Справа № 2а-3617/10/1170(2-кас/811/16/15)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2018-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2а-3617/10/1170(2-кас/811/16/15)

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 січня 2018 року

справа № 2а-3617/10/1170(2-кас/811/16/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Мельника В.В.

судді: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Кропивницької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року(суддя – Пасічник Ю.П., дата складання повного тексту – 21.11.2017 року) у справі № 2а-3617/10/1170 (2-кас/811/16/15)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Креатив»

до Кропивницької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2010 року відкрито провадження по справі № 2а-3617/10/1170.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2010 року адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2012 року апеляційну скаргу Кіровоградської об’єднаної державної податкової інспекції – залишено без задоволення, постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2010 року – залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2015 року касаційну скаргу Кіровоградської об’єднаної державної податкової інспекції задоволено частково. Скасовано постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2010 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2012 року, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішення суду касаційної інстанції мотивоване тим, що судами попередніх інстанцій не досліджено питання оподаткування процентів в Україні відповідно до її законодавства з урахуванням норм Угоди щодо максимального розміру ставки податку та інших особливостей оподаткування, визначених Угодою.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року адміністративний позов задоволено.

Відповідач – Кропивницька об’єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що Позивачем до перевірки довідки, передбачені п. 4 Порядку звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 470 від 06.05.2001 року, надані не були. Таким чином, ЗАТ «Креатив» при виплаті ВАТ Комерційний банк «Петрокоммерц» відсотки за користування кредитом не утримувалось та не сплачувалось до бюджету податок із доходів нерезидентів, чим порушено вимоги п. 13.2 ст. 13 Закону № 334/94-ВР в частині несплати до бюджету податків з доходів нерезидента із джерелом походження із України.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не направив.

Позивач та Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому порядку, своїх представників для участі у її розгляді не направили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників Позивача та Відповідача та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до акту Державної податкової адміністрації у Кіровоградській області № 24/23-70/31146251 від 13.04.2010 р. про результати планової виїзної перевірки ЗАТ «Креатив» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2008 р. по 31.12.2009 р., перевіркою встановлено порушення позивачем вимог ст.13 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28 грудня 1994 року №334/94-ВР (далі за текстом Закон №334/94-ВР), що полягало у неутриманні та несплаті до бюджету податку з доходів нерезидента при виплаті ВАТ Комерційний банк «Петрокоммерц» відсотків за користування кредитами (т.1 а.с.13-38).

Позивач, не погодившись з даним податковим повідомленням - рішенням, подав до податкового органу скарги.

Судом встановлено, та не заперечувалось представниками сторін, що між ЗАТ «Креатив» та ВАТ Комерційний банк «Петрокоммерц» (м. Москва, вул. Петровка, будинок 24, будівля 1), укладено наступні кредитні договори:

Умовами даних кредитних договорів передбачено щомісячне нарахування та виплату нерезидентам відсотків за користування кредитами.

Відповідно до акту Державної податкової адміністрації у Кіровоградській області № 24/23-70/31146251 від 13.04.2010 р. за даними перевірки за перевіряємий період Позивачем нараховано та сплачено ВАТ Комерційний банк «Петрокоммерц» відсотки за користування кредитами в сумі 598726,03 дол. США або 4337205,84 грн.

Скасування вказаних податкових повідомлень-рішень і було предметом судового розгляду.

Надаючи правову оцінку діям та рішенням суб’єкта владних повноважень, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону України „Про оподатковування прибутку підприємств" будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в гривнях) оподатковуються у порядку і за ставками, визначеними цією статтею.

Підпунктом "а" даної статті встановлено, що одним із видів доходів, отриманих нерезидентом із джерелом їх походження з України є проценти, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за борговими зобов'язаннями, випущеними (виданими) резидентом.

Згідно з п. 13.2 ст. 13 Закону України „Про оподатковування прибутку підприємств" резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в гривнях), крім доходів, зазначених у пунктах 13.3 - 13.6, зобов'язані утримувати податок з таких доходів, зазначених у п. 13.1 цієї статті, за ставкою у розмірі 15 відсотків від їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачене нормами міжнародних угод, які набрали чинності.

Підпунктом 18.1 ст. 18 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств" передбачено, що якщо міжнародним договором, ратифікованим Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Законом, застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до п.1 ст.7 Угоди від 08.02.1995р. прибуток підприємства Договірної Держави оподатковується лише в цій Договірній Державі, якщо тільки це підприємство не здійснює підприємницьку діяльність у другій Договірній Державі через розташоване в ній постійне представництво. Якщо підприємство здійснює підприємницьку діяльність як вказано вище, прибуток підприємства оподатковується в другій Державі, але тільки в тій частині, яка стосується постійного представництва.

Для вдосконалення процедури адміністрування оподаткування доходів нерезидентів з джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування, постановою Кабінету Міністрів України затверджено "Порядок звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування" від 06.05.2001 № 470.

Відповідно до п. 1 Порядку № 470 звільнення (зменшення) від оподаткування доходів джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування цей порядок визначає процедуру звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування, які набрали чинності в установленому порядку, та відшкодування (повернення) сум податку, надміру сплачених на території України.

За змістом п.2 Порядку № 470 його дія поширюється на резидентів інших ніж Україна країн, з якими укладено міжнародні договори, що набрали чинності в установленому законом порядку (нерезиденти), та осіб, які виплачують доходи нерезидентам із джерелом їх походження з України.

У відповідності до п.4 цього Порядку № 470 підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених, п. 5 і п. 6 цього Порядку, особі, яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір, а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором.

Статтею 6 Порядку № 470 визначено, що особа, яка виплачує доходи нерезидентові у звітному (податковому) році, у разі подання нерезидентом довідки з інформацією за попередній податковий період (рік) може застосовувати положення міжнародного договору, зокрема звільнення (зменшення) від оподаткування у звітному (податковому) році з отриманням довідки після закінчення звітного (податкового) року.

Отже, для того, щоб скористатися наданим правом на зменшення (звільнення) від оподаткування, які надають міжнародні договори, нерезидент повинен надати довідку, яка підтверджує, що він є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір.

Зазначена довідка видається компетентним органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором, за формою наведеною у Додатку 1 до Постанови № 470 або згідно із законодавством такої країни. Довідка, яка надається за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, повинна бути належним чином: легалізована; перекладена відповідно до законодавства України.

Згідно ст.1 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, підписаної Урядами держав - учасниць СНД, в тому числі Урядом Російської Федерації та Урядом України, 20 березня 1992 року, ратифікованої Верховною Радою України 19 грудня 1992 року, ця Угода регулює питання вирішення справ, що випливають із договірних та інших цивільно-правових відносин між господарюючими суб'єктами, з їх відносин з державними органами, а також виконання рішень щодо них.

Статтею 6 даної Угоди встановлено, що документи, видані або засвідчені установою чи спеціально уповноваженою особою в межах їх компетенції за встановленою формою і скріплені офіційною печаткою на території однієї з держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, приймаються на території інших держав - учасниць Співдружності без будь-якого спеціального посвідчення. Документи, які на території однієї з держав - учасниць Співдружності розглядаються як офіційні документи, мають на території інших держав - учасниць Співдружності доказову силу офіційних документів.

Відповідно до приписів ч. 1, 2 ст. 11 Угоди від 08.02.1995 року, проценти, що виникають в одній Договірній Державі і сплачуються резиденту другої Договірної Держави, можуть оподатковуватись у цій другій Договірній Державі, якщо такий резидент має фактичне право на ці проценти. Однак такі проценти можуть також оподатковуватись у тій Договірній Державі, в якій вони виникають, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо одержувач фактично має право на проценти, податок, що стягується, не повинен перевищувати 10 процентів від загальної суми процентів.

З аналізу вищенаведених правових норм слідує, що оподаткування процентів може здійснюватися саме у другій Договірній Державі (в даному випадку – Російська Федерація), у разі якщо резидент другої Договірної Держави (в даному випадку – ВАТ Комерційний банк «Петрокоммерц») має право на такі проценти. Слід зазначити, що податковим органом не ставилось під сумнів наявність у кредитора Позивача права на отримання процентів за кредитним договором.

Разом з тим, оподаткування процентів може здійснюватися і у Договірній Державі, у якій вони виникають (в даному випадку – України), але із застереженням, а саме розмір податку не може перевищувати 10 % від загальної суми процентів.

В той же час, як вбачається з оскаржуваних податкових-повідомлень рішень оподаткування процентів здійснено за ставкою 15% (4337205,84грн. * 15% = 650581грн.).

Таким чином, оподаткування процентів здійснено за ставкою більшою, ніж передбачено нормами міжнародного договору, що суперечить положенням ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29 червня 2004 року № 1906-IV, що є додатковою підставою для визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень Відповідача, що вірно було встановлено судом першої інстанції.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об’єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року у справі № 2а-3617/10/1170 (2-кас/811/16/15) необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 243, 272, 315, 316, 321, 322, 328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кропивницької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року у справі № 2а-3617/10/1170 (2-кас/811/16/15) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено – 29 січня 2018 р.

Головуючий суддя: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов