Справа № 2-а-960/2010
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2018 м. Київ К/9901/304/17 2-а-960/2010

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: головуючого судді Кравчука В.М., суддів Анцупової Т.О., Стародуба О.П., розглянув в попередньому засіданні справу за касаційною скаргою Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області (у складі судді Завадської О.П.) від 06.07.2017 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів Драчук Т.О., Загороднюка А.Г., Полотнянка Ю.П.) від 07.11.2017 у справі № 2-а-960/2010, що надійшла 18.12.2017, у справі № 2-а-960/2010 за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про стягнення невиплаченого щомісячного підвищення пенсії як дитині війни за 2009 рік,

І. ПРОЦЕДУРА

1. 21.02.2017 Позивач звернулася до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області з заявою про заміну сторони виконавчого провадження за виконавчим листом № 2а-960/10 про зобов'язання управління Пенсійного фонду України у Старокостянтинівському районі Хмельницької області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", за 2009 рік з врахуванням фактично отриманих сум.

2. Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2, яка являється матір'ю Позивача, померла. Через це належні їй за життя та визначені за рішенням суду суми підвищення до пенсії залишилися не виплачені. Тому просить замінити сторону виконавчого провадження померлу ОСОБА_2 на неї - Позивача, як правонаступника, оскільки вона прийняла спадщину після смерті матері.

3. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 6 липня 2017 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Замінено стягувача ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на її правонаступника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у виконавчому провадженні по справі № 2-а-960/10 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі про стягнення невиплаченого щомісячного підвищення до пенсії, як дитині війни, за 2009 рік.

4. Вінницький апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області залишив без задоволення, а ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 липня 2017 року - без змін.

5. 18.12.2017 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06.07.2017 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017 у справі № 2-а-960/2010.

6. У поданій касаційній скарзі Відповідач із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати вищезазначені судові рішення, а також прийняти нове, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі

7. Ухвалою Верховного Суду від 27.12.2017 у зазначеній справі було відкрито провадження та установлено десятиденний строк з моменту отримання вказаної ухвали для подачі відзиву на касаційну скаргу. Станом на 31.01.2018 відзив Позивача на касаційну скаргу не надходив.

8. У касаційній скарзі сторонами не було заявлено жодних клопотань.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

9. Судами попередніх інстанцій встановлено таке:

10. Постановою Старокостянтинівського районного суду від 30 березня 2010 року задоволено позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі про стягнення невиплаченого щомісячного підвищення до пенсії, як дитині війни, за 2009 рік. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі щодо невиплати підвищення пенсії відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та зобов'язано його здійснити нарахування та щомісячну виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за 2009 рік з врахуванням фактично отриманих сум. 04 червня 2010 року по даній справі було видано виконавчий лист.

11. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серія І-БВ № 206586, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

12. З матеріалів спадкової справи № 373/2013 від 31 травня 2013 року, заведеної Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2, вбачається, що заявниця ОСОБА_1 є її спадкоємцем.

13. За повідомленням Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 29 травня 2017 року за № 02.1-17/17/2235 на виконанні виконавчий лист № 2-а-960/10, стягувачем за яким являється ОСОБА_2, не перебуває та не перебував.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

14. Оцінюючи доводи сторін, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходили з наступного.

15. Відповідно до частини 1 статті 258 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

16. Згідно з ч. 4 ст. 257 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

17. Відповідно до ч. 1 ст. 264 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

18. Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (у редакції на час звернення із заявою), у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

19. Ч. 1 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII передбачено, що сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

20. Згідно зі ст. 255 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

21. Статтею 55 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

22. Зазначені висновки узгоджуються з позицією Вищого адміністративного суду від 09.06.2015 № К/800/13521/15.

23. Також згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

24. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входить сукупність прав та обов'язків, носієм яких був спадкодавець і які переходять до його спадкоємців після відкриття спадщини. За загальним правилом у спадщину переходять усі цивільні права та обов'язки спадкодавця.

25. Відповідно до ст.52 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

26. Згідно з ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

27. Вищевказані висновки узгоджуються з позицією Вищого адміністративного суду України, висловленою в ухвалах від 10.11.2017 №к/800/37284/17 та від 20.11.2014 року № К/800/5749/14.

28. Оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_2, як дитині війні, недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу (у формі підвищення пенсії) у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», суд, з огляду на норму ст. 52 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про те, що зазначені суми підлягають включенню до спадкової маси.

29. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06.07.2017, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду (від 07.11.2017заяву ОСОБА_1 задоволено. Замінено стягувача ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на її правонаступника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у виконавчому провадженні по справі № 2-а-960/10 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі про стягнення невиплаченого щомісячного підвищення до пенсії, як дитині війни, за 2009 рік.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

30. Відповідач у своїй касаційній скарзі не погоджується з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції і вважає, що при розгляді справи не в повному обсязі встановлено обставини справи, а також було допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

31. Скаржник в обґрунтування покликається, що підвищення до пенсії, котре було нараховано ОСОБА_2 згідно рішення суду від 30.03.2010, є одноразовою виплатою за рішенням суду, а тому не входить до складу спадщини, оскільки такі виплати не передбачені ст. 1227 ЦК України, і відповідно, не підлягають виплаті сім'ї померлого.

32. Крім того, Відповідач аргументує касаційну скаргу тим, що в матеріалах справи відсутні докази того, що у державній виконавчій службі на виконанні знаходиться виконавчий документ, виданий на підставі постанови Старокостянтинівського районного суду від 30.03.2010, та відсутні докази відкриття виконавчого провадження, що є фактично підставою для заміни сторони виконавчого провадження.

V. ОЦІНКА СУДУ

33. Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Суд виходить з такого, що аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанції, та їм була надана належна правова оцінка, з якою Суд погоджується.

34. Щодо аргументу про неправильне застосування ч.1 ст.264 КАС України (оскільки суди першої та апеляційної інстанції здійснили заміну сторони виконавчого провадження без наявного відкритого виконавчого провадження), Суд додатково звертає увагу на помилковість буквального тлумачення статті 264 КАС України (в редакції, що діяла до 14.12.2017), яке пропонує скаржник.

35. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Таким чином, виконавче провадження визначається як завершальна стадія судового провадження, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини за статтею 6 Конвенції.

36. У ст. 4 Закону № 1404-VIII визначено вимоги до виконавчого документу, серед яких, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності).

37. Таким чином, особа стягувача і боржника, а також точні відомості про них, є обов'язковим елементом змісту виконавчого документа, виданого судом. У разі відсутності цих відомостей виконавчий документ повертається стягувачу без прийняття до виконання (п. 6 ч. 4 ст. 4). Отже, невідповідність відомостей про стягувача, які зазначені у виконавчому документі, і особи, яка звернулася до виконавця, є перешкодою для початку примусового виконання судового рішення.

38. Водночас, у абзаці 12 частини 4 статті 4 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

39. Таким чином, Закон «Про виконавче провадження» не пов'язує можливість заміни сторони виконавчого провадження із початком примусового виконання судових рішень, А навпаки, прямо передачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача.

40. Окрім того, Суд враховує, що розширене тлумачення ч. 1 ст. 264 КАС України узгоджується зі змінами щодо заміни сторони виконавчого провадження, які відбулися з прийняттям Закону від 03.10.2017 "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного сдуочинства Україниа та інших законодавчих актів", яким КАС України викладено у новій редакції (діє з 15.12.2017). Зокрема, у ст. 379 у порівняні зі ст. 264 КАС України у попередній редакції, з'явилася частина 4 такого змісту: «Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження».

41. Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов'язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід'ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції. («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28.07.1999, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997, § 40).

42. У рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява 40450/04, п. 46) Європейський суд з прав людини зазначив: «…що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання (див. рішення у справі "Метаксас проти Греції" (Metaxas v. Greece), N 8415/02, п.19, від 27 травня 2004 року; та у справі "Лізанец проти України" (Lizanets v. Ukraine), N 6725/03, п. 43, від 31 травня 2007 року).

У таких справах відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання.

43. У п. 48 цього рішення Європейський Суд з прав людини зробив висновок, що заявникові не можна було дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. І далі, у п. 54 звернув увагу, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (див. рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), N 29439/02, від 26 квітня 2005 року, і у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v.Ukraine), N1811/06, від 19 лютого 2009 року).

44. З огляду на зазначене, тлумачити статтю 264 КАС України слід у дусі Конвенції та забезпечення ефективності захисту порушених прав, як норму, яка надає суду можливість контролювати виконання судових рішень, усувати перешкоди та сприяти виконанню. При цьому відсутність виконавчого провадження на час звернення із заявою про заміну сторони не є матеріально-правовою перешкодою для заміни сторони правонаступником (спадкоємцем), і не суперечить загальній меті адміністративного судочинства

45. Жодних інших аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.

46. Відповідно до ст. 24 КАС України Верховний Суд переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.

47. Як зазначено у ч. 4 ст. 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

48. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

49. До повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об'єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.

50. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі, якими доводи скаржника відхилено.

51. Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

52. З огляду на відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 328, 342, 343, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області залишити без задоволення.

2. Ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06.07.2017 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017 у справі № 2-а-960/2010 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя Т.О. Анцупова

Суддя О.П. Стародуб