Справа № 818/1967/17
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2018-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2018 р. Справа №818/1967/17
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Соп'яненка О.В.,
за участю секретаря судового засідання - Усенко І.М.,
представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 К" до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов'язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку підприємства з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.10.2016 по 31.12.2016. За наслідками перевірки винесено податкове повідомлення-рішення, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств, застосовано штрафні санкції. Визначена сума оплачена позивачем. З рішенням відповідача не погоджується. Вважає, його протиправним.
Відповідно до акту перевірки відповідач вважає, що позивач занижено дохід від усіх видів діяльності на 602 061 грн. Сам акт перевірки в цій частині містить суперечності. Зазначено, що таке заниження на вказану суму не призвело до збільшення суми податкового зобов'язання з податку на прибуток. Разом з тим, ця сума включена відповідачем до загальної суми, з якої проведено донарахування податку на прибуток.
В акті перевірки відповідачем зроблено висновок про завищення позивачем собівартості реалізованої продукції за рахунок невірного розрахунку середнього відсотку торговельної націнки. Вважає такі висновки невірними, а збільшення об'єкту оподаткування на 2 717 333 грн. безпідставним. Собівартість реалізованих товарів визначається за Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку та може розраховуватися за різними методами. Враховуючи вид діяльності позивача, велику кількість товарів змінної номенклатури, собівартість визначається за середнім відсотком торговельної націнки товарів. Визначена за таким методом торговельна націнка на реалізовані позивачем товари становить за 2016 рік 59 132 131,79 грн. Позивачем же в звіті про фінансові результати націнка визначена на рівні 56 798 000 грн., що на 2 334 131,79 грн. менша від розрахункової, тобто позивачем було занижено собівартість товарів, а не завищено, як вказав відповідач в акті.
В ході перевірки відповідачем зроблено висновок про заниження на 672 880 грн. доходів по операціях з надання в суборенду приміщень за рахунок недоотримання компенсації витрат на електропостачання та на утримання споруд, що передаються в суборенду. При цьому відповідачем ні в акті перевірки, ні в додатках до акту не наведено алгоритму розподілу витрат на утримання споруд та електрозабезпечення між позивачем та суборендарями. Також не зазначено норми права, яка передбачає обов'язок включення до договору суборенди приміщень умови відшкодування витрат на утримання споруди та електрозабезпечення.
Не погодившись з наведеними розрахунками та висновками акту перевірки, позивач звернувся до судового експерта, яким проведено експертне економічне дослідження з питань документального підтвердження висновків акту перевірки про заниження ТОВ ОСОБА_3 К показників об'єкту оподаткування податком на прибуток за 2016 рік. Висновками експерта не підтверджуються висновки відповідача, викладені в акті перевірки та підтверджуються заперечення на акт перевірки, подані позивачем. Відповідно до КАС України висновок експерта є джерелом доказів при розгляді адміністративної справи, а відповідачем на підтвердження висновків не наведено ніяких доказів та розрахунків.
Просять визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.05.2017, яким збільшено зобов'язання з податку на прибуток, застосовано штрафні (фінансові) санкції. У зв'язку зі сплатою товариством безпідставно визначеного податкового зобов'язання просять зобов'язати відповідача надати органу Казначейства висновок про повернення 1 077 913 грн. з державного бюджету.
В судовому засіданні представники позивача позов підтримали із зазначених підстав. Пояснили, що відповідачем не зазначено в акті перевірки та при розгляді заперечень за якою саме методикою та на підставі яких вихідних даних проводився розрахунок собівартості товарів, реалізованих позивачем, яким чином проводився розподіл витрат на оплату послуг з електропостачання та утримання приміщень і прибудинкових територій. Висновки є необґрунтованими, а акт перевірки має суперечності.
Представник відповідача позов не визнав. Пояснив, що в ході перевірки встановлено ряд порушень податкового законодавства, вчинених позивачем. ТОВ ОСОБА_3 К використовує для господарської діяльності на умовах оренди приміщення. За договорами з постачальниками послуг оплачує використану електроенергію та витрати на утримання будівель і прибудинкової території. Частину орендованих приміщень передало в користування на умовах суборенди. Витрати на електрозабезпечення та утримання переданих в суборенду приміщень не відшкодовувалися, а орендна плата не включає відшкодування таких витрат. Витрати, понесені позивачем та не відшкодовані суборендарями за 2016 рік становлять 672 880 грн.
В ході перевірки встановлено завищення собівартості реалізованої позивачем продукції за 2016 рік на 2 717 333 грн. за рахунок невірного визначення середньої торговельної націнки. За даними перевірки сума продажної (роздрібної) вартості товарів, отриманих у 2016 році становить 99 084 084грн. , залишок торговельної націнки на початок звітного періоду становив 28 869 600 грн. Середній відсоток торговельної націнки за 2016 рік становить 29,17%. При розрахунку націнки позивачем враховувалась вартість товарів з урахуванням акцизного податку. За мінусом податку вартість реалізованих товарів становить 76 363 551 грн., а сума націнки 22282884. При перевірці бухгалтерського обліку та програми 1С Бухгалтерія встановлено, що собівартість товарів підтверджується на 54 080 667 грн., а не на 57 957 120 грн., як відображено позивачем. Просить в задоволенні позову відмовити.
З акту перевірки вбачається, що відповідачем зроблено висновок про порушення позивачем вимог п.44.1, 44.2 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, що призвело до заниження суми доходів від усіх видів діяльності по декларації з податку на прибуток за 2016 рік на суму 602 061 грн. Порушення відбулось у зв'язку з неправильним відображенням товариством у звітності фінансового результату діяльності. Показники отриманого доходу перевірені за первинними документами.
Відповідно до п.п. 44.1, 44.2 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об'єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності. Юридичні особи - платники єдиного податку, які відповідають критеріям, визначеним підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, ведуть спрощений бухгалтерський облік доходів та витрат з метою обрахунку об'єкта оподаткування за методикою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Відповідно до п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Вказуючи на вчинення позивачем порушень наведених пунктів ПК України, відповідач не зазначає, в чому саме такі порушення полягали та якими доказами підтверджується їх вчинення. Крім того, сам відповідач в акті перевірки зазначає, що дане порушення податкового обліку не призвело до збільшення суми податкового зобов'язання з податку на прибуток, оскільки задекларований позивачем в декларації об'єкт оподаткування податком на прибуток відповідає об'єкту оподаткування, визначеному відповідно до вимог національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку (т. 1 а.с. 21). Разом з тим, відповідач включає зазначену вище суму в 602 061 грн. до загальної суми заниженого доходу, з якого визначає податкове зобов'язання та штрафну (фінансову) санкцію в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні. При розгляді справи судом будь-яке обґрунтування таких дій та доказів, які б підтверджували їх правомірність, відповідачем не надано.
Судом встановлено, що в періоді, який перевірявся, позивач використовував на умовах оренди нежитлові приміщення для здійснення роздрібної торгівлі. Частину приміщень, що ним не використовувалась, передав в користування іншим суб'єктам на умовах суборенди (т.1 а.с. 154-175, 199-207, 215-225, т.2 а.с. 47-112). При цьому позивач за окремими договорами оплачував використану електроенергію, надані послуги з теплозабезпечення та з утримання прибудинкової території, що підтверджується наданими актами приймання виконаних робіт та платіжними дорученнями (т. 1 а.с. 178-198, 208-214, 226-237 , т. 2 а.с. 113-117).
За умовами договорів суборенди орендна плата складається з плати за користування площею об'єкту оренди та суми на відшкодування вартості комунальних послуг (електропостачання, теплопостачання, постачання води та відведення стоків, тощо). При цьому умовами договору його сторонами не визначено розмір плати за одиницю площі, а також порядок розрахунку та оплати суми компенсації комунальних послуг. Розмір плати визначається єдиною сумою за весь об'єкт суборенди. Виходячи з наведених умов договорів, суд погоджується з твердженням позивача, що крім зазначеної в договорі суми суборендатори не зобов'язані були додатково відшкодовувати позивачу частину понесених ним витрат на оплату комунальних послуг. Відповідачем не подано ніяких доказів отримання позивачем, або набуття права на отримання коштів в розмірі більшому, ніж передбачено умовами договорів. За таких обставин суд вважає, що відповідачем не доведено заниження позивачем в 2016 році доходів від передачі приміщень в суборенду за рахунок недоотримання коштів на відшкодування витрат по оплаті комунальних послуг.
В ході перевірки відповідачем зроблено висновок про завищення позивачем собівартості реалізованих товарів за рахунок завищення торговельної націнки.
Відповідно до ст. 134 п. 134.1 п.п. 134.1.1 ПК об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
Як встановлено в ході перевірки відповідачем та підтверджено в судовому засіданні позивачем, у зв'язку з великою кількість товарів змінної номенклатури, собівартість визначалась за методом ціна продажу.
Відповідно до п. 22 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 Запаси, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 246 від 20.10.1999, оцінка за цінами продажу заснована на застосуванні підприємствами роздрібної торгівлі середнього проценту торговельної націнки товарів. Цей метод можуть застосовувати (якщо інші методи оцінки вибуття запасів не виправдані) підприємства, що мають значну і змінну номенклатуру товарів з приблизно однаковим рівнем торговельної націнки. Собівартість реалізованих товарів визначається як різниця між продажною (роздрібною) вартістю реалізованих товарів і сумою торговельної націнки на ці товари. Сума торговельної націнки на реалізовані товари визначається як добуток продажної (роздрібної) вартості реалізованих товарів і середнього відсотку торговельної націнки. Середній відсоток торговельної націнки визначається діленням суми залишку торговельних націнок на початок звітного місяця і торговельних націнок у продажній вартості одержаних у звітному місяці товарів на суму продажної (роздрібної) вартості залишку товарів на початок звітного місяця та продажної (роздрібної) вартості одержаних у звітному місяці товарів.
За твердженням позивача при проведенні перевірки відповідачем не вірно було визначено вартість реалізованих товариством товарів. Позивач здійснює торгівлю підакцизними товарами, операції відбуваються виключно з використанням реєстратора розрахункових операцій. Відомості про операції, зафіксовані реєстратором, мались і в розпорядженні відповідача.
Відповідно до звітів реєстратора загальна сума доходу за 2016 рік становить 79 423 494 грн. Дохід без врахування непрямих податків становить 65 912 746 грн. ( т. 2 а.с. 11-21).
Відповідно до ст. 101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи.
На замовлення позивача судовим експертом ОСОБА_4 (свідоцтво МЮ України № 1588 від 28.09.2012) виконано експертне економічне дослідження. На вирішення експерта поставлено питання чи підтверджуються документально висновки акту перевірки підприємства щодо завищення собівартості реалізованих за 2016 рік товарів на суму 2 717 333 грн. за рахунок невірного визначення середнього відсотку торговельної націнки та заниження у зв'язку з цим показника об'єкта оподаткування. На підставі наданих на дослідження первинних документів та документів бухгалтерського обліку експертом зроблено висновок про заниження ТОВ Меркурій-К собівартості товарів, що призвело до завищення показника об'єкта оподаткування податком на прибуток. Відповідно, висновки акту перевірки про завищення собівартості реалізованих за 2016 рік товарів на 2 717 1333 грн. та заниження у зв'язку з цим об'єкту оподаткування податком на прибуток, документально не підтверджуються (т. 2 а.с. 26-44). Будь-якими дослідженими в судовому засіданні доказами такі висновки експерта не спростовуються.
На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що відповідачем не доведено обґрунтованості висновків акту перевірки про вчинення ТОВ Меркурій-К порушень податкового законодавства, заниження об'єкту оподаткування податком на прибуток та правомірності винесення податкового повідомлення-рішення. Суд вважає необхідним визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення
Позивач просить зобов'язати ГУ ДФС у Сумській області надати органу Казначейства висновок про повернення 1 077 913 грн., сплачених до бюджету за податковим повідомлення-рішенням. На підтвердження сплати коштів надав копії платіжних доручень (т. 1 а.с. 239-244).
Відповідно до ст. 60 п. 60.1, п.п. 60.1.4, п. 60.5 КАС України податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу. У такому випадку податкове повідомлення-рішення вважається відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Відповідно до ст. 43 п. 43.1, 43.2, 43.3, 43.5 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку. Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
З наведених норм вбачається, що право вимагати повернення сплачених сум у ТОВ Меркурій-К виникне тільки після набрання законної сили судовим рішенням про скасування податкового повідомлення-рішення та тільки за умови подання ним відповідної заяви. В зв'язку з цим, суд вважає, що вимога про зобов'язання відповідача надати органу Казначейства висновок про повернення сплачених за повідомлення-рішенням коштів є передчасною, необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 К" до Головне управління ДФС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.
В частині вимог про зобов'язання надати органу Казначейства висновок про повернення 1 077 913 грн. з Державного бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 К" відмовити в зв 'язку з необгрунтованістю.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Сумській області (ідентифікаційний код 39456414) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 К" (ідентифікаційний код 38602272) судовий збір в розмірі 16 168,70 грн., сплачений при зверненні до суду.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено 25.01.2018.

Суддя О.В. Соп'яненко