об"єктивно впливали на прийняте рішення.

Зокрема, судом приймаються доводи позивача щодо справності його транспортного засобу, що підтверджується копією документу на транспортний засіб серії DR/BAM № 2354814 із відміткою про проходження технічного огляду, а також наявністю в нього страхового полісу PL/37/0066221.

Відтак, суд враховуючи сукупність матеріалів справи та пояснення позивача, визнає дану постанову такою, що не відповідає вимогам ст. 283 КпАП України, у зв'язку з чим, така постанова відповідно до вимог ч. 3 ст. 293 КУпАП, підлягає скасуванню.

Так, стороною відповідача не надано суду будь - яких законодавчих чи нормативних документів, які б підтверджували, що інспектор батальйону №3 Управління патрульної поліції в м. Львові лейтенант поліції ОСОБА_2 наділений повноваженнями патрулювати у Львівській області на даній автодорозі , має право на складання постанов, у порядку, передбаченому ст. ст. 222, 283 КУпАП.

Постанова складена представником відповідача не відповідає вимогам ст.283 КУпАП , оскільки в ній не зазначено до якого органу належить посадова особа - інспектор поліції, що склав постанову, а батальйон №3 не є органом, а може бути тільки підрозділом; у постанові від 29.03.2017 року відсутній опис обставин, установлених при розгляді справи.

Згідно змісту постанови значиться, що розглядалися матеріали про адміністративне правопорушення, проте, які саме, у постанові не зазначено; покликання у постанові на ст. 33 КУпАП хоч і містяться, проте не враховані та не вмотивовані; зазначені у постанові фактичні обставини, які інспектор вважає встановленими, таким не відповідають; не враховано вимоги ст. 280 КУпАП; інспектором не розяснено ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, що підтверджується змістом постанови ; інспектором в супереч вимогам ст.ст. 255, 257 КУпАП не складено протокол, не зважаючи на заперечення водія своєї провини, а також не зазначено свідків події .

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КупАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення та слугує доказом. Разом з тим, в порушення норм КУпАП, такі дії інспектором виконані не були.

За даних обставин, суд приходить до висновку, що постанова підлягає скасуванню.

Приймаючи дане рішення , суд виходить виключно з норм національного законодавства та міжнародних договорів, що ратифіковані Україною .

Так, відповідно до норм статті 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративні правопорушення, поясненнями особи яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих , свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів при забезпеченні безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 даної норми закону, в адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності , покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проте в матеріалах справи відсутні докази спростування адміністративного позову, в розумінні ст. 251 КУпАП.

Згідно із ст.. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення , завданням адміністративного судочинства є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.. 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст.. 3 Конституції України, людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави.

Обовязок поважати права людини закріплений також у ст.. 1 « Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», яка ратифікована Україною 09 листопада 1995 року, а відтак підлягає виконанню державними органами України.

Визначаючи завдання адміністративного судочинства, законодавець у ст.. 2 КАС України зазначив, що таким завданням є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів державної влади , органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Разом з тим, суд вважає безпідставними позовні вимоги позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача, оскільки відповідно дост. 284 КУпАП, вирішення питання про закриття провадження у справі по адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Судові витрати належить стягнути із бюджетних асигнувань відповідача, відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 55 Конституції України,; ст.ст. 2, 5 - 9, 11, 71, ч. 2 ст. 77, 132, 139, 241-246, 251 КАС України, Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2015 від 08 квітня 2015 року -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Постанову серії АР № 564804 від 29 березня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 з накладенням штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять п"ять) грн., визнати протиправною та скасувати.

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути з бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь держави судові витрати з розгляду даної справи в сумі 640 (шістсот сорок) грн.. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку визначеному законом, протягом тридцяти днів з часу його проголошення через суд, що ухвалив рішення.

Суддя В. Кузь