Справа № 813/4529/17
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

№813/4529/17

01 лютого 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Ванчак М.Л.,

представника позивача Андрухів Ю.О.,

представника відповідача Мартинишин І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення податку з доходів фізичних осіб, утриманого при звільненні з військової служби з нарахованої компенсації за недоотримання речового майна, як компенсацію за неотримане речове забезпечення, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення податку з доходів фізичних осіб та військового збору, утриманих при звільненні з військової служби з нарахованої компенсації за недоотримання речового майна, як компенсацію за неотримане речове забезпечення.

Ухвалою суду від 08.12.2017 року у даній адміністративній справі було відкрито провадження.

У судовому засіданні 01.02.2018 року судом було прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог. Так, згідно заяви про зменшення позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача в його користь 4 655,46 грн. податку з доходів фізичних осіб, утриманого при звільненні з військової служби з нарахованої компенсації за недоотримання речового майна, як компенсацію за неотримане речове забезпечення.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує не проведенням виплати з компенсації втрат з податку на доходи з фізичних осіб, утриманого при його звільненні з військової служби із нарахованої компенсації за недоотримане речове майно. Позивач у позові наголошує, на тому, що згідно норм ПК України, суми податку на доходи з фізичних осіб, що утримуються з грошових виплат військовослужбовців спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян. Однак, всупереч наведеному законодавчому положенню компенсація утриманих податків здійснена йому не була, а тому просить про її стягнення в судовому порядку.

У судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача позов не визнала, просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, що зазначені у письмових запереченнях проти позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Позивач проходив військову службу за контрактом з 11.04.2011 року по 04.04.2017 року у Військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 31.03.2017 року №20-РС старшого солдата ОСОБА_1 звільнено у запас, відповідно до ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог підп.«і» п.1 ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту.

Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.04.2017 року №80, позивача було виключено із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та направлено для зарахування на облік до Мостиського РВК Львівської області.

Судом з`ясовано, що позивач 04.04.2017 року звертався із заявою до командира Військової частини НОМЕР_1 про видачу довідки на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно за період служби.

При цьому, 12.04.2017 року на адресу позивача було надіслано довідку №350/486/1/193/5 від 10.04.2017 року про вартість речового майна, що належить до видачі старшому солдату ОСОБА_1 .

У подальшому - 31.07.2017 року, позивач, як встановлено судом, звертався із заявою до відповідача про перерахування суми грошової компенсації за неотримане речове майно на його картковий рахунок, що відкритий у ПАТ «Приватбанк».

Матеріалами справи стверджується, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2017 року №366 «Про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно військовослужбовцям офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу Військової частини НОМЕР_1 » позивачу виплачено грошову компенсацію за речове майно із відрахуванням податку на доходи фізичних осіб і військового збору.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Частиною 1 статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального звязку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, який визначає механізм такої виплати (далі - Порядок №178).

Згідно з пунктами 2 - 5 Порядку №178, виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, Міністерством внутрішніх справ, Головним управлінням Національної гвардії, Служби безпеки України, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзвязку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станам на 1 січня поточного року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 .01.2004 року №44 (у редакції постанови КМУ від 31.05.2017 року №375) затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації суми податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу.

Відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження

служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» (п.3).

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення (п.5).

Вказані положення кореспондуються з пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України, де зазначено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

З аналізу зазначених положень вбачається, що Податковий кодекс України не містить вичерпного переліку сум допомог, компенсацій, які не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Тобто, така компенсація здійснюється у розмірі фактично сплаченого податку на доходи фізичних осіб, що утримується з доходів такої категорії громадян, та в межах видатків на грошове забезпечення, передбачених основними розпорядниками коштів у Державному бюджеті України.

В силу частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України).

Згідно з пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Таким чином, на день виключення зі списків особового складу військової частини звільненому з військової служби військовослужбовцю має бути виплачено грошове забезпечення.

У даному ж випадку, наказ про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно був виданий 01.08.2017 року, в той час як зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення ОСОБА_1 було виключено з 04.04.2017 року, згідно наказу №80 від 04.04.2017 року.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», до складу грошового забезпечення, зокрема, входять одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За змістом частини сьомої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року №2464-VI, перелік видів виплат, на які не нараховується єдиний внесок, затверджується Кабінетом Міністрів України. У Переліку видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 грудня 2010 року №1170, прямо зазначено, що не нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зокрема, на одноразову допомогу військовослужбовцям при звільненні з військової служби.

Проаналізувавши норми законодаства судом встановлено, що компенсація вартості за неотримане речове майно за своєю природою не є винагородою за виконання обовязку несення служби та не включаються до складу грошового забезпечення військовослужбовця, відповідно, сума компенсації не підлягає оподаткуванню.

Посилання відповідача на те, що на час виплати компенсації за неотримане речове майно позивач не виконував обов`язки військової служби, тобто не мав статусу військовослужбовця, а відтак підстави для неутримання з нього єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відсутні, є необґрунтованими, оскільки несвоєчасна виплата грошового забезпечення (не в день виключення зі списків особового складу і проведення розрахунку) сталася з вини самого відповідача, а тому позивач не може бути позбавлений права на компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб.

В контексті наведеного, суд також зауважує, що Військовою частиною видано довідку на одержання грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі, та як вже зазначалось вище, на її підставі видано наказ від 04.04.2017 року №80, яким ОСОБА_1 визначена сума грошової компенсації за не отримане речове майно при звільненні, проте така компенсація позивачу у повному обсязі не була виплачена.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За наведених обставин та з метою відновлення порушених прав позивача, що відбулось внаслідок недофінансування відповідачем, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 4 655,46 грн. податку з доходів фізичних осіб, утриманого при звільненні з військової служби з нарахованої компенсації за недоотримання речового майна, як компенсацію за неотримане речове забезпечення.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо судових витрат, то судом питання щодо їх розподілу не вирішується, оскільки позивач, відповідно до положень частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору і такий ним не сплачувався.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :
Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 4 655 (чотири тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) грн. 46 коп. податку з доходів фізичних осіб, утриманого при звільненні з військової служби з нарахованої компенсації за недоотримання речового майна, як компенсацію за неотримане речове забезпечення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або за умови розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сподарик Н.І.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 07 лютого 2018 року.