Справа № 585/4165/17
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2018-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Євлах О.О.

22 січня 2018 р. м. ХарківСправа № 585/4165/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Бенедик А.П.

суддів: Мельнікової Л.В. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання Багмет А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду у м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Роменського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області (головуючий-суддя І інстанції: Євлах О.О.) від 20.11.2017р. (повний текст рішення складено 21.11.2017р.) по справі №585/4165/17

за позовом ОСОБА_2

до Роменського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Сумської області

про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернулась до суду із адміністративним позовом до Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, в якому просила:

- визнати протиправними дії Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці викладені у листі Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області №3393/03-18 від 16.06.2017 року;

- зобов'язати Роменське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення відповідно до довідки ТУ ДСА України у Сумській області від 04 травня 2017 року №04-760/17, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, а саме з 15 вересня 2016 року;

- зобов'язати Роменське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення відповідно до довідки ТУ ДСА України у Сумській області від 04 травня 2017 року №04-761/17, починаючи з 01 січня 2017 року;

- стягнути сплачений судовий збір у розмірі 640 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 05 травня 1993 року вона перебувала на посаді судді Роменського міськрайонного (міського) суду Сумської області. Постановою Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року звільнена з посади судді Роменського міськрайонного суду Сумської області у зв'язку з виходом у відставку. З 15 вересня 2016 року рішенням Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області їй призначено довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86 відсотків суддівської винагороди. При призначенні довічного грошового утримання судді у відставці помилково не було враховано матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу, що надається до щорічної основної оплачуваної відпустки та є складовою суддівської винагороди і має враховуватися при призначенні довічного грошового утримання судді у відставці. 31 травня 2017 року вона звернулася до відповідача із заявою про перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки ТУ ДСА України у Сумській області № 04-760/17 від 04.05.2017 року про те, що на момент її звільнення станом на 15 вересня 2016 року її суддівська винагорода, яка враховується при призначенні щомісячного грошового утримання судді у відставці, крім посадового окладу та доплати за вислугу років, включає матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу, що надається до щорічної основної оплачуваної відпустки (14500/12 міс.) - 1208,00 грн. та довідки ТУ ДСА України у Сумській області №04-761/17 від 04.05. 2017 року про те, що станом на 01.01.2017 року суддівська винагорода судді Роменського міськрайонного суду, яка враховується при призначенні щомісячного грошового утримання судді у відставці, крім посадового окладу та доплати за вислугу років, включає матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу, що надається до щорічної основної оплачуваної відпустки (16000/12 міс.) - 1333,00 грн. Рішенням відповідача від 16.06.2017 року відмовлено в проведенні відповідного перерахунку. Листом Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області 3393/03-18 від 16.06.2017 року відповідач повідомив, що допомога на оздоровлення не є складовою суддівської винагороди і для її включення до складу заробітної плати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці немає підстав, а тому проведення перерахунку вважає недоцільним. Не погоджуючись із вказаним рішенням звернувся до суду із даним позовом.

Постановою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20.11.2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці викладені у листі Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області №3393/03-18 від 16.06.2017 року.

Зобов'язано Роменське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення відповідно до довідки ТУ ДСА України у Сумській області від 04 травня 2017 року №04-760/17, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, а саме з 15 вересня 2016 року.

Зобов'язано Роменське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення відповідно до довідки ТУ ДСА України у Сумській області від 04 травня 2017 року №04-761/17, починаючи з 01 січня 2017 року.

Стягнуто із Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача 640 грн. судового збору.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20.11.2017 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про протиправність рішення відповідача щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. Зазначив, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній на час призначення щомісячного довічного грошового утримання), суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно - правовими актами. До складу суддівської винагороди, визначеної Законом України «Про судоустрій і статус суддів», матеріальна допомога на оздоровлення не входить, а тому не може бути врахована для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Крім того, вказаною нормою Закону чітко визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, та не може визначатися іншими нормативно - правовими актами, а тому доводи позивача щодо застосування положень Закону України «Про оплату праці», Інструкції № 5 «Зі статистки заробітної плати» є безпідставними. З цих же підстав управління не погоджується з доводами щодо застосування до спірних правовідносин висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 20.02.2012 року, оскільки встановлені в них обставини стосуються застосування норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зазначені рішення Верховного Суду України жодним чином не стосуються вказаного спору, оскільки виносилися щодо державних службовців, яким було призначено щомісячне довічне грошове утримання. Посилання позивача на Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» також є безпідставним, оскільки норми останнього, крім положень, що стосуються визначення права на пенсію за вислугу років, взагалі втратили чинність. Крім того, вимоги позивача про перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 15 вересня 2016 року на підставі довідок ТУ ДСА України в Сумській області від 04 травня 2017 року знаходяться за межами шестимісячного строку звернення до суду.

Позивач правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Представники сторін про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що позивач з 05 травня 1993 року перебувала на посаді судді Роменського міськрайонного (міського) суду Сумської області. Постановою Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року звільнена з посади судді Роменського міськрайонного суду Сумської області у зв'язку з виходом у відставку.

З 15 вересня 2016 року рішенням Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області позивачу призначено довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86 відсотків суддівської винагороди. При призначенні довічного грошового утримання судді у відставці помилково не було враховано матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу, що надається до щорічної основної оплачуваної відпустки та є складовою суддівської винагороди і має враховуватися при призначенні довічного грошового утримання судді у відставці.

31 травня 2017 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки ТУ ДСА України у Сумській області № 04-760/17 від 04.05.2017 року про те, що на момент її звільнення станом на 15 вересня 2016 року її суддівська винагорода, яка враховується при призначенні щомісячного грошового утримання судді у відставці, крім посадового окладу та доплати за вислугу років, включає матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу, що надається до щорічної основної оплачуваної відпустки (14500/12 міс.) - 1208,00 грн. та довідки ТУ ДСА України у Сумській області №04-761/17 від 04.05. 2017 року про те, що станом на 01.01.2017 року суддівська винагорода судді Роменського міськрайонного суду, яка враховується при призначенні щомісячного грошового утримання судді у відставці, крім посадового окладу та доплати за вислугу років, включає матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу, що надається до щорічної основної оплачуваної відпустки (16000/12 міс.) - 1333,00 грн.

Листом Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області 3393/03-18 від 16.06.2017 року відповідач повідомив позивача, що розпорядженням від 16.06.2017 року їй відмовлено в проведенні відповідного перерахунку, допомога на оздоровлення не є складовою суддівської винагороди і для її включення до складу заробітної плати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці немає підстав.

Не погоджуючись із вказаним рішенням звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач має встановлене законом право на отримання щомісячного довічного грошового утримання з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, то дії відповідача щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання є протиправними,.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Статтею 126 Конституції України, закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Відповідно до п. 25 Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 02.06.2016 № 1402-VII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон України № 1402-VII), який набрав чинності 30.09.2016 року, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Частиною третьою статті 141 Закону України №2453-VI (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №1-8/2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно до ст. 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Посадові оклади інших суддів встановлюються пропорційно до посадового окладу судді місцевого суду з коефіцієнтом: судді апеляційного суду - 1,1; судді вищого спеціалізованого суду - 1,2; судді Верховного Суду України, судді Конституційного Суду України - 1,3.Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Суддям Конституційного Суду України, які вперше призначені на посаду судді, виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 5,5 відсотка за кожен рік роботи.

Суддям, які обіймають посади заступника голови суду, секретаря судової палати, секретаря пленуму вищого спеціалізованого суду, секретаря Пленуму Верховного Суду України, виплачується щомісячна доплата у розмірі 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду, голові суду - 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.

Суддям виплачується щомісячна доплата за науковий ступінь кандидата (доктора філософії) або доктора наук з відповідної спеціальності у розмірі відповідно 15 і 20 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.

Суддям виплачується щомісячна доплата за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, у розмірі залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "Цілком таємно", - 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "Таємно", - 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.

Обсяги видатків на забезпечення виплати суддівської винагороди здійснюються за окремим кодом економічної класифікації видатків.

Суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Відповідно до ст. 134 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу. Суддям, які мають стаж роботи більше 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.

Пунктом 2.3.3 Інструкції №5 "Зі статистики заробітної плати", матеріальна допомога відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

На підставі ч.1 ст.66 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно до ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються:

суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;

суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України;

суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону.

Сторонами не заперечується та вбачається із наданих до справи документів, те що з даного виду суддівської винагороди відраховувався збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що отримувана позивачем сума виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічні висновки були висловлені у постановах Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року № 21-430а11 та від 06 листопада 2013 року № 21-350а 13.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Як зазначається в Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи, державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12, "оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці" (пункт 54).

На наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку суду про наявність у позивача права на отримання щомісячного довічного грошового утримання з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Колегія суддів зазначає, що відповідач, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не довів законність та обґрунтованість власних дій, що є предметом оскарження позивачем.

Натомість позивач, на виконання вимог ч.1 ст.77 КАС України, довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Таким чином, оскільки належними та допустимими доказами відповідач, як суб'єкт владних повноважень на якого покладено обов'язок щодо доказування, не довів правомірності власних дій, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Посилання заявника апеляційної скарги на пропуск позивачем встановленого строку звернення до суду колегія суддів вважає помилковими, оскільки про порушення свого права позивач дізналася лише після отримання листа Роменського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про відмову у проведенні відповідного перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання, тобто в межах встановленого КАС України строку звернення до суду.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Роменського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Сумської області залишити без задоволення.

Постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20.11.2017р. по справі №585/4165/17 за позовом ОСОБА_2 до Роменського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя (підпис)А.П. Бенедик
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова Л.О. Донець
Повний текст постанови складено 01.02.2018 р.