Справа № 821/1697/17
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2018-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/1697/17
15 год. 39 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Мельник О.О.,

за участю представників

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма "Строй Мастер" до Херсонської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів та стягнення зайво сплачених коштів за проведення митного оформлення товару,

встановив:

10.11.1017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма "Строй Мастер" ( далі - позивач, ТОВ " КФ " Строй Мастер") звернулося до суду з позовом до Херсонської митниці Державної фіскальної служби України ( далі - відповідач, Херсонська митниця ДФС України", у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення митного органу про коригування митної вартості товарів №UA508070/2017/000026/2 від 19.09.2017 р. та стягнути з Херсонської митниці ДФС України зайво сплачені кошти за проведення митного оформлення товару, внаслідок прийняття рішення про коригування митної вартості товару, у сумі 137 426,88 грн.

Вказані вимоги позивач обґрунтовує тим, що у вересні 2017 р. згідно до умов укладеного зовнішньоекономічного контракту № CHUA170407 від 07.04.2017 р. та на підставі супроводжувальних документів продавець - компанія ZHEJIANG FUYUAN INDUSTRY AND TRADE CO.,LTD. (Китай) здійснив на адресу покупця -ТОВ "КФ Строй Мастер" поставку товару - " Фурнітура для дверей з недорогих металів (ручки дверні) - товар за кодом С-110". Під час декларування вказаного товару позивачем відповідно до ст. 57, 58 Митного кодексу України було самостійно визначено митна вартість товарів за основним методом, а саме, за ціною контракту, яка склала 40 092,00 дол. США. З метою митного оформлення товару та на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано Херсонській митниці ДФС України повний пакет документів, передбачений ст. 53 МК України. Проте, 19.09.2017 р. відповідачем прийнято рішення № 508070000/2017/000026/2 від 19.09.2017 р., яким за резервним методом на рівні 2,82 дол. США/кг. скориговано митну вартість товару на суму 56 529,72 дол. США. Позивач вважає, що оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості товару прийнято з порушенням вимог ст. ст.. 54-55 МК України, оскільки графа 33 вказаного рішення не містить жодних конкретних підстав щодо не підтвердження декларантом числових значень складових митної вартості імпортованого товару та які саме документи містять розбіжності, як це передбачено наказом Мінфіна України від 24.05.2012 р. № 598 "Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів. Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору". При цьому, позивач не погоджується з тим, що митницею в оскаржуваному рішенні зазначено, що декларантом не подано документи, що містять відомості про вартість страхування та перевезення вантажу, оскільки вказана обставина жодним чином не спростовує митної вартості, яка визначена позивачем у поданій митній декларації і не є підставою для здійснення коригування її вартості. Крім того, позивач вважає, що застосування відповідачем резервного методу визначення митної вартості товару шляхом використання інформації митного органу, а саме декларації від 21.06.2017 р. № 500070/2017/708, і визначення митної вартості як 2,82 долар США за 1 кг продукції є неправомірним, оскільки позивачем задекларовано вартість товару відповідно до ціни, визначеної продавцем з урахуванням якісних характеристик кожної окремої одиниці товару. З огляду на вказані обставини позивач вважає, що висновок митного органу щодо не підтвердження ТОВ " КФ " Строй Мастер" числового значення складових митної вартості товару, заявленого за основним методом її визначення є безпідставним, оскільки позивачем надано всі обов'язкові документи, визначені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Позивач також вказує, що в результаті прийняття відповідачем оскаржуваного рішення підприємство змушено було додатково сплатити суму ПДВ в розмірі 94 480,98 грн., суму ввізного мита в розмірі 42 945,90 грн., всього зайво сплачено - 137 426,88 грн., що є предметом стягнення у даній справі. Обґрунтовуючи вказану вимогу позивач зазначає, що відповідно до ст. 27 Митного кодексу України зайво сплачені коштів підлягають поверненню позивачу, як доказ повного поновлення його порушених прав, за захистом яких він звернувся до суду.

06.12.2017 р. відповідач надав до суду письмові заперечення та 14.12.2017 р. додаткові заперечення, згідно яким вказує, що декларантом ТОВ " КФ " Строй Мастер " до митного органу було подано митну декларацію № 508070000/2017/000601 для здійснення митного оформлення товару ввезеного на умовах поставки CIF - Чорноморськ (Україна) відповідно до контракту від 07.04.2017 № CHUA170407, укладеного між ТОВ " КФ " Строй мастер " та компанією ZHEJIANG FUYUAN INDUSTRY AND TRADE CO.,LTD. (Китай). За результатами перевірки правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України митним органом було визнано, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов ч.1 ст.54 Митного кодексу України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості. Однак, надані документи для підтвердження рівня митної вартості товару (первинні та додатково надані), не дали можливості Херсонській митниці ДФС України остаточно упевнитись в достовірності визначеної декларантом митної вартості товару, у зв'язку з чим було застосовано наявну в Херсонській митниці ДФС України інформацію щодо аналогічного (подібного) товару, митне оформлення яких вже здійснено. З урахуванням вищезазначеного відповідач зазначає, що оскаржувані рішення є такими, що прийняті обґрунтовано, а тому підстави для їх скасування відсутні. Крім того, відповідач вважає необґрунтованою вимогу позивача щодо стягнення з Херсонської митниці ДФС України зайво сплачених коштів за проведення митного оформлення товару у сумі 137 426,88 грн., оскільки відповідно до Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, діючого на час спірних правовідносин, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 р. № 618, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 р. за №1097/14364, для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/а надмірно сплачених до бюджету, платник податків подає до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, заяву довільної форми, за результатами розгляду якої готується висновок про повернення, після чого відповідний орган Державного казначейства України готує платіжні документи для повернення коштів. Отже, недотримання позивачем вищевказаного порядку повернення надмірно сплачених митних платежів унеможливлює їх стягнути в межах розгляду даної справи.

В судовому засіданні представники учасників справи підтвердили обґрунтування своїх позицій. При цьому, представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги, представник відповідача просив суд відмовити позивачу у задоволені його вимог.

Ухвалою суду від 24.11.2017 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 13.12.2017 р.

Протокольною ухвалою суду від 13.12.2017 р. оголошено перерву у зв'язку з витребуванням від позивача обґрунтування вимог щодо стягнення з відповідача зайво сплачених коштів з призначенням судового засідання на 22.12.2017 р.

Протокольною ухвалою суду від 22.12.2017 р. оголошено перерву в судовому засіданні у зв'язку з наданням часу відповідачу підготувати пояснення щодо клопотання представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу, надане суду в судовому засіданні, з призначенням судового засідання на 12.01.2018 р.

Судове засідання, призначене на 12.01.2018 р. не відбулось у зв'язку з хворобою судді, внаслідок чого було призначено судове засідання на 23.01.2018 р.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 07.04.2017 р. між продавцем компанією ZHEJIANG FUYUAN INDUSTRY AND TRADE CO.,LTD. (Китай) та покупцем ТОВ " КФ " Строй Мастер" укладено контракт № CHUA170407, відповідно до якого продавець зобов'язується на умовах CIF - Чорноморськ (Україна) продати, а покупець оплатити та прийняти " Товар" - двері металеві і дверну фурнітуру в номенклатурі, кількості та по ціні згідно супровідним документам.

Відповідно до умов вказаного контракту позивач отримав фурнітуру для дверей з недорогоцінних металів (ручки дверні) у асортименті загальною кількістю 35 000 шт. на загальну суму 40 092,00 дол. США.

Для здійснення митного оформлення товару поставленого за вказаним контрактом позивачем через представника ФОП ОСОБА_3 до сектору митного оформлення митного поста "Херсон - центральний " Херсонської митниці ДФС 18.09.20107 р. було подано митну декларацію № 508070000/2017/000601, відповідно до якої митна вартість товару визначена позивачем за ціною контракту 1 051 388,08 грн. ( 40 092,00 доларів США).

Разом із митною декларацією, позивачем до митного оформлення були подані наступні документи: зовнішньоекономічний контракт № CHUA170407 від 07.04.2017 р., доповнення до зовнішньоекономічного контракту від 22.06.2017 р. № 3, комерційний інвойс від 22.06.2017 р. № ZFY1250418.

При здійсненні перевірки вказаної митної декларації за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (далі - АСАУР) виявлено ризики, а саме - сформовано перелік попереджень щодо декларанта та обов'язкових митних процедур, які полягали у ретельному опрацюванні поданих документів для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст.53 Митного кодексу України по товару № 1.

Так, за результатами перевірки змісту контракту № CHUA170407 від 07.04.2017 р. відповідачем встановлено, що витрати на страхування та транспортування не включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний товар та не були заявлені декларантом, як складова митної вартості. Так, згідно п. 4.1 контракту від 07.04.2017 № CHUA170407 ціна за одиницю товару вказана у товаросупровідних документах, при цьому, пунктом 4.2. визначено, що до ціни товару включена вартість таких складових як пакування та маркування товару, проте не вказано про включення до ціни товару витрат на страхування та транспортування до митного кордону України, що є обов'язковим при умовах поставки товарів CIF.

З огляду на вказане, відповідачем зроблено висновок, що документи надані ТОВ " КФ " Строй Мастер" для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості не містять усіх необхідних відомостей стосовно складових митної вартості, внаслідок чого відповідачем на підставі ч. 3 ст. 53 МК України було запропоновано ТОВ " КФ " Строй Мастер" надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації; банківські платіжні документи; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Додатково повідомлено декларанта, що згідно з ч.6 ст. 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

У відповідь на повідомлення митного органу стосовно надання додаткових документів, позивачем додатково були надані наступні документи: прас - лист фірми " ZHEJIANG FUYUAN INDUSTRY AND TRADE CO.,LTD"; комерційна пропозиція фірми "ZHEJIANG FUYUAN INDUSTRY AND TRADE CO.,LTD"; копія митної декларації країни відправлення; платіжне доручення за поставлений товар; інформація з мережі Інтернет, щодо вартості подібних товарів; висновок Херсонської ТПП, щодо вартості товарів.

19.09.2017 р. Херсонською митницею ДФС України прийнято рішення № UA508070/2017/000026/2 про коригування митної вартості товарів, згідно якої відкоригована митна вартість товару склала 56 529,72 дол. США, яке є предметом оскарження у даній справі. Вказане рішення містить причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, а саме: не усі відомості і розрахунки підтверджені та неподанням усіх додаткових документів ( які було наведено у вимозі), що підтверджують митну вартість товару.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що незважаючи на подані позивачем додаткові документи, заявлена декларантом митна вартість товару не могла бути визнана, оскільки позивачем заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, а подані документи містять розбіжності, зокрема,

- згідно пункту 3.1 контракту № CHUA170407 від 07.04.2017 р. поставка товару здійснюється на умовах CIF за правилами ІНКОТЕРМС -2010, відповідно до якого " вартість, страхування, фрахт" застосовується для морського або внутрішнього водного транспорту та означає, що продавець здійснив поставку товару на борт судна або забезпечив надання товару, що вже поставлений таким чином і зобов'язаний укласти контракт (договір) перевезення й оплатити витрати на перевезення, необхідні для поставки товару до названого місця та за власний рахунок застрахувати вантаж з мінімальним покриттям.

- відповідно до п. 4.2 цього контракту не вказано, що витрати на транспортування та страхування включені до вартості товару. За умовами поставки витрати на транспортування та страхування повинні бути включені до вартості товару.

- згідно п 6.1. контракту строк фактичної передачі товару мав бути не пізніше 45 днів від дати підтвердження замовлення покупцем. Підтвердження замовлення було здійснено покупцем не пізніше 22.06.2017, про що свідчить укладене між контрагентами доповнення до контракту (СНUА 170407 від 07.04.2017) № 3 від 22.06.2017 та виписаний компанією ZHEJIANG FUYUAN INDUSTRY AND TRADE CO.,LTD. рахунок-фактура від 22.06.2017 № ZFYI250418, але, згідно наданого до митного оформлення коносаменту WMS17073539, завантаження товару на борт судна було здійснено 11.08.2017 р., тобто лише на 51 день після підтвердження замовлення, а прибуття в місце фактичної передачі ( порт Чорноморськ ) - 16.09.2017 р., тобто ще пізніше.

- надане додатково платіжне доручення № 30 свідчить про здійснення 12.09.2017 р. повного розрахунку за поставлений товар згідно інвойсу від 22.06.2017 р. № ZFYI250418 та контракту № CHUA170407 від 07.04.2017, що здійснено всупереч п.5.5 вищезазначеного контракту, згідно якого розрахунки здійснюються шляхом 100% оплати протягом 30 днів після отримання товару на склад покупця. Декларантом не було надано митному органу додаткову угоду та/або комерційні документи, в яких міститься інформація про зміну вищезазначених умов договору

- подана для підтвердження контрактної вартості комерційна (бізнес) пропозиція виробника товару не містить періоду дії наведених у ній цін, що суперечить загальноприйнятій світовій практиці.

- в додатково наданій декларантом митній декларації країни відправлення від 10.08.2017 р. № 70017232 номер транспортного документа SUNE17070588 та інвойсу ZFY1250418 відрізняються від поданих до митного оформлення: WMS17073539 та ZFYJ250418 відповідно.

- надані витяги з мережі Інтернет, що містять інформацію щодо ціни товару на комерційних умовах CIF (Китай), не можуть бути враховані при підтвердженні заявленої митної вартості, оскільки фактично продаж товарів здійснюється на інших комерційних умовах (CIF Україна).

- не було надано документи, що містять відомості про витрати на страхування та транспортування вантажу, виписку з бухгалтерської документації, інші документи за бажанням декларанта, наприклад, калькуляцію вартості виготовлення товару.

Крім того, суд відмічає, що оскаржуване рішення містить посилання на джерело наявної у митного органу інформації стосовно визначеної митної вартості товару та обґрунтування обраного методу визначення митної вартості, зокрема, рівень визначеної митної вартості товару № 1 складає 2,82 дол/кг. Так, при прийнятті оскаржуваного рішення митним органом відповідно до ч. 2 ст. 64 Митного кодексу України здійснено порівняння ідентичних/подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено та обрано подібний товар з найнижчою митною вартістю та максимально наближеним часом декларування до дати імпорту ТОВ "КФ "Строй Мастер", а саме, декларація від 21.06.2017 р. № 500070/2017/708. (витяг з Програмно-інформаційного комплексу Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС України додається).

Вирішуючи питання про правомірність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товару, суд вказує про наступне.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

У відповідності до частини 3 статті 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 Митного кодексу України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант який заявляє митну вартість товару зобов'язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

При декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.

Згідно з частиною 1 статтею 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1-3 статті 55 Митного кодексу України, Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Разом з тим, відповідно до вимог статті 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Тобто, відповідно до норм Митного кодексу України, митним органом при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів повинна бути зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Так, однією з підстав для здійснення відповідачем спірного коригування митної вартості стало встановлення відповідачем тієї обставини, що в поданих декларантом документах містяться розбіжності, а саме: в поданому до митного оформлення контракті № CHUA170407 від 07.04.2017 р. згідно пункту 3.1 поставка товару здійснюється на умовах CIF, проте відповідно до п. 4.2 цього контракту не вказано, що витрати на транспортування та страхування включені до вартості товару. За умовами поставки витрати на транспортування та страхування повинні бути включені до вартості товару.

Надаючи оцінку вказаному доводу відповідача, суд зазначає, що відповідно до умов поставки CIF Инкотермс 2010, за якими постачався товар позивачу за контрактом № CHUA170407 від 07.04.2017 страхування товару є обов'язком продавця. Витрати щодо страхування належать продавцю. Окремого страхування товару декларантом не здійснювалося. Контрактом не передбачено надання документів зі страхування товару Покупцю. Правила Інкотермс також не передбачають обов'язкового надання Покупцю (декларанту) документів щодо страхування товару, а лише на його вимогу (такої вимоги не має). Перелік витрат, що одразу не включені до вартості товару, та які необхідно додати до фактурної вартості для визначення митної вартості товару зазначено у ч.10 ст.58 МК України. Під час декларування митної вартості, відповідно до ч.2 ст.53 МК України декларант повинен надати документи, що підтверджують розраховану митну вартість (тобто складові митної вартості). Більш того, надання цих документів митним органам України не передбачено жодним міжнародним документом з митної справи.

Крім того, у зв'язку з встановленням розбіжностей у наданих до митного оформлення документах та неможливістю підтвердити митну вартість товару, Херсонською митницею ДФС було витребувано додаткові документи, за перевіркою яких встановлено розбіжності, зміст яких полягає фактично у висновку митного органу щодо неналежного виконання продавцем та покупцем-декларантом умов контракту та укладеного до нього доповнення.

Як вже зазначалось вище, Херсонською митницею ДФС було встановлено, що за умовами п. 6.1. контракту строк фактичної передачі товару мав бути не пізніше 45 днів від дати підтвердження замовлення покупцем, проте, згідно коносаменту WMS17073539, завантаження товару на борт судна було здійснено 11.08.2017, тобто лише на 51 день після підтвердження замовлення, а прибуття в місце фактичної передачі (порт Чорноморськ) - 16.09.2017, тобто ще пізніше. Також , відповідачем було встановлено, з наданого платіжного доручення № 30 від 12.09.2017 р. про сплату поставленого товару вбачається порушення порядку його оплати, оскільки оплату за товар здійснено всупереч п.5.5 вищезазначеного контракту, згідно якого розрахунки здійснюються шляхом 100 % оплати протягом 30 днів після отримання товару на склад покупця.

Щодо вищезазначених доводів відповідача, то суд вказує, що строки поставки товару та порядок розрахунків з контрагентом це виключно господарські відносини між сторонами контракту. Більш того, дотримання сторонами контракту щодо строків поставки та розрахунків взагалі не становлять об'єкт контролю митної вартості, бо жодним чином не впливають на розрахунок митної вартості.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв'язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.

Щодо посилання митного органу на факт існування відмінностей/розбіжностей у документах, які були додатково надані позивачем, а саме, у комерційній (бізнес) пропозиції виробника товару не міститься період дії наведених у ній цін, а у митній декларації країни відправлення номер транспортного документа відрізняються від поданих до митного оформлення тощо, то на думку суду самі по собі вказані обставини не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів, так як за відсутності розбіжностей у числових значеннях вони не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів.

Суд зазначає, що частина 2 статті 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, що підтверджують митну вартість, а тому виявлення розбіжностей в інших документах не надає митниці право направляти декларанту вимогу про надання додаткових документів. Серед зазначеного переліку документів відсутній такий документ як декларація країни відправлення та комерційна (бізнес) пропозиція виробника товару.

Отже, наведені митним органом розбіжності не узгоджуються із вимогами частини 3 статті 53 Митного кодексу України, оскільки безпосередньо не стосуються числових значень та не перешкоджають митному органу встановити заявлену митну вартість імпортованого товару.

Відповідно до частини 2 статті 55 Митного кодексу України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов'язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Як вбачається зі змісту графи 33 оскаржуваного рішення, то " за результатами проведеної консультації, митну вартість товару № 1 скориговано та визначено за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу - МД від 21.06.2017 № UA500070/2017/708, а саме: 2,82 дол. США/кг числове значення митної вартості товару становить: 20046*2,82= 56 529,72 дол. США). Попередні методи не застосовуються з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; - на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; - на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару".

Проте, суд вказує, що вказана графа оскаржуваного рішення не містить інформації - який саме товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості таких товарів, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що відповідачем не надано переконливих доказів, які підтверджують правомірність прийняття оскаржуваного рішення щодо коригування митної вартості. Натомість, на думку суду, надані позивачем до митного оформлення документи спростовують сумніви щодо достовірності поданих декларантом відомостей про митну вартість товару та/або неправильності обрання позивачем методу визначення та обчислення митної вартості товару.

Враховуючи, що позивачем у відповідності до вимог митного законодавства для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для цього документи та митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів №UA508070/2017/000026/2 від 19.09.2017 р.

Щодо правомірності та обґрунтованості вимоги позивача про стягнення з Херсонської митниці ДФС України зайво сплачених коштів за проведення митного оформлення товару, внаслідок прийняття рішення про коригування митної вартості товару, у сумі 137 426,88 грн., то суд вказує про наступне.

Питання щодо порядку та умов повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів врегульовано ст. 301 Митного кодексу України, ст. 43 Податкового кодексу України та ст. 45 Бюджетного кодексу України, Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженим Наказом Державна митна служба України від 20.07.2007р. № 618 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 року за №1097/14364 (далі - Порядок № 618).

Так, ч. 1, ч. 3 ст.301 Митного кодексу України встановлено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно п.43.3 ст.43 Податкового кодексу України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Розділом ІІІ Порядку № 618 встановлено порядок повернення платникам податків митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами.

Згідно п.1 Розділу ІІІ Порядку № 618 для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України. Пунктами 2-6 Розділу ІІІ Порядку №618 визначено, що заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати. Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), форма якого наведена в додатку 1 до Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20.07.2007 N 611/147, керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

Супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України, Реєстр висновків про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, підготовлений відповідно до пункту 5 Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20.07.2007 N 611/147, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 за N 1095/14362 (далі - Реєстр висновків про повернення), Висновок про повернення з оригіналом заяви платника податків про повернення коштів з Державного бюджету України, підписаний начальником (заступником начальника) Відділу та зареєстрований у журналі реєстрації висновків про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Журнал реєстрації висновків про повернення коштів з Держбюджету), форма якого наведена в додатку 3 до цього Порядку, разом з документом, у якому відображаються результати перевірки, подаються керівнику (заступнику керівника) митного органу для прийняття остаточного рішення про повернення коштів.

Керівник (заступник керівника) митного органу на підставі результатів перевірки (у разі її проведення) підписує Висновок про повернення, Реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України (далі - пакет документів на повернення коштів).

Пакет документів на повернення коштів передається до Загального відділу для реєстрації та відправки до органу Державного казначейства України.

Копія Висновку про повернення, оригінал заяви платника податків про повернення коштів з Державного бюджету України та документ, у якому відображаються результати перевірки заяви платника, залишаються у Відділі для контролю.

Відповідно до п.7 Розділу ІІІ Порядку №618 висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів повинен бути прийнятий митним органом не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви.

Визначений вищевказаними нормативними актами порядок повернення помилково та/або надмірно сплачених сум митних платежів застосовується у випадку, коли між сторонами відсутній спір про право на повернення зазначених платежів.

Якщо між сторонами виник спір про правомірність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо повернення митних платежів, позивач має право заявити вимогу про визнання рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними, скасувати такі рішення.

При цьому, повернення помилково та/або надмірно сплачених митних платежів з Державного бюджету України є виключними повноваженнями митних органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення таких платежів.

З урахуванням наведених законодавчих норм, суд дійшов висновку про передчасність та відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача надміру сплаченої суми митних платежів у розмірі 137 426,88 грн.

Щодо клопотання позивача про стягнення витрат на правову допомогу, то суд вказує про наступне.

Як вбачається зі змісту вказаного клопотання, то на підставі підписаного між ТОВ "Комерційна фірма Строй Мастер" та Адвокатом ОСОБА_4 угоди про надання адвокатських послуг № 1-10/17СМ, зокрема щодо надання правової допомоги при оскаржені рішення Херсонської митниці ДФС щодо коригування митної вартості № UA508070/2017/000026/2, акту приймання-передачі наданих послуг від 14.12.2017 р, позивачем було сплачено адвокату ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 10000,00 грн. в якості оплати за надані послуги, що підтверджується видатковим касовим ордером від 14.12.2017 р. Керуючись ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 134 КАС України, Законом України " Про адвокатуру та адвокатську діяльність " позивач просить у разі задоволення позовних вимог стягнути з відповідача на користь ТОВ "КФ Строй Мастер" понесені витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Перевіривши обґрунтованість вказаного клопотання позивача на його узгодженість нормам процесуального права, суд вказує про наступне.

Згідно з ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:, зокрема, 1) на професійну правничу допомогу.

За змістом ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, дані витрати розподіляються між сторонами за результатами розгляду справи. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надананя правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 5 ст. 134 КАС України визначено співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката.

Отже, підставою для відшкодування понесених витрат на послуги адвоката є, зокрема, наявність належних та допустимих доказів щодо взаємозв`язку між сплаченими позивачем грошовими коштами адвокату на підставі не лише відповідного договору, який стосується безпосередньо підготовки процесуальних документів та супроводження даної судової справи.

З огляду на вказані приписи витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Самі лише докази укладення угоди про надання правової допомоги і її оплати не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат, якщо відсутні інші докази на підтвердження цих витрат.

Таким чином, суд дійшов висновку що, вказані заявлені позивачем до стягнення витрати на правову допомогу не підлягають компенсації за рахунок відповідача з огляду на те, що вони не знайшли своє підтвердження їх складу, оскільки згідно акту приймання - передачі наданих послуг від 14.12.2017 року, який надано на підтвердження понесених витрат, не можливо встановити, які послуги були надані та їх зв'язок з розглядом справи № 821/1697/17. При цьому, суд відмічає, що відповідно до протоколів судових засідань від 13.12.2017 р., 22.12.2017 р., 23.01.2018 р. інтереси позивача в ході розгляду даної справи представляв штатний юрист ТОВ "КФ Строй Мастер" ОСОБА_1 Крім того, суд відмічає, що в матеріалах справи, відсутні будь-які докази щодо приймання участі адвоката у виготовленні документів, пов'язаних з розглядом даної справи. Суд також приймає до уваги заперечення відповідача, викладені у його клопотанні від 11.01.2018 р. про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, а саме, щодо необґрунтованості витрат адвоката, пов'язаного з розглядом заперечень Херсонської митниці, оскільки до акту приймання - передачі надання послуг від 14.12.2017 р. включено послугу про ознайомлення з документами Херсонської митниці до 01.12.2017 р., проте, заперечення Херсонської митниці датовані 06.12.2017 р.

Щодо вирішення питання судових витрат, то відповідно до ч. 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до вимог частини 1 та 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа лише у разі задоволення позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що судом задоволено вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування рішення Херсонської митниці Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів № UA508070/2017/000026/2 від 19.09.2017 р., тому сплачений ТОВ "КФ Строй Мастер" судовий збір у розмірі 1 600,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Херсонської митниці Державної фіскальної служби України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 139, 241-246 КАС України, суд -

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма "Строй Мастер" ( місцезнаходження 73000, м. Херсон, вул. Рози Люксембург, 21-А, ) до Херсонської митниці Державної фіскальної служби України ( місцезнаходження 73000, м. Херсон, вул. Гоголя,13, ) про визнання протиправним та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів та стягнення зайво сплачених коштів за проведення митного оформлення товару задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Херсонської митниці Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів № UA508070/2017/000026/2 від 19.09.2017 р.

У задоволені позовних вимог щодо стягнення з Херсонської митниці Державної фіскальної служби України зайво сплачених коштів за проведення митного оформлення товару, внаслідок прийняття рішення про коригування митної вартості товару, у сумі 137 426,88 грн. - відмовити.

Стягнути з Херсонської митниці Державної фіскальної служби України ( код за ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна фірма "Строй Мастер" (код за ) сплачений судовий збір у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 02 лютого 2018 р.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 5.2.2.