Справа № 800/590/17
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2018 Київ П/9901/50/18 800/590/17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючого судді: Білоуса О.В.,

суддів: Бевзенка В.М., Шарапи В.М., Данилевич Н.А. Желтобрюх І.Л.,

секретаря судового засідання - Носенко Л.О.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Погребняка С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів із вимогами про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень,

установив:

02 січня 2017 року до Верховного Суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокуратури ( КДК прокурорів) про визнання протиправним та скасування рішення КДК прокурорів від 15 листопада 2017 року № 263-дп17. Позов мотивує тим, що підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності відсутні, у зв`язку із належним та відповідним рівнем виконання ним службових обов'язків та неможливості із об'єктивних причин, що не залежали від його волі, запобігти викладеним у дисциплінарній скарзі порушенням.

У судовому засіданні представник позивача зазначив , що позивач з об'єктивних причин, які не залежали від його волі, був позбавлений можливості запобігти викладеним у дисциплінарній скарзі порушенням вимог КПК України та прав третіх осіб при проведенні досудового розслідування за кримінальним провадженням № 0001896, а тому висновок відповідача про наявність в його діях дисциплінарного проступку є необґрунтованим.

Позивачем в свою чергу, під час надання пояснень, визнано, що ним було допущено порушення, а саме надання недостовірної інформації на звернення ОСОБА_4 , яке стосувалося досудового розслідування кримінального провадження №0000137. Однак, позивач у даному випадку своєї провини не вбачає та вважає, що причиною вказаного порушення слугувало велике навантаження на роботі, а також те, що текст відповіді ним не готувався, а тільки підписувався. При цьому, позивач зазначив, що стягнення, за вчинене ним порушення, має бути співрозмірним. Оскільки за вказане порушення позивача було позбавлено премії, то подальше притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на думку ОСОБА_1 є протиправним.

Представник відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Свою позицію мотивує тим, що оскаржуване рішення є повністю вмотивованим , прийнятим на підставі наявних документів, матеріалів перевірки та у відповідності до норм законодавства України.

В судовому засіданні представник відповідача серед іншого зазначив, що Наказом Керівника Київської місцевої прокуратури №5 «Про розподіл обов'язків між працівниками Київської місцевої прокуратури №5» від 15 грудня 2015 року № 18 на ОСОБА_1 покладено організацію нагляду за дотриманням законів у формі процесуального керівництва під час проведення досудового розслідування слідчими СВ Оболонського УП, зокрема у справах щодо власності, до яких і відноситься кримінальне провадження № 0001896.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані ними докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень і з'ясував таке.

Наказом Прокуратури м. Києва від 15 грудня 2015 року № 4586к, ОСОБА_1 призначений на посаду заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 5 м. Києва.

04 серпня 2017 року до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів надійшла дисциплінарна скарга виконувача обов'язків прокурора м. Києва Кононенка П.М. про вчинення дисциплінарного проступку заступником керівника Київської місцевої прокуратури №5 м. Києва ОСОБА_1

Дана скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 не забезпечено контролю за здійсненням процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0001896 від 27.02.2017 року з ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191 КК України за фактом замаху на заволодіння бюджетними коштами службовими особами ТОВ «Амеро Гранд», шляхом подачі до органів фіскальної служби розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість, під час проведення 23 травня 2017 року слідчим СВ УП ГУНП у м. Києві за ухвалою суду від 18 травня 2017 року огляду у нежитлових приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1, усупереч вимогам ч.5 ст. 237 КПК України вилучено газове обладнання вартістю 30 млн. гривень. Вказане майно не має значення для кримінального провадження, у ході слідчої дії власника майна не встановлено. У порушення вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання про арешт вилученого майна до суду не направлялося, а 31 травня 2017 року слідчим майно передано суб'єкту господарювання, який не є його власником.

Вказані дії призвели до порушення майнових прав власника вилученого газового обладнання - ТОВ «Компанія С.Р.К.., а за вказаним фактом, прокуратурою міста розпочато кримінальне провадження № 0000910 від 24 липня 2017 року за ч. 3 ст. 365 КК України.

Також зазначено, що через неналежну організацію процесуального керівництва не забезпечено розкриття корупційних злочинів та злочинів в бюджетній сфері. У 2016 році до суду скеровано 2 обвинувальних акти про правопорушення цієї категорії, у 2017 році - 1.

Крім того, скаржником у поданій стосовно ОСОБА_1 дисциплінарній скарзі зазначено про те, що неналежний стан організації процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000137 від 19 серпня 2016 року за ч. 2 ст. 364-1 КК України, за фактом зловживання службовим становищем посадовими особами ПАТ «Київський експериментальний механічний завод «Зварка», сприяв порушенню прав громадян під час розгляду звернень. Так, на звернення громадянина ОСОБА_4 від 24 жовтня 2016 року щодо неналежного виконання посадових обов'язків працівниками Київської місцевої прокуратури № 5, листом від 26 жовтня 2016 року, за підписом заступника керівника прокуратури ОСОБА_1, заявнику надано інформацію про стан та орган досудового розслідування кримінального провадження, що не відповідає дійсності.

На підставі вищезазначеної скарги, рішенням члена Комісії Погребняка С.П. від 07 серпня 2017 року відкрито дисциплінарне провадження №11/2/4-209дс-97дп-17 стосовно прокурора ОСОБА_1

27 жовтня 2017 року членом Комісії Погребняком С.П. за наслідками перевірки обставин, повідомлених в дисциплінарній скарзі, складено висновок про відсутність дисциплінарного проступку та запропоновано закрити дисциплінарне провадження щодо заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 5 м. Києва ОСОБА_1

Однак, Кваліфікаційно-дисциплінарною комісію прокурорів рішення 15 листопада 2017 року № 263-дп17 "Про накладення дисциплінарного стягнення на заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 5 м. Києва ОСОБА_1." прийнято рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

КДК прокурорів, приймаючи оскаржуване рішення прийшла до висновку про наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, мотивуючи своє рішення тим, що вказані порушення мали місце через неналежне виконання ОСОБА_1 службових обов'язків.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів виходить з такого.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначені Законом України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про Прокуратуру» ( далі - Закон № 1697-VII ).

Статтею 43 Закону № 1697-VII встановлено підстави для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності.

Так, у відповідності до пункту першого частини першої вказаної статті, прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків.

Відповідно до статей 44, 45 Закону № 1697-VII, дисциплінарне провадження здійснюється Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів. Дисциплінарне провадження - це процедура розгляду Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.

Право на звернення до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів із дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти. Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів розміщує на своєму веб-сайті рекомендований зразок дисциплінарної скарги.

Згідно з частинами 4, 10 статті 46 Закону № 1697-VII, після відкриття дисциплінарного провадження член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів за результатами перевірки. Член Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується.

За приписами частини 5 статті 47 Закону № 1697-VI, розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів заслуховуються пояснення члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і, в разі необхідності інших осіб.

Рішення в дисциплінарному провадженні кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів приймає більшістю голосів від свого загального складу.

При прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення ( частина перша, третя статті 48 Закону № 1697-VII).

У відповідності до частини першої статті 49 Закону № 1697-VII, на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

1) догана;

2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора);

3) звільнення з посади в органах прокуратури.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани, було неналежне виконання ним службових обов'язків, передбачених наказом Керівника Київської місцевої прокуратури №5 «Про розподіл обов'язків між працівниками Київської місцевої прокуратури №5» від 15 грудня 2015 року № 18 ( далі Наказ № 18), а також надання недостовірної інформації на звернення громадянина ОСОБА_4.

Так, пунктом 4 Наказу № 18 на першого заступника Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_1 покладено організацію нагляду за дотриманням законів у формі процесуального керівництва під час проведення досудового розслідування слідчими СВ Оболонського УП, зокрема у справах щодо власності.

В ході розгляду дисциплінарного провадження ОСОБА_1 підтвердив наявність вищезазначених обов'язків, однак посилаючись на відсутність можливості вчинення будь-яких дій спрямованих на усунення вказаних порушень, через необізнаність про факт події вилучення майна, за результатами проведення огляду в рамках кримінального провадження № 0001896, що свідчить про позбавлення його об'єктивної можливості запобігти такому порушенню.

Однак, вказані позивачем обставини, на думку колегія суддів, не звільняють його від виконання посадових обов'язків, покладених на нього начальником Київської місцевої прокуратури № 5 та не можуть бути підставою для визнання протиправним оскаржуваного рішення.

В судовому засіданні позивач визнав факт надання ним недостовірної інформації на запит громадянина ОСОБА_4 Разом з тим зазначив, про неспіврозмірність відповідальності за допущене ним порушення та застосування щодо нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани одночасно із попереднім застосуванням щодо нього заходів матеріального впливу у вигляді позбавлення премії.

Суд зазначає, що твердження позивача з цього приводу є недоречними, оскільки позбавлення премії не є дисциплінарним стягненням, передбаченим статтею 49 Закону № 1697-VII, а дисциплінарне стягнення накладається за наявності дисциплінарного проступку і не залежить від факту вжиття або не вжиття таких заходів як позбавлення премії.

Зазначене в сукупності свідчить, що розгляд висновку про наявність дисциплінарного проступку в діях позивача відбувався на засадах змагальності, доводи ОСОБА_1 були в повній мірі враховані та проаналізовані Комісією під час прийняття оскаржуваного рішення.

Позивач серед іншого, у своїй позовній заяві зазначає, що відповідач під час прийняття оскаржуваного рішення залишив поза увагою факт вчинення позивачем ряду дій на виконання своїх службових обов'язків. Так, позивач вказує, що належним чином відреагував на допущені слідчим порушення вимог КПК України і прав третіх осіб при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001896, про обставини яких йому стало відомо з листа Прокуратури м. Києва від 13.06.2017 року № 19-р-17.

Однак, суд вважає такі доводи безпідставними, оскільки спрямовані на обґрунтування належності чи неналежності виконання позивачем своїх службових обов'язків, оцінка якості яких як і сам висновок про їх якість (належне чи неналежне виконання посадових обов'язків) відноситься до виключних повноважень Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів у рамках проведення дисциплінарного провадження.

При цьому, право позивача на висловлення своєї думки з цього приводу може та було реалізовано шляхом надання відповідних пояснень безпосередньо під час участі у засіданні з розгляду дисциплінарного провадження, що відбувається на засадах змагальності, тобто якраз і надає особі, щодо якої здійснюється розгляд дисциплінарного провадження можливості доводити свою позицію та висловлювати думку, стосовно позиції комісії, відносно кожного конкретного питання.

Що стосується посилань позивача у позовній заяві про безпідставне посилання відповідача у рішенні на положення Модельного кодексу поведінки державних службовців ( Додаток до Рекомендації № R (2000) 10 Комітету Міністрів державам-членам Ради Європи щодо кодексів поведінки державних службовців, прийнятої Комітетом міністрів на 106 сесії 11 травня 2000 року, то вони є безпідставними з огляду на наступне.

Зокрема, позивач вважає, що він не є державним службовцем в розумінні чинного законодавства і на нього, згідно статті 3 Закону України «Про державну службу» як на прокурора положення вказаного закону, не поширюються. Разом з тим, суд зазначає, що стаття 1 Модельного кодексу надає ширше тлумачення визначенню державного службовцю. Для цілей цього кодексу, державними службовцями вважаються всі особи які працюють в публічному органі, а не тільки особи, що посади яких передбачені Законом України «Про державну службу».

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що оскаржене Рішення відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, таке прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, пропорційно та з дотриманням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Таким чином, рішення КДКП від 15 листопада 2017 № 263-дп17 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани, прийнято з дотриманням порядку дисциплінарного провадження, визначеного Законом № 1697-VII, з урахуванням всіх фактичних обставин, а тому підстави для його скасування відсутні.

Усі інші доводи та їх обґрунтування викладені в позовній заяві спростовуються вищевикладеним та не ставлять під сумнів правомірність прийняття оскаржуваного рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

За правилами статті 139 КАС понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання даного позову відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 262, 266, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Головуючий суддя О.В. Білоус

Судді В.М. Бевзенко

В.М. Шарапа

Н.А. Данилевич

І.Л. Желтобрюх