Справа № 820/11616/13-а
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2018 Київ К/9901/3123/18 820/11616/13-а
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Міністерства доходів і зборів України

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2014 (судді Білова О.В., Мар'єнко Л.М., Мельникова Р.В.)

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2014 (судді Присяжнюк О.В., Русанова В.Б., Курило Л.В.)

по справі № 820/11616/13-а

за позовом Публічного акціонерного товариства «Швейна фабрика ім. Тінякова»

до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

та Міністерства доходів і зборів України

про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року Публічне акціонерне товариство «Швейна фабрика ім. Тінякова» (далі - позивач, ПАТ«Швейна фабрика ім. Тінякова») звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області (далі - відповідач 1, Західна ОДПІ м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області) та Міністерства доходів і зборів України (далі - відповідач 2), в якому просив суд визнати протиправними дії (бездіяльність) Міністерства доходів і зборів України та Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківської області щодо відмови у реєстрації розрахунку коригування кількісних та вартісних показників за № 127 від 31 жовтня 2013 р. до податкової накладної № 40 від 30 січня 2009 р., як електронного документу для внесення до Єдиного реєстру податкових накладних, скасувати рішення про неприйняття розрахунку коригування кількісних та вартісних показників за № 127 від 31 жовтня 2013 р. до податкової накладної № 40 від 30 січня 2009 р. та визнати зазначений розрахунок зареєстрованим датою (операційним днем) направлення його для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2014, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2014, адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними дії Міністерства доходів і зборів України щодо відмови у реєстрації розрахунку коригування кількісних та вартісних показників за № 127 від 31.10.2013 р. до податкової накладної № 40 від 30.01.2009 р., як електронного документу для внесення до Єдиного реєстру податкових накладних; визнано розрахунок коригування кількісних та вартісних показників № 127 від 31.10.2013 р. до податкової накладної № 40 від 30.01.2009 р. зареєстрованим датою (операційним днем) направлення його для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних - 11.11.2014 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач 2 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2014 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2014 і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач процесуальним правом надати письмові заперечення не скористався, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2018 касаційну скаргу разом з матеріалами справи було передано судді-доповідачу Васильєвій І.А. та визначено склад колегії суддів, до якої також входять судді: Пасічник С.С. та Юрченко В.П.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що згідно положень пункту 102.5 статті 102 Податкового кодексу України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування. Відтак, після спливу 1095 днів платник не може застосувати положення пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України і відкоригувати відповідні податкові зобов'язання з ПДВ. Крім того, основна квитанція у реєстрі накладних не зареєстрована, що також є підставою для відмови у реєстрації розрахунку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 26.01.2009 позивачем було укладено договорі купівлі-продажу № 26/01 з АТ «У.П.Е.К.».

Відповідно до умов договору продавець, ПАТ «Фабрика імені. Тінякова», зобов'язується передати у власність покупця, АТ «У.П.Е.К.» на умовах самовивозу товар, а АТ «У.П.Е.К.» приймати товар та здійснювати розрахунки у термін, визначений договором.

Сторонами було підписано Специфікацію № 1 від 29.01.2009, в якій визначено асортимент, кількість та ціна товару.

На виконання умов договору АТ «У.П.Е.К.» здійснив попередню оплату 30.01.2009 у розмірі 2 300 000 грн., що підтверджується випискою по рахунку.

За правилом «першої події» по даті отримання авансового платежу позивачем було виписано податкову накладну № 40 від 30.01.2009 на суму 2 300 000 грн. в т.ч. ПДВ 383 333,33 грн.

Позивачем було здійснено часткову поставку товару за специфікацією № 1 на суму 1 040 754,85 грн., що підтверджується видатковими накладними від 06.10.2011 р. на суму 546 203,59 грн., від 07.10.2011 р. на суму 310 817,66 грн., від 29.02.2012 р. на суму 183 733, 6 грн.

30.10.2013 сторонами договору підписано додаткову угоду, відповідно до якої сторони погодили розірвання договору датою підписання такої додаткової угоди та домовилися про повернення попередньої оплати в частині непоставленого товару в сумі 1 259 245,15 грн.

В зв'язку з чим, позивачем виписано розрахунок № 127 від 31.10.2013 коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної, який направлено засобами телекомунікаційного зв'язку в електронному вигляді для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Враховуюче те, що податкова накладна № 40 від 30.01.2009 не була зареєстрована в єдиному реєстрі податкових накладних (на час ії видання цього не вимагалось), позивач надіслав засобами телекомунікаційного зв'язку в електронному вигляді вказану накладну для реєстрації в єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно квитанції № 1 від 11.11.2013 позивач отримав відмову в реєстрації податкової накладної № 40 від 30.01.2009 з поміткою, що звітність за 2009 вже не приймається.

Згідно електронної квитанції № 1 від 11.11.2013, розрахунок № 127 від 31.10.2013 коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної № 40 від 30.01.2009 не прийнято Міністерством доходів і зборів в зв'язку з тим, що в реєстрі відсутня податкова накладна № 40 від 30.01.2009.

Суди першої та апеляційної інстанцій вирішуючи спір по суті та частково задовольняючи позовні вимоги, з висновками яких погоджується колегія суддів касаційної інстанції, виходили з наступних мотивів.

Згідно норм пункту 11 підрозділу 2 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, до податкових накладних запроваджена реєстрація в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Абзацами 1,3 пункту 3 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 р. № 1246, передбачено: - якщо продавець складає розрахунок коригування до податкової накладної, що підлягає реєстрації, до Реєстру в обов'язковому порядку вносяться також відомості, що містяться у такому розрахунку; - розрахунок коригування податкової накладної, відомості якої не внесено до Реєстру, реєструється після реєстрації такої накладної незалежно від дати її складення.

Згідно пункту 3 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних даний розрахунок коригування податкової накладної, відомості якої не внесено до Реєстру, реєструється після реєстрації такої накладної незалежно від дати її складення.

Приписами пункту 9 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, встановлений вичерпний перелік причин відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації, а саме: 1) наявність помилок; 2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; 3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами.

Так, згідно статті 192 Податкового кодексу України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

Якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку; б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв'язку з отриманням таких товарів/послуг.

Виходячи з положень вище зазначених правових норм, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що норми податкового законодавства не передбачають обмежень у часі з огляду на час проведення попередньої оплати, а саме не обмежують позивача провести відповідне коригування сум податкових зобов'язань та надіслання отримувачу розрахунку коригування податку, а також відображення у складі податкової декларації за звітний податковий період у порядку, визначеному центральним органом державної податкової служби результатів перерахунку податкових зобов'язань і податкового кредиту. Крім того, на дату складення податкової накладної № 40 від 30.01.2009 законодавством не встановлювалося порядку реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. При цьому, відсутність на момент складення податкової накладної порядку реєстрації таких накладних в реєстрі не позбавляє права платника податку на реєстрацію розрахунку коригування кількісних та вартісних показників.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень, судами першої та апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтовані рішення, в яких повно відображені обставини, що мають значення для справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

Керуючись статтями 243, 246, 250, 341, 343, 349, 350 , 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Міністерства доходів і зборів України залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2014 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2014 у справі № 820/11616/13-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис) І.А. Васильєва
Судді: (підпис) С.С. Пасічник
(підпис) В.П. Юрченко
З оригіналом згідно