Справа № 752/14678/17
Суддя: Ладиченко С. В.
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/752/94/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі: головуючого - судді Ладиченко С.В.

за участю секретаря - Мороз О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві з адміністративним позовом про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Позивач просить визнати протиправною відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 та зобов'язати відповідача вчинити дії щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії з урахуванням посадового окладу, окладу за спеціальне звання, надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення та премії за останні 24 календарні місяці служби.

У мотивування позовних вимог позивач посилається на те, що він з 1992 року по липень 1997 року проходив службу в органах внутрішніх справ, з липня 1997 року по січень 2003 року в органах податкової міліції ДПА України, з січня 2003 року по 06 листопада 2015 в органах внутрішніх справ, з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2016 року в органах поліції.

Згідно наказу Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» №198 о/с від 31.10.2016 р. позивач був звільнений зі служби в поліції за п.2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 31 жовтня 2016 року. Свідоцтвом про хворобу №380/3в від 27.10.2016 року позивачу встановлено діагноз та причинний зв'язок захворювання - пов'язане з проходженням служби в ОВС та встановлено третю групу інвалідності. З 01.11.2016 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» позивачу була призначена пенсія, виходячи з розміру грошового забезпечення встановленого ст. 43 Закону, в тому числі з додаткових видів грошового забезпечення. При обчисленні пенсії відповідач керувався п. 7 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 № 393, з урахуванням змін внесених постановою Кабінету Міністрів України №720 від 19.10.2016 (набрали чинності 26.10.2016 р. - день опублікування в Урядовому кур'єрі від 26.10.2016 р. №200), що призвело до звуження прав позивача, на які він сподівався перебуваючи на службі в поліції, зокрема, в період отримання захворювання та направлення на ВЛК 17.10.2016 року.

В січні 2017 року позивач звернувся до відповідача ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про перерахунок призначеної йому пенсії з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці роботи. ГУ ПФУ в м. Києві повідомило позивача листом від 01.02.2017 року №2354/03 про відсутність правових підстав для проведення перерахунку. Вказані дії ГУ ПФУ в м. Києві позивач вважає протиправними, відповідно звернувся до суду та просить відновити його права та зобов'язати відповідача вчинити дії щодо перерахунку призначеної йому пенсії з урахуванням посадового окладу, окладу за спеціальне звання, надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення та премії за останні 24 календарні місяці служби.

В судовому засіданні встановлено, що до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 про проведення судового засідання без участі позивача та його представника, та у якій вона позовні вимоги підтримала в повному обсягу.

Відповідач повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Неявка представника відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, суд перевіряє чи вчинені вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язати його вчинити певні дії.

Відповідно до ч.6. ст.245 КАС України у випадках, визначених у частинах третій - п'ятій цієї статті, суд може визначити відповідачу - суб'єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.

За змістом ст.19 Конституції України органи Державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач з 1992 року по липень 1997 року проходив службу в органах внутрішніх справ, з липня 1997 року по січень 2003 року в органах податкової міліції ДПА України, з січня 2003 року по 06 листопада 2015 в органах внутрішніх справ, з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2016 року в органах поліції. Згідно наказу Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» №198 о/с від 31.10.2016 р. позивач був звільнений зі служби в поліції за п. 2 (через хворобу) ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 31.10.2016 року.

Як вбачається з направлення для проходження військово-лікарської комісії, останнє видано 17.10.2017 року. Свідоцтвом про хворобу №380/3в від 27.10.2016 року позивачу встановлено діагноз та причинний зв'язок захворювання: пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Отже, перебуваючи на службі в органах внутрішніх справ, а в подальшому в органах поліції, позивач мав захворювання та «законне сподівання» на пенсію в розмірі, передбаченому законом, на день проходження служби. Як вбачається з довідки до акту огляду МСЕК серії АВ №0643506 позивачу встановлено третю групу інвалідності з 01.03.2017 року. Згідно довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0013699 ступінь втрати позивачем працездатності - 40% згідно ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».

З 01.11.2016 р. відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» позивачу призначена пенсія, виходячи з розміру грошового забезпечення встановленого ст. 43 Закону, в тому числі з додаткових видів грошового забезпечення.

Призначена пенсія обраховувалася у відповідності до п. 7 Постанови КМУ «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» №393 від 17.07.1992, з урахуванням змін внесених постановою КМУ №720 від 19.10.2016, а саме шляхом ділення загальної суми видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з 7 листопада 2015 р. на кількість таких місяців.

Даною нормою встановлено види грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія, а саме:

- з відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;

-щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Звернувшись до відповідача із заявою про перерахунок призначеної пенсії з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці роботи позивач отримав відмову у вигляді листа від 01.02.2017 року №2354/03.

Доказів добровільного перерахунку пенсії позивачу відповідачем не надано. Порушені внаслідок цього права позивача підлягають їх захисту судом.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, не надав доказів правомірності своїх дій .

Системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Згідно ч. 4 п. 7 Постанови КМУ №393, в редакції, що набрала чинності 26.10.2016 р., для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ і продовжують проходити службу на посадах поліцейських, у разі звільнення із служби після 7 листопада 2015 р., якщо в них немає 24 календарних місяці служби на посаді поліцейського, або які померли (загинули) в зазначений період (крім осіб, виплата грошового забезпечення яким проводилася на умовах і в порядку, визначених постановами Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2005 р. № 748 і від 9 березня 2006 р. № 268), середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з 7 листопада 2015 р. на кількість таких місяців. При цьому для поліцейських, звільнених у листопаді 2015 р., сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається на день звільнення із служби з розрахунку таких виплат за повний місяць.

Відповідно до п.7 Постанови КМУ «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» №393 від 17.07.1992 в попередній редакції, поліцейським при обчисленні пенсії враховувався посадовий оклад, оклад за спеціальне звання та надбавка за вислугу років на момент звернення, а додаткові види грошового забезпечення - за 24 календарні місяці.

За загальним правилом пункту 7 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» №393 від 17.07.1992 пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:

-відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;

-щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Постанова КМУ від 17.07.1992 №393 в новій редакції діє з 26.10.2016 р. Перебуваючи на службі в органах поліції, отримавши ряд захворювань в період служби в ОВС, будучи направленим на ВЛК 17.10.2016 р. позивач мав сподівання на отримання пенсії в майбутньому в належному розмірі, обчисленому у відповідності до п. 7 постанови КМУ від 17.07.1992 №393 в редакції, що діяла до 26.06.2016 р. з урахуванням посадового окладу, окладу за спеціальне звання, надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення та премії за останні 24 календарні місяці служби.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (ст. 22 Конституції України).

Згідно з Конституцією України та Законом України "Про міжнародні договори і угоди", чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

23.02.2006 року Верховна Рада України прийняла Закон України "Про виконання та застосування практики Європейського суду з прав людини". Згідно з цим законом, при розгляді справ судами України, Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) та практика Європейського суду з прав людини повинні використовуватися як джерела права. При цьому на законодавчому рівні діє принцип примату норм міжнародного права у випадку, якщо вони суперечать нормам національного законодавства України. Цей принцип застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою, зокрема, конвенційне поняття "майно" являє собою "існуюче майно" або засоби, включаючи право вимоги, відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності (справа "Ганс-Адам ІІ проти Німеччини", заява № 42527/98, рішення від 12.07.2001 року п. 83).

В справі "Будченко проти України" Суд нагадав, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

У справі "Суханов та Ільченко проти України" Суд, який є керівним у інтерпретації закону, відповідно до обставин справи з`ясував, що скарги мають бути розглянуті відповідно до 1 статті першого Протоколу, а саме: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Якщо у державі - учаснику існує законодавство, що передбачає виплати у вигляді пільг на соціальне забезпечення, незважаючи на те, чи виплачуються такі пільги за певних умов або у вигляді попередніх виплат, таке законодавство має розглядатись як таке, що формує майнове право, яке гарантується статтею 1 першого протоколу для осіб, які задовольняють його вимоги. Суд визначив, що заяву заявників із вимогою виплати доплати до пенсії, яку не оскаржує відповідач, необхідно розглядати у рамках 1 статті першого протоколу. Доплата до пенсії у даному випадку може розглядатись як "майно" у розумінні відповідного положення Протоколу. Суд нагадав, що за певних обставин "законні очікування" стосовно отримання "власності" можуть гарантуватись 1 статтею першого Протоколу. Суд також відзначив, що перша і найбільш важлива вимога 1 статті першого Протоколу полягає у тому, що будь-яке втручання органів влади у право мирно володіти своїм майном має бути законним, і переслідувати законну мету "в інтересах суспільства". Будь яке втручання має бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має бути досягнуто "справедливого співвідношення" між інтересами суспільства і вимогами щодо захисту прав людини.

Виходячи з того, що виключно законами України визначаються, зокрема, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, а також, з урахуванням того, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, позивач має право на перерахунок пенсії з підстав зазначених вище.

Станом на час розгляду справи судом, у матеріалах адміністративної справи відсутні докази здійснення перерахунку відповідачем пенсії.

Ст. 245 КАС України визначені повноваження суду при вирішенні справи. 1. При вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення зокрема про: 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідачем належними та допустимими доказами не доведено безпідставності вимог позивача та не наведено заперечень щодо перерахунку пенсії. А відтак суд погоджується з доводами позивача щодо перерахунку йому пенсії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність в матеріалах справи заперечень відповідача або будь-яких інших документів (доказів), які б спростовували доводи позивача, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, а тому сплачений позивачем судовий збір в розмірі 640, 00 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст. 19,46 Конституції України, ст.ст. 2,77,139,143,243-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у перерахунку пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати призначену, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, пенсію з урахуванням посадового окладу, окладу за спеціальне звання, надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення та премії за останні 24 календарні місяці служби.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 відшкодування витрат по сплаті судового збору 640 грн. за рахунок відповідних бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Київського апеляційного адміністративного суду через Голосіїіський районний суд м. Києва.

Дата складання повного судового рішення 29.01.2018 р.

Суддя: С.В. Ладиченко