Справа № 826/5646/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 лютого 2018 року № 826/5646/17

Окружний адміністративний суд міста Києва під головуванням судді Келеберди В.І. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві про стягнення пені.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» (далі - Товариство) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач 1), та просить стягнути пеню у розмірі 778 821, 74 грн., нараховану на суму заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за період з 17 липня 2014 року по 25 квітня 2017 року.

Під час розгляду справи протокольною ухвалою від 22 червня 2017 року статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві (далі - відповідач 2), змінено на співвідповідача.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 20 травня 2014 року Товариство подало до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві в електронній формі податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2014 року, заявивши 1 219 569, 00 грн. як суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню, а також заяву про повернення суми бюджетного відшкодування з відповідним розрахунком.

Відповідачем 2 в період з 23 червня по 05 липня 2014 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства щодо правомірності бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за квітень 2014 року, за результатами якої складено Акт № 3799/26-53-15-01/30579869 від 04 липня 2014 року.

На підставі зазначеного Акту податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 22 липня 2014 року про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 101 132, 00 грн. Щодо решти суми ПДВ у розмірі 1 118 437, 00 грн. податковий орган порушень не встановив та не прийняв щодо зазначеної суми жодних податкових повідомлень рішень.

У подальшому податкове повідомлення-рішення від 22 липня 2014 року було визнано протиправним та скасовано постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2014 року у справі № 826/11379/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року.

Посилаючись на те, що перевірка достовірності декларування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість була закінчена 04 липня 2014 року, тому податковий орган повинен був відповідно до статті 200 Податкового кодексу України подати до органу Державної казначейської служби України до 09 липня 2014 року висновок із зазначенням суми ПДВ у розмірі 1 118 437, 00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету, але цього обов'язку не виконав, позивач звертається до суду із даним позовом та надає розрахунок пені у розмірі 778 821, 74 грн., яку просить стягнути з відповідачів.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити.

Представник відповідача 1 проти позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях, що приєднані до матеріалів справи.

Представник відповідача 2 свого представника в судове засідання не направив, письмових заперечень не подав.

З огляду на викладене, з урахуванням відсутності заперечень з боку представників позивача та відповідача 1, розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі положень частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вчинення процесуальної дії).

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України та викладено його у новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України у новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши у порядку письмового провадження належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 20 травня 2014 року позивачем в електронній формі подано до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2014 року та зазначено 1 219 569, 00 грн. як суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню. Також подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування з відповідним розрахунком.

Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві в період з 23 червня по 05 липня 2014 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства щодо правомірності бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за квітень 2014 року, за результатами якої складено Акт № 3799/26-53-15-01/30579869 від 04 липня 2014 року, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення № від 22 липня 2014 року про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 101 132, 00 грн. Стосовно решти суми ПДВ у розмірі 1 118 437, 00 грн. податковий орган порушень не встановив та не прийняв щодо зазначеної суми жодних податкових повідомлень-рішень.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2014 року у справі № 826/11379/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року, податкове повідомлення-рішення від 22 липня 2014 року було визнано протиправним та скасовано.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 28 жовтня 2015 року у зазначеній справі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2014 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову ТОВ «Аскоп-Україна» до ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, Головного управління ДФС України у м. Києві про стягнення з Державного бюджету на користь Товариства суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1 118 437, 00 грн. та у відповідній частині прийнято нову постанову, якою адміністративний позов Товариства задоволено, стягнуто з Державного бюджету України через ГУ ДФС України в м. Києві на користь Товариства суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1 118 437, 00 грн. В решті постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 31 травня 2016 року у зазначеній справі скасовано постанову Вищого адміністративного суду України від 28 жовтня 2015 року в частині стягнення з Державного бюджету України через Головне управління ДКСУ у м. Києві бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість у розмірі 1 118 437 грн. та ухвалено в цій частині нове судове рішення, відповідно до якого зобов'язано Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві прийняти висновок із зазначенням суми бюджетної заборгованості з податку на додану вартість та подати його Головному управлінню ДКСУ у м. Києві. У решті рішення суду касаційної інстанції залишено без змін.

За постановою Верховного Суду України від 31 травня 2016 року у даній справі видано виконавчий лист від 14 липня 2016 року.

Виходячи з пояснень представника відповідача 1 та письмових заперечень, доданих до матеріалів справи, висновки щодо суми відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» податку на додану вартість на загальну суму 1 219 569, 00 грн. (1 118 437, 00 грн. + 101 132, 00 грн.) за квітень 2014 року від ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві не надходили.

Посилаючись на відсутність підстав для невідшкодування суми податку на додану вартість у загальній сумі 1 219 569, 00 грн. та наявність підстав для стягнення з Державного бюджету України пені у сумі 778 821, 74 грн., позивач звертається до суду з даним позовом.

Оцінивши наявні документи в матеріалах справи, з урахуванням пояснень представника позивача та заперечень представника відповідача 1, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому та об'єктивному досліджені доказів дійшов до наступних висновків.

Відповідно до приписів підпунктів 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (пункт 200.1 статті 200 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

А) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200.1.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

Б) або підлягає бюджетному відшкодування за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальником таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 200 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

В) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового періоду).

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. У такій заяві платник податку зазначає про його відповідність або невідповідність критеріям, визначеним пунктом 200.19 цієї статті (пункт 200.7 статті 200 Податкового кодексу України).

До податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону (пункт 200.8 статті 200 Податкового кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем виконано вищенаведені умови пунктів 200.7 - 200.8 статті 200 Податкового кодексу України.

Згідно пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

При цьому, згідно пункту 200.11 статті 200 Податкового кодексу України за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Відповідно до пунктів 200.12 та 200.13 статті 200 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний у п'ятнадцятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену у ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Згідно з пунктами 6, 7, 9 Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 39 від 17 січня 2011 року, у разі коли за результатами проведення перевірок платника податку з урахуванням вимог статей 73 і 83 Податкового кодексу України підтверджено достовірність нарахованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, орган державної податкової служби складає висновок про суми відшкодування податку на додану вартість, в якому зазначає суму, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету.

Орган державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку зобов'язаний подати органові державної казначейської служби висновок протягом: трьох робочих днів після закінчення камеральної перевірки податкової декларації платника податку, який має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п'яти робочих днів після закінчення перевірки платника податку, який не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

На підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку, протягом: трьох операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п'яти операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Як вже зазначалося раніше, судовими рішеннями першої, апеляційної та касаційної інстанцій встановлені обставини наявності підстав для прийняття Державною податковою інспекцію у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві висновку із зазначенням суми бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, яка підлягає відшкодуванню ТОВ «Аскоп-Україна», та зобов'язано подати такий висновок до Головного управління ДКСУ у м. Києві.

Разом з тим, судом встановлено, що висновків щодо суми відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» податку на додану вартість на загальну суму 1 219 569, 00 грн. за квітень 2014 року від ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві станом на день звернення позивача до суду та протягом розгляду даної справи до Головного управління ДКСУ у м. Києві не надходили.

Отже, позивачем виконано умови пунктів 200.7 - 200.8 статті 200 Податкового кодексу України, проте податковим органом висновку до Головного управління ДКСУ у м. Києві не подано, що призвело до неодержання позивачем коштів з бюджету у встановлені строки.

Відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Враховуючи те, що перевірка достовірності декларування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість була закінчена 04 липня 2014 року, податковий орган мав відповідно до статті 200 Податкового кодексу України подати до органу Державної казначейської служби України до 09 липня 2014 року висновок із зазначенням суми ПДВ, що підлягає відшкодуванню з бюджету, а орган Державної казначейської служби України - перерахувати такі кошти позивачу до 16 липня 2014 року.

Розраховуючи суму пені, що підлягає стягненню з бюджету на користь ТОВ «Аскоп-Україна», суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до постанов Національного банку України у період з 17 липня 2014 року по 25 квітня 2017 року облікова ставка НБУ змінювалася та становила такі розміри:

- З 17 липня 2014 року по 12 листопада 2014 року - 12,5%

- З 13 листопада 2014 року по 29 грудня 2014 року - 14%

- З 30 грудня 2014 року по 05 лютого 2015 року - 14%

- З 06 лютого 2015 року - по 03 березня 2015 року - 19,5%

- 04 березня 2015 року по 27 серпня 2015 року - 30%

- З 28 серпня 2015 року по 24 вересня 2015 року - 27%

- З 25 вересня 2015 року по 21 квітня 2016 року - 22%

- З 22 квітня 2016 року по 26 травня 2016 року - 19%

- З 27 травня 2016 року по 23 червня 2016 року - 18%

- З 24 червня 2016 року по 28 липня 2016 року - 16,5%

- З 29 липня 2016 року по 15 вересня 2016 року - 15,5%

- З 16 вересня 2016 року по 27 жовтня 2016 року - 15%

- З 28 жовтня 2016 року по 13 квітня 2017 року - 14%

- З 14 квітня 2017 року по 25 квітня 2017 року - 13%.

Відповідно, використовуючи формулу нарахування пені: облікова ставка НБУ х 120% /365 днів, сума пені, що підлягає нарахуванню за вказаний період складає загалом 778 821, 74 грн.

Таким чином, наданий позивачем розрахунок пені, що підлягає стягненню з бюджету на користь ТОВ «Аскоп-Україна», відповідає вимогам пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, документально підтвердженими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9, статей 73, 74, 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» пеню у розмірі 778 821, 74 грн. (сімсот сімдесят вісім тисяч вісімсот двадцять одна грн. 74 коп.), нараховану на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за період з 17 липня 2014 року по 25 квітня 2017 року.

3.Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 11 682, 33 грн. (одинадцять тисяч шістсот вісімдесят дві грн. 33 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда