Справа № 826/9564/16
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2018-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року м. Київ №826/9564/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А.,

при секретарі судового засідання Вовк І.Р.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ДПІ) про визнання протиправним та скасування наказу від 19.05.2016 №220, визнання незаконною перевірки,

в с т а н о в и в:

У червні 2016р. представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- скасувати наказ ДПІ від 16.05.2016 №220 про проведення документальної позапла- нової невиїзної перевірки позивача;

- визнати незаконною документальну позапланову невиїзну перевірку позивача, про-ведену на підставі наказу ДПІ від 16.05.2016 №220.

Позов обґрунтовано тим, що оскаржуваний наказ прийнято за відсутності належних підстав, чим порушено п. 73.3 ст. 73, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України. У позовній заяві зазначається, що позивач не отримував відповідного запиту ДПІ про надання пояснень та їх документального підтвердження; направлення на перевірку та копія наказу надіслані на адресу позивача менш ніж за 10 календарних днів до початку перевірки; перевірка проведена 03.06.2016, тобто після закінчення 5-денного строку, визначеного в наказі. Також зазна-чається, що в оскаржуваному наказі не зазначено, що саме стало підставою для проведення перевірки, на який саме запит не надано пояснень та їх документального підтвердження.

Представником відповідача ОСОБА_3 подані заперечення і додаткові пояс-нення, в яких він просить відмовити в позові з підстав правомірності прийняття оскаржува-ного наказу і проведення перевірки позивача, що відповідає вимогам пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 ПК України. Представник відповідача зазначає, що на підставі отриманої податкової інформації було виявлено обставини, які свідчать про недостовірність зазначених позивачем у декларації про майновий стан та доходи за 2014р. даних, а саме відсутність отриманого доходу на суму прощення кредиту банком. У зв'язку з цим позивачу на його адресу місця проживання декілька разів надсилалися запити про надання пояснень від 10.04.2015 №3595/О/26-58-17-05-09 і від 15.12.2015 №9954/О/26-58-17-05-09, однак позивач жодного разу не прибув до ДПІ і не надав пояснень чи матеріалів.

Під час судового розгляду справи представник позивача ОСОБА_1 підтримала вимоги з наведених у позовній заяві підстав.

Відповідач явку свого представника до судового засідання не забезпечив, про дату, час і місце якого повідомлений належним чином, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

16 травня 2016р. відповідачем прийнято наказ №220, згідно з яким на підставі пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 ПК України та з метою здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 вирішено провести документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з 23.05.2016 тривалістю 5 робочих днів.

На підставі цього наказу відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача, результати якої оформлені актом від 03.06.2016 №8558/26-58-13-06-17-, копія кого наявна у справі.

Також, за наслідками перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 17.06.2016 №, копія якого наявна у справі, яким позивачу донарахо-вано грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб.

Спірні правовідносини виникли у сфері справляння податків і зборів та стосуються правомірності рішення відповідача про призначення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача та правомірності проведення даної перевірки.

Як визначено у п. 75.1 ст. 75 ПК України (тут і надалі у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення), контролюючі органи мають право проводити документа-льні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) перевірки.

Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотри-мання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних доку-ментів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нараху-ванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролю-ючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в при-міщенні контролюючого органу.

Згідно з пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, коли виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документа-льні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з п. 78.4 ст. 78 ПК про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Зазначені у пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України обставини є юридичними фактами, з настанням яких законодавець пов'язує реалізацію контролюючим органом свого права на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Як зазначив у своїх запереченнях представник відповідача і підтверджується змістом п.п. 2.10-2.12 акта перевірки від 03.06.2016 №8558/26-58-13-06-17-, копії якого наявні у справі (а.с. 12-15, 38-41), копією роздруківки з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України (а.с. 53), відповідачем було виявлено, що позивачем у 2014р. отримано дохід в сумі 927747,23 грн. від ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за ознакою "126" у вигляді додаткового блага (сума боргу платника податку анульованого кредитором), який не був задекларований позивачем у повному обсязі.

З наявної у справі копії податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014р., поданої позивачем 19.05.2015 (а.с. 54-58), вбачається, що ним було задекларовано загальний річний оподатковуваний дохід у сумі 303761,57 грн. (у т.ч.: 16086,45 грн. - заробітна плата, 287675,12 грн. - інші доходи.

Таким чином, з наданих відповідачем доказів вбачається, що позивачем не задекларо-вано у повному обсязі отриманий у 2014р. дохід в сумі 927747,23 грн., що дає суду достатні підстави погодитися з правильністю висновку відповідача про наявність у податковій декларації позивача за 2014р. недостовірних даних.

Як зазначив у запереченнях представник відповідача, на адресу місця проживання позивача надсилалися запити про надання пояснень від 10.04.2015 №3595/О/26-58-17-05-09 і від 15.12.2015 №9954/О/26-58-17-05-09, однак позивач жодного разу не прибув до ДПІ і не надав пояснень чи матеріалів.

Представник позивача в судовому засіданні підтвердила отримання позивачем цих запитів і надала суду копію отриманого ним запиту від 15.12.2015 №9954/О/26-58-17-05-09 (а.с. 68). Також представник позивача підтвердила, що позивач не надав відповідачу запиту-ваних пояснень та їх документального підтвердження. Разом з тим, представник позивача зазначила про відсутність підстав для надіслання цих запитів з огляду на їх невідповідність вимогам ст. 73 ПК України і відсутність у позивача обов'язку їх виконання.

Суд не погоджується з доводами представника позивача, виходячи з наступного.

У п. 73.3 ст. 73 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право зверну-тися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її доку-ментального підтвердження (абз. 1).

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити (абз. 2):

1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;

2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;

3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав (абз. 3):

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відми-ванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого зако-нодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не перед-бачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абза-цах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит (абз. 5).

Із копії запиту ДПІ від 15.12.2015 №9954/О/26-58-17-05-09 щодо надання пояснень (а.с. 68) вбачається, що його підписано заступником начальника ДПІ ОСОБА_4 і скріпле-но печаткою ДПІ, запит містить посилання на підставу для надання пояснень та їх докумен-тального підтвердження, а саме щодо отримання та декларування доходів, отриманих у 2014р. як додаткове благо, сума боргу платника податків анульованого кредитором за його самостійним рішенням відповідно до відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України за ознакою 126.

Суд зазначає, що буквальне формулювання відповідачем підстави направлення запи-ту, хоч і не тотожне положенням п. 73.3 ст. 73 ПК України, однак по суті узгоджується і не суперечить їх змісту, оскільки, як встановлено судом вище, отримані відповідачем відомості вказують на недостовірність даних у декларації позивача за 2014р., що підпадає під регулю-вання пп. 3 абз. 3 п. 73.3 ст. 73 і пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, згідно з якими письмо-вий запит про подання інформації надсилається платнику податків, якщо виявлено недосто-вірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків.

Суд звертає увагу на відсутність у запиті переліку документів, які пропонується нада-ти, про що вірно зазначила представник позивача у позовній заяві. Однак, на переконання суду, дана обставина не є достатньою підставою для висновку про недійсність запиту, оскіль-ки зміст запиту є ясним і зрозумілим щодо того, яка інформація та за який звітний період запитується контролюючим органом. Крім того, суд не вбачає необхідності у даному випадку визначати позивачу конкретний перелік документів для подання, адже їх може й не бути у володінні позивача, з огляду на те, що факт отримання позивачем доходу у вигляді додатко-вого блага підтверджується поданою банківською установою довідкою форми 1-ДФ, яка відсутня у позивача, але доступ до якої має відповідач. У цьому випадку, цілком обґрунто-вано і доречно позивачу пропонується надати відповідні пояснення на предмет отримання і декларування відповідного доходу й документальне підтвердження зазначених ним обставин, які відповідачу на перед не відомі.

Щодо не зазначення у запиті, яка саме недостовірність даних виявлена у податковій декларації, то суд не погоджується з таким твердження представника позивача, оскільки зі змісту запиту випливає, що виявлена недостовірність стосується декларування позивачем отриманого у 2014р. доходу у вигляді додаткового блага - суми прощеного йому кредитором боргу. Не заперечуючи того, що у запиті може зазначатися більш детальна і конкретна інфор-мація щодо виявлених контролюючим органом недостовірностей, помилок чи порушень, суд вважає, що основним критерієм оцінки запиту, у даному контексті, є те чи міг позивач зі змісту запиту знати, з приводу чого до нього звернувся відповідач. Суд вважає, що позивач міг знати, що зміст запитуваної інформації (пояснень та їх документального підтвердження) стосувався отриманого ним у 2014р. доходу у вигляді додаткового блага (суми прощеного йому кредитором боргу) і його декларування. За цих обставин, необхідності деталізувати, у чому саме полягає недостовірність податкової декларації, не було.

Слід зауважити, що правильність і точність висновків контролюючого органу про недостовірність даних податкової декларації та (або) можливі порушення податкового зако-нодавства, на стадії направлення письмового запиту, не може мати визначального значення, оскільки дані обставини є предметом подальшого дослідження контролюючим органом з урахуванням наданих платником пояснень та їх документального підтвердження, які можуть спростувати виявлену контролюючим органом недостовірність, у т.ч. в межах податкової перевірки, за наявності відповідних підстав для цього.

Таким чином, з огляду на відповідність запиту ДПІ від 15.12.2015 №9954/О/26-58-17-05-09 вимогам п. 73.3 ст. 73, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України та зважаючи на те, що окремі недоліки у оформленні запиту не впливають на його дійсність і правове значення, суд вважає необґрунтованими і відхиляє твердження представника позивача щодо відсутності у позивача обов'язку з виконання цього запиту.

Доводи представника позивача про відсутність в наказі від 16.05.2016 №220 підстави для проведення перевірки суд відхиляє як помилкові, оскільки вони спростовуються змістом даного наказу, в якому зроблено посилання на пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, як на підставу для проведення перевірки.

Отже, беручи до уваги виявлення відповідачем недостовірності у поданій позивачем податковій декларації за 2014р. і враховуючи ненадання позивачем пояснень та їх докумен-тального підтвердження на письмовий запит відповідача, що в достатній мірі підтверджено належними і допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд дійшов вис-новку про наявність підстав для проведення документальної позапланової перевірки позива-ча, визначених у пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, і суд не вбачає порушень.

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки визначено у ст. 79 ПК України.

Документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контро-люючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення доку-ментальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом (п. 79.1).

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки (п. 79.2).

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова (п. 79.3).

Як зазначено в акті перевірки і не заперечувалося представником позивача, копія наказу від 16.05.2016 №220 та письмове повідомлення від 16.05.2016 №218/О/26-58-13-06-11 були надіслані на адресу позивача і вручені йому 19.05.2016, тобто до початку визначеного в наказі строку проведення перевірки (23.05.2016). Копії отриманих наказу і повідомлення представник позивача надала до суду (а.с. 10, 11).

Таким чином, відповідачем дотримано вимог п. 79.2 ст. 79 ПК України як передумови для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача і суд не вбачає порушень.

Доводи представника позивача про порушення відповідачем вимог ст. 81 ПК України щодо надіслання направлення на перевірку і копії наказу на адресу позивача менш ніж за 10 календарних днів до початку перевірки суд відхиляє як помилкові, оскільки такі вимоги визначені для проведення документальних виїзних та фактичних перевірок, що не стосується обставин даної справи. Документальна позапланова невиїзна перевірка згідно з п. 78.5 ст. 78 ПК України здійснюються у порядку, передбаченому ст. 79 цього Кодексу.

Доводи представника позивача про проведення відповідачем перевірки 03.06.2016, тобто після закінчення зазначеного в наказі 5-денного строку, суд відхиляє як помилкові. Як зазначено в п. 2.1 акта перевірки і не було спростовано представником позивача, перевірка проводилася з 23.05.2016 по 27.05.2016, що відповідає зазначеному в наказі терміну. Посилання представника позивача на те, що акт був складений 03.06.2016, суд відхиляє, оскільки відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України строк складення акта про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки.

Щодо встановлених судом обставин винесення відповідачем за наслідками перевірки податкового повідомлення-рішення, то суд не бере до уваги дану обставину, оскільки право-мірність рішення про призначення перевірки не ставиться в залежність від подальших результатів перевірки.

Зважаючи на те, що доводи позивача, якими обґрунтовано його позов, не відповідають вимогам ст.ст. 73, 78, 79, 86 ПК України і дійсним обставинам справи та спростовуються вищевикладеним, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову і відсутність підстав для його задоволення.

Щодо вимоги про визнання перевірки незаконною, то вона не відповідає матеріально-правовим способам захисту порушеного права платника податків, адже визнання перевірки незаконною не передбачено ПК України і КАС України. Висновок про незаконність перевірки може містити мотивувальна частина рішення суду, але не резолютивна. Разом з тим, враховуючи, що позивачем не спростовано наявність законних підстав для призначення документальної позапланової невиїзної перевірки і правомірність її проведення відповіда-чем, що визначені пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 ПК України, то суд вважає твердження представника позивача про незаконність перевірки безпідставними.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 140, 241-246, 250, пп. 10 п. 1 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) у задоволенні адміністративного позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження ст. 255 КАС України. Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293, 295-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення - з дня складення повного судового рішення. Рішення суду складено у повному обсязі 05.02.2017.

Суддя Д.А. Костенко