Справа № 826/3285/17
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3285/17 Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Вівдиченко Т.Р.,

Федотова І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Броварської міської ради Київської області на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 10 жовтня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Броварської міської ради Київської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання відповіді на його запит та зобов'язати таку відповідь надати.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 10 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. Водночас, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та визнав протиправною бездіяльність Броварської міської ради Київської області щодо ненаправлення запиту ОСОБА_3 до розпорядника інформації, а саме Головного управління Держгеокадастру у Київській області.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст.311 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 звернувся до Броварської міської ради із запитом про надання інформації щодо наявності у розпорядженні територіальної громади вільних земельних ділянок під будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) та вказати їх конкретне місцезнаходження.

Листом від 24.02.2016 позивача повідомлено, що такою інформацією володіє орган, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (Держгеокадастр), а Броварська міська рада не може надати повну, точну, достовірну інформацію щодо переліку місць розташування вільних та неприватизованих земельних ділянок і земель комунальної форми власності. Відомості про земельні ділянки, на які видано Державні акти на право власності на земельну ділянку без присвоєння кадастрового номеру та позначені на графіці, як вільні від забудови і передбачені під садибну забудову, не внесені до Державного земельного кадастру і можуть бути не відображеними на графічних матеріалах.

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову та приймаючи рішення про вихід за межі позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що звернення позивача не підлягає розгляду відповідачем, а тому мало бути перенаправлене до розпорядника інформації.

Однак, колегія судів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, частиною 1 статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року №2939-VI ( надалі - Закон №2939) визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону №2939, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Відповідно до ст. 13 вказаного Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 14 Закону №2939 розпорядники інформації зобов'язані мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 14 Закону №2939 встановлено обов'язок розпорядника інформації визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо.

При цьому, відповідно до ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою.

Крім того, згідно із ч. 5 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах.

До моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов'язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.

З системного аналізу вказаних статей вбачається, що виконавчий комітет сільської ради є розпорядником запитуваної інформації, яка за своїм правовим статусом є публічною.

Крім того, колегія суддів зазначає, що вищезазначені норми вказують на те, що передусім саме даний орган згідно з його компетенцією зобов'язаний володіти інформацією про земельні ділянки комунальної або державної форми власності, не надані у користування, що можуть бути використані під забудову для реалізації права на безоплатне отримання у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Такі органи також залишаються розпорядниками цієї інформації після її внесення до містобудівного та державного земельного кадастрів, якщо вона є у їхньому фактичному володінні.

Зазначена позиція була висловлена у Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 10 від 29 вересня 2016 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації».

З наведеного випливає, що саме відповідач є розпорядником запитуваної інформації, а тому зобов'язаний надати на відповідний запит позивача інформацію про наявність земельних ділянок, не переданих у користування, що можуть бути використані під забудову.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і вважає, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено при неповному з'ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

При цьому, відповідно до ч.2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Щодо вимоги позивача про встановлення судового контролю колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України це є правом, а не обов'язком суду, в той час, як в даному випадку необхідності в цьому суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Броварської міської ради Київської області - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 10 жовтня 2017 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Броварської міської ради Київської області в частині ненадання інформації, запитуваної ОСОБА_3 в запиті від 17.02.2017.

Зобов'язати Броварську міську раду Київської області надати ОСОБА_3 інформацію про земельні ділянки комунальної форми власності в межах Броварської міської ради Київської області, запитувану ним в Інформаційному запиті від 17.02.2017 року.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263 , п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді Т.Р.Вівдиченко

І.В.Федотов