Справа № 331/6309/17(2-а/331/218/2017)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"24" січня 2018 р. м. Дніпро справа № 331/6309/17
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2017 року у справі № 331/6309/17

за позовом ОСОБА_1

до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати незаконними дії відповідача щодо винесення рішення від 24.05.2017 року №11/07 про перерахування та переведення пенсії ОСОБА_1 та скасувати рішення відповідача від 24.05.2017 року № 11/07 про перерахування та переведення пенсії ОСОБА_1;

- зобов'язати відповідача виплачувати пенсію наукового працівника ОСОБА_1 в обсязі, який був призначений до винесення оскаржуваного рішення від 24.05.2017 року № 11/07 про перерахування та переведення пенсії.

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2017 року позов задоволено. Постанова мотивована тим, що посада проректора з довузівської підготовки, на якій працював позивач відноситься до переліку посад, перебування на яких дає право на призначення пенсії за ст. 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність".

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на неправильне застосування норм матеріального права. Зазначає, що 15.08.2009 р. позивачу первинно була призначена пенсія за віком відповідно до норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

03.11.2010 р. було проведено перерахунок пенсії та переведено позивача на пенсію за віком як наукового працівника відповідно до норм Закону України "Про наукову та науково-технічну діяльність". Пенсію обчислено відповідно до загального трудового стажу 37 років 08 місяців 10 днів, в т. ч. стажу наукової роботи 16 років 9 місяців 11 днів.

Рішенням № 11/07 від 24.05.2017 р. відповідач обґрунтував переведення позивача на пенсію за віком та зазначив, що сума переплати за період з 03.11.2010 р. по 31.05.2017 р. складає 89496,19 грн.

Відповідно до п.2 ст. 35 Закону України "Про наукову та науково-технічну діяльність" до стажу наукової роботи зараховується час роботи на посадах науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, визначених Законом України "Про вищу освіту" та "Переліком посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2004р. № 257 (далі - Перелік № 257). Нормами постанови Кабінету Міністрів України № 1571 від 22.11.2011р., на яку посилається позивач, відповідач керувався при нарахуванні пільгового стажу для позивача до моменту втрати чинності цього нормативного акту на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 04.03 2004р. № 257.

Згідно з п. 2 ст. 37 Закону України "Про наукову та науково-технічну діяльність" пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", жінкам-пенсійного віку, за наявності стажу наукової роботи не менш як 15 років.

Перевіркою пенсійної справи було встановлено, що при призначенні наукової пенсії позивачу відповідачем невірно було розраховано стаж, оскільки помилково зараховано до стажу наукової роботи період з 08.01.2004 р. по 31.08.2008 р. на посаді проректора з довузівської підготовки в гуманітарному університеті "ЗІДМУ", яка не передбачена Переліком № 257.

Для підтвердження стажу роботи подається трудова книжка з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, що відповідають вимогам п. 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Міністерством соціального захисту населенім України № 58 від 29.07.1993р. Записи у ній і є підставою для зарахування професій і посад до загального стажу. До стажу роботи наукового працівника зараховуються лише посади, передбачені Переліком № 257.

Тому, на теперішній час позивачу поновлено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки стаж наукової роботи складає лише 09 років 11 місяців 25 днів.

Зазначає, що відповідно до п. 18 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільнені Пенсійний фонд України та його органи. Тому, на думку відповідача, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, то суд не може присудити всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України, так як з 01.01.2017р. воно звільнене від сплати судового збору.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 15.08.2009 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком згідно з Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до зави від 03.11.2010 року ОСОБА_1 було проведено перерахунок пенсії та переведено на пенсію за віком як науковому працівнику згідно з нормами Закону України "Про наукову та науково-технічну діяльність".

Рішенням Центрального об'єднаного УПФУ м. Запоріжжя від 24.05.2017 року №11/07 ОСОБА_1 перераховано та переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки стаж наукової роботи складає 9 років 11 місяців 25 днів. Рішення мотивовано тим, що перевіркою пенсійної справи встановлено, що при призначенні наукової пенсії не вірно було розраховано стаж, оскільки помилково зараховано до стажу наукової роботи період з 08.01.2004 р. по 31.08.2008 р. на посаді проректора з довузівської підготовки в Гуманітарному університеті "Запорізький інститут державного та муніципального управління", яка не передбачена Переліком № 257.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову, оскільки:

- суд вважає безпідставними доводи представника відповідача про відсутність підстав для віднесення до затверджених Переліком № 257 займаної ОСОБА_1 у заперечуваній відповідачем період посади, оскільки згаданим переліком посад до тих, що дають право на наукову пенсію, віднесені посади заступника керівника (перший проректор, проректор, перший віце-президент, віце-президент);

- заходи щодо планування наукової і науково-дослідної роботи, організація та здійснення наукових досліджень з довузівської підготовки, вивчення результатів у виборі спеціальностей, звітування та пропозиції щодо інноваційних підходів у роботі викладачів, координація, методичне та інформаційне забезпечення, контроль за її здійсненням є саме науково-педагогічною діяльністю;

- наукова діяльність ОСОБА_1 підтверджувалась отриманим нею атестатом 02ПР № 004239 про присвоєння вченого звання професора кафедри управління навчальними закладами та педагогіки вищої школи за рішенням атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України від 15.06.2006 року, протокол № 3/02-П, а отже діяльність ОСОБА_1 має всі ознаки наукової, що передбачені ст. 1 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України "Про наукову та науково-технічну діяльність" від 13.12.1991 року № 1977-XII (далі - Закон № 1977-XII), що діяв на час призначення пенсії позивачу, встановлено, що науковий працівник - це вчений, який за основним місцем роботи та відповідно до трудового договору професійно займається науковою, науково-технічною, науково-організаційною або науково-педагогічною діяльністю та має відповідну кваліфікацію незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання, підтверджену результатами атестації.

Науково-педагогічний працівник - вчений, який за основним місцем роботи займається професійно педагогічною та науковою або науково-технічною діяльністю у вищих навчальних закладах та закладах післядипломної освіти III-IV рівнів акредитації.

Науково-педагогічна діяльність - педагогічна діяльність у вищих навчальних закладах та закладах післядипломної освіти III-IV рівнів акредитації, пов'язана з науковою та (або) науково-технічною діяльністю.

Відповідно до статті 24 Закону № 1977-XII держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів.

Пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається при досягненні пенсійного віку: чоловікам - за наявності стажу роботи не менше 25 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 20 років; жінкам - за наявності стажу роботи не менше 20 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 15 років.

Перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням положень статей 22-1, 22-2 Закону № 1977-XII.

У зазначений вище період діяв "Перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників державних підприємств, установ, організацій, перебування на яких дає право на призначення пенсій та виплати грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2001 № 1571 (далі - Перелік № 1571), який втратив чинність з 16.03.2004 року, та Перелік № 257, що набрав чинності з 16.03.2004 року.

Відповідно до Переліку № 257, в редакції на час призначення пенсії позивачу, у вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, наукових підрозділів в їхньому складі, були передбачені такі посади: керівник (ректор, президент, начальник тощо); заступник керівника (перший проректор, проректор, перший віце-президент, віце-президент) з науково-педагогічної, наукової роботи; декан; завідуючий кафедрою; професор; доцент; директор бібліотеки; науковий працівник бібліотеки; старший викладач; викладач, асистент.

Переліком № 1571 у вищих навчальних закладів та закладів післядипломної освіти (їх філіалів) III-IV рівнів акредитації (інститут, консерваторія, академія, університет тощо), наукових підрозділів в їхньому складі, були передбачені такі посади: керівник (ректор, президент тощо); заступники керівника (ректора, президента тощо) з науково-педагогічного або наукового напряму діяльності; керівник філіалу; заступники керівника філіалу з науково-педагогічного або наукового напряму діяльності; завідувач кафедри; професор; доцент; старший викладач; викладач; асистент; учений секретар керівник (завідуючий, начальник тощо), заступник керівника (завідуючого, начальника тощо) структурного підрозділу (кафедри, відділу, лабораторії, сектору, групи тощо) з наукового напряму діяльності установи (її філіалу).

Відповідно до ст. 22-2 Закону № 1977-XII посади науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації визначаються відповідно до частини другої статті 48 Закону України "Про вищу освіту".

До стажу наукової роботи зараховується: час роботи на посадах наукових працівників, визначених статтею 22-1 цього Закону; час роботи на посадах науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, визначених у частині другій статті 48 Закону України "Про вищу освіту" (ст. 22-2 Закону № 1977-XII).

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України "Про вищу освіту" від 17.01.2002 року N 2984-III, в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу, було передбачено, що основними посадами науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації є: асистент; викладач; старший викладач; директор бібліотеки; науковий працівник бібліотеки; доцент; професор; завідуючий кафедрою; декан; проректор; ректор.

Отже, на час призначення позивачу пенсії відповідно до Закону № 1977-XII цим законом передбачалось зарахування роботи на посаді проректора до стажу наукової роботи.

Відповідачем не заперечується, що у період з 08.01.2004 р. по 31.08.2008 р. позивач працював на посаді проректора з довузівської підготовки в Гуманітарному університеті "Запорізький інститут державного та муніципального управління".

Наукова діяльність ОСОБА_1 підтверджується, зокрема отриманим нею атестатом 02ПР № 004239 про присвоєння вченого звання професора кафедри управління навчальними закладами та педагогіки вищої школи за рішенням атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України від 15.06.2006 року, протокол № 3/02-П, а отже діяльність ОСОБА_1 має ознаки наукової, що передбачені ст. 1 Закон № 1977-XII.

Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, колегія суддів доходить до висновку, що відповідач неправомірно обмежив право позивача на отримання пенсії відповідно до Закону № 1977-XII, мотивуючи це застосуванням положень підзаконного нормативного акту в частині, що суперечить положенням Закону № 1977-XII та Закону України "Про вищу освіту" від 17.01.2002 року N2984-III.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позову, оскільки позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а відповідач не довів суду правомірність прийняття свого рішення від 24.05.2017 року № 11/07.

Щодо доводів відповідача стосовно відшкодування судових витрат колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, в редакції на час ухвалення оскарженої постанови судом першої інстанції, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пунктом 18 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", в редакції на час ухвалення оскарженої постанови судом першої інстанції, було передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України.

Проте, ані Законом України "Про судовий збір", ані КАС України", в редакції на час ухвалення оскарженої постанови судом першої інстанції, не було передбачено звільнення Пенсійного фонду України та його органів від відшкодування судових витрат, понесених стороною, яка не є суб'єктом владних повноважень, якщо судове рішення ухвалене на її користь.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2017 року у справі № 331/6309/17 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко