Справа № 826/6011/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 лютого 2018 року № 826/6011/17

Окружний адміністративний суд міста Києва під головуванням судді Келеберди В.І. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Главтара Україна» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби міста Києва про визнання протиправним та часткове скасування податкового повідомлення-рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Главтара Україна» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби міста Києва (далі - ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві) та просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09 листопада 2016 року № в частині застосування штрафу у розмірі 10 відсотків від суми ПДВ (998, 93 грн.) за несвоєчасне проведення реєстрації податкової накладної № 41 від 09 серпня 2016 року у Єдиному реєстрі податкових накладних.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що після проведеної перевірки дотримання податкового законодавства в частині своєчасної реєстрації податкових накладних по податку на додану вартість ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві складено Акт № 9021/26-53-12-01/39458364 від 28 жовтня 2016 року, відповідно до висновків якого встановлено порушення вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме: порушено граничні терміни реєстрації податкових накладних. На підставі зазначеного Акту винесено податкове повідомлення-рішення від 09 листопада 2016 року № , яким застосовано штраф у розмірі 2 655, 56 грн.

Позивач зазначає, що висновки Акту не у повній мірі відповідають дійсним обставинам, оскільки ТОВ «Главтара Україна» було виписано податкову накладну № 41 від 09 серпня 2016 року на суму 9 899, 28 грн., за результатами господарської операції з ТОВ «Пісківський завод скловиробів», податкова декларація за якою направлена для реєстрації 23 серпня 2016 року, тобто у визначений чинним законодавством час. Проте, квитанція про прийняття реєстрації податкової накладної була отримана товариством лише 25 серпня 2016 року, тобто вже після спливу 15-денного терміну, відведеного для реєстрації.

Вважаючи, що неотримання у день направлення для реєстрації податкової накладної квитанції про її реєстрацію, або про відмову у її реєстрації, днем подачі податкової накладної слід вважати саме 23 серпня 2016 року, а отже, підстав для включення податкової накладної № 41 від 09 серпня 2016 року до Акту перевірки та врахування її як порушення термінів подачі накладної для реєстрації, у податкового органу не було, тому в зазначеній частині податкове повідомлення-рішення, на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у письмових поясненнях, які долучено до матеріалів справи.

Виходячи з положень частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на час вчинення процесуальної дії), у судовому засіданні судом ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши у порядку письмового провадження належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, старшим державним ревізором-інспектором відділу адміністрування місцевих податків управління податків і зборів з юридичних осіб ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві Радукою Ю.В. проведено перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних з податку на додану вартість ТОВ «Главтара Україна» .

Перевіркою встановлено порушення пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, яким встановлено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних накладних та/або розрахунках коригування, а саме:

- за господарською операцією з ТОВ «Пісківський завод скловиробів» від 09 серпня 2016 року на суму 9 899, 28 грн. податкова накладна зареєстрована 25 серпня 2016 року, з порушенням на один день;

- за господарською операцією з ТОВ «Пісківський завод скловиробів» від 19 серпня 2016 року на суму 9 239, 33 грн. податкова накладна зареєстрована 06 вересня 2016 року, з порушенням на три дні;

- за господарською операцією з ТОВ «Овостар» від 19 серпня 2016 року на суму 7 417, 00 грн. податкова накладна зареєстрована 14 вересня 2016 року, з порушенням на одинадцять днів.

Щодо виявлених порушень перевіряючим складено Акт № 9021/26-53-12-01/39458364 від 28 жовтня 2016 року, та у подальшому податкове повідомлення-рішення від 09 листопада 2016 року № із застосуванням штрафу на загальну суму 2 655, 56 грн.

Не погоджуючись з висновками Акту від 28 жовтня 2016 року в частині податкової накладної за господарською операцією з ТОВ «Пісківський завод скловиробів» від 09 серпня 2016 року на суму 9 899, 28 грн., позивачем подано скаргу від 22 листопада 2016 року № 69 до Головного управління ДФС у м. Києві, за результатами розгляду якої винесено рішення від 26 січня 2017 року про залишення її без задоволення, а податкового повідомлення-рішення без змін.

Отже, використавши спосіб адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення від 09 листопада 2016 року, позивач звертається до суду із даним адміністративним позовом, у якому оспорює обставини включення до складу порушення вимог податкового законодавства в частині податкової накладної за господарською операцією з ТОВ «Пісківський завод скловиробів» від 09 серпня 2016 року на суму 9 899, 28 грн., подачу для реєстрації податкової накладної за якою позивач вважає вчасною, тобто здійсненою 23 серпня 2016 року, а не 25 серпня 2016 року, як зазначається в Акті від 28 жовтня 2016 року.

В іншій частині складеного Акту та оскаржуваного податкового повідомлення-рішення позивач претензій не має.

Оцінивши наявні документи в матеріалах справи, з урахуванням пояснень представників позивача та відповідача, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому та об'єктивному досліджені доказів, дійшов до наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України)(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 187.1. статті 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, в якій зазначаються в окремих рядках певні обов'язкові реквізити.

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України від 31 грудня 2015 року № 1307 (далі - Порядок).

Так, згідно з пунктом 21 Порядку у разі здійснення коригування сум податкових зобов'язань, а також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, не пов'язаних зі зміною суми компенсації вартості товарів/послуг, відповідно до статті 192 ПК України постачальник (продавець) товарів/послуг складає розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної за формою згідно з додатком 2 до поданої накладної.

Відповідно до пункту 201.6 статті 201 ПК України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та в реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Згідно з пунктом 201.4 статті 201 ПК України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до вимог пункту 201.7 статті 201 ПК України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.8 статті 201 ПК України передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 1201.1 статті 1201 ПК України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Таким чином, відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додатну вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

З Акту перевірки від 28 жовтня 2016 року та з наявних матеріалів справи вбачається, що податковим органом виявлено несвоєчасну реєстрацію позивачем податкових накладних від 09 та 19 серпня 2016 року на суму ПДВ у розмірі 26 555, 61 грн., які було зареєстровано з Єдиному реєстрі податкових накладних 25 серпня, 06 та 14 вересня 2016 року, тобто з порушенням терміну реєстрації до 15 календарних днів, що є підставою відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України для застосування штрафу у розмірі 10% у загальній сумі 2 655, 56 грн.

Доказів протилежного позивачем до суду не надано.

Пунктом 35 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України визначено, що норми пункту 1201.1 статті 1201 цього Кодексу не застосовуються при порушенні термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, складених до 01 жовтня 2015 року.

У разі, якщо податкову накладну складено після 01 жовтня 2015 року, зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, то до платника податку, відповідального за її реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних застосовуються штрафні санкції, визначені статтею 1201 ПК України.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 КАС України).

Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Із системного аналізу вищезазначеного, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки спірне податкове повідомлення-рішення винесено відповідачем на підставі та у межах наданих повноважень з дотриманням процедури, передбаченої Податковим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Відповідно до частини першої статті 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда