Справа № 163/1937/17
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 рокуЛьвів№ 876/10875/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання Дідик Н.С.

позивача: не з'явився

відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м.Луцьку Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Любомльського районного суду Волинської області від 03 жовтня 2017 року (суддя Павлусь О.С., м.Любомль) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Луцьку Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

02 серпня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у м.Луцьку Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та просив скасувати постанову БР №770984 від 25 липня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності та провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 25 липня 2017 року інспектором Управління патрульної поліції в м. Луцьку Департаменту патрульної поліції НП України Стельмашуком Дмитром Віталійовичем винесено постанову серії БР №770984 на підставі якої його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень, за те, що він, будучи інструктором з навчальної їзди, допустив, щоб учень в порушення п.24.9 ПДР здійснив виїзд на а/д М07 Київ-Ковель-Ягодин 488 км.. Однак позивач вважає, що вказана постанова є незаконною, оскільки рух транспортним засобом здійснювався відповідно до погодженого маршруту №1. Позивач зазначає, що а/д М07 Київ-Ковель-Ягодин є автомобільною дорогою загального користування державного значення. Крім того, автомагістраль має бути позначена знаком 5.1 ПДР, однак такий знак на частині дороги, де ОСОБА_1 був зупинений працівником поліції, відсутній.

Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 03 жовтня 2017 року позов задоволено повністю. Скасовано постанову серії БР №770984, винесену 25 липня 2017 року інспектором Управління патрульної поліції в м. Луцьку Департаменту патрульної поліції НП України Стельмашуком Дмитром Віталійовичем, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач - Управління патрульної поліції у м.Луцьку Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, вважає дану постанову незаконною та необґрунтованою, постановленою з неповним з'ясуванням обставин справи, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зокрема зазначає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був здійснений з дотриманням законодавства, а дії поліцейського відповідали вимогам Закону України «Про національну поліцію», КУпАП та ПДР України. Апелянт зазначає, що під час зупинки транспортного засобу та відповідно з'ясування обставин по справі позивач окрім документів передбачених п.2.1 ПДР інспектору не пред'являв для ознайомлення , а тому інспектор виносив рішення по наявних матеріалах справи і з'ясованих обставинах. Будь яких клопотань про надання можливості надати документи заявлено не було, про схему маршруту інспектору стало відомо тільки з позовної заяви.

У відповідності до вимог статті 229 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 25 липня 2017 року інспектором управління патрульної поліції в м. Луцьку Департаменту патрульної поліції НП України Стельмашуком Дмитром Віталійовичем було винесено постанову серії БР №770984, якою ОСОБА_1, як інструктора навчального водіння на спеціально обладнаному транспортному засобі марки «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1, що порушив вимоги п.24.9 ПДР, якими забороняється навчання водінню транспортних засобів у житловій зоні, на дорогах для автомобілів та на автомагістралях, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн..

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що дії відповідача щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП є протиправними, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню. Оскільки, при винесенні оскаржуваної постанови не було з'ясовано всіх обставин, що мали значення для справи.

Суд апеляційної інстанції погоджується з зазначеними висновками та зазначає наступне.

Стаття 19 Конституції України зазначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до частини 2 статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Диспозиція частини 2 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а також порушення правил навчальної їзди.

Приписами пунктів 24.8 та 24.9 ПДР передбачено, що транспортні засоби (за винятком мотоциклів, мопедів та квадроциклів), на яких проводиться навчання, повинні мати розпізнавальні знаки «Учбовий транспортний засіб» відповідно до вимог підпункту «к» пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до наданого представником відповідача відеозапису з нагрудного відеореєстратора інспектора з місця адміністративного правопорушення від 25.07.2017 року, вбачається, що в ньому не зафіксовано моменту зупинки транспортного засобу марки «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням учня, а також не зафіксовано обставин дачі пояснень ОСОБА_1, чи відмову останнього від їх дачі.

Колегія судді вважає необґрунтованим посилання апелянта на ту обставину, що позивач при розгляді адміністративної справи крім документів, передбачених п. 2.1 ПДР не пред'являв для ознайомлення жодних документів, про схеми маршруту інспектору відомо не було, відтак останній виносив рішення по наявних матеріалах і з'ясованих обставинах, оскільки а/д М07 Київ-Вовель-Ягодин є міжнародною автомобільною дорогою.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.24.9 ПДР слідує, що забороняється навчання водінню транспортних засобів у житловій зоні, на дорогах для автомобілів та на автомагістралях. Перелік доріг, на яких дозволяється навчання водінню транспортних засобів, погоджується з уповноваженим підрозділом Національної поліції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно постанови КМУ від 16 вересня 2015 року №712 «Про затвердження переліку автомобільних доріг загального користування», а/д М07 Київ-Ковель-Ягодин (на м. Люблін) є автомобільною дорогою загального користування державного значення. ( а.с 31-33)

Як вбачається з наданого Регіональним сервісним центром МВС у Волинській області, 15 липня 2016 року заступником начальника-начальником відділу управління превентивної діяльності ГУНП у Волинській області Бондаруком А.І. було погоджено маршрут №1, категорія «В». З останнього слідує, що рух дозволено зокрема і на частині а/д М07 Київ-Ковель-Ягодин. (а.с. 24-28).

Вказаний маршрут призначений для керування транспортним засобом, саме категорії «В», а термін дії акредитації Любомльського РСТК ТСОУ складає з 05 серпня 2016 року до 04 серпня 2021 року.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КпАП України. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення (в тому числі й адміністративне) не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час розгляду даної справи судами попередніх інстанцій) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас згідно з частинами першою, другою, четвертою та п'ятою ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час перегляду оскаржуваного судового рішення в апеляційному порядку) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Отже, доводи апелянта не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Відповідно до частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, постанови суду першої інстанції без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм процесуального права, тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 271, 229, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 322, 325 КАС України, суд, -

П О СТ А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції Національної поліції України без задоволення, а постанову Любомльського районного суду Волинської області від 03 жовтня 2017 року у справі №163/1937/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає. (стаття 272 КАС).

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді В. В. Гуляк
Р. Й. Коваль
Повне судове рішення складено 05.02.2018 року.