Справа № 814/1925/17
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2018-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 лютого 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/1925/17

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

доповідача, судді: Димерлія О.О.

суддів: Бітова А.І., Єщенка О.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2017 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом, у якому просив суд стягнути з відповідача на його користь недоотримане грошове забезпечення в розмірі 1023 грн. 03 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що за вересень 2016 йому нараховано грошове забезпечення в розмірі 5246 грн. 29 коп., однак виплачено лише 4223 грн. 26 коп., оскільки утримано податок з доходів фізичних осіб та військовий збір. Утримання податку суперечить п.168.5 ст.168 Податкового кодексу України.

За наслідками розгляду зазначеної справи Миколаївським окружним адміністративним судом 12 жовтня 2017 року прийнято постанову про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення в розмірі 944 грн. 33 коп. та відмовлено в решті позовних вимог.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що станом на квітень 2016 року, ОСОБА_1 мав право на компенсацію в розмірі 944 грн. 33 коп., він її не втратив і на момент фактичної сплати коштів у вересні 2017 року.

Не погоджуючись із зазначеною постановою в частині задоволення позову, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин справи, та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі військова частина посилається на те, що з квітня 2016 року позивач вже не є військовослужбовцем, а тому під час проведення з ним остаточного розрахунку у вересні 2017 року, у військової частини не було підстав для компенсації податку на доходи фізичних осіб. На обґрунтування своєї позиції відповідач послався на листи Державної фіскальної служби від 02 серпня 2012 та від 02 листопада 2015року.

В судове засідання учасники справи не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу в порядку, визначеному ст. 311 КАС України.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з`ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, 30.01.2015 року ОСОБА_1 відповідно до Указу Президента Про часткову мобілізацію № 15/2015 був призваний на військову службу у зв`язку з мобілізацією.

Військову службу за мобілізацією в особливий період ОСОБА_1 проходив у військовій частині НОМЕР_1 на посаді помічника командира бригади начальника юридичної групи.

29 квітня 2016 р. ОСОБА_1 було звільнено в запас відповідно до Указу Президента України №115/2016 Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року № 607 та під час першої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15.

Під час звільнення ОСОБА_1 було виплачено одноразову грошову допомогу у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією. Не погоджуючись з нарахованим розміром одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 звернувся до суду.

28.09.2015 р. постановою Миколаївського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №14/1049/16 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок і виплату йому одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, із зарахуванням до вислуги років часу роботи на посаді судді Свердловського міського суду Луганської області з 17.06.2013 року по 30.01.2015 року та часу навчання на денному факультеті №6 (військово-юридичному) Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого з 01.09.2003 року по 01.09.2007 року.

В вересні 2017 року військовою частиною на виконання зазначеної постанови суду було здійснено доплату грошової допомоги при звільненні 5246,28 гривен. З цієї суми утримано 944,33 гривень податку з фізичних осіб та 78,69 гривень військового збору, а 4223,26 гривень перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 .

Враховуючи приписи ч.1. ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту другого статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацом третім пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008р. № 1153, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 на день звільнення зі служби мав право на перерахунок одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, проте у день виключення його зі списків особового складу (29.04.2016 року), йому не виплачено вказаної суми у належному розмірі; виплата ж належних йому коштів була здійснена після набрання рішенням суду - постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.09.2015 р. законної сили, тобто несвоєчасно (у день виключення зі списків особового складу).

За правилами статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 5 статті 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Так, як вже зазначалося, постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.09.2015 р. у справі №14/1049/16 військову частину НОМЕР_1 було зобов`язано здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям ОСОБА_1 , а отже обов`язок сплатити перераховану суму одноразової грошової допомоги за рішенням суду є обов`язком відповідача та, при цьому, не передбачає права останнього змінювати рішення суду на власний розсуд, в тому числі стягувати податки та збори, інші обов`язкові платежі з присуджених сум, якщо цього прямо не передбачено в самому рішенні суду.

Таким чином, самостійно зменшивши суму стягнення в розмірі податку з доходів фізичних осіб та військового збору, відповідач діяв у порушення наведених законодавчих приписів, тому такі дії військової частини НОМЕР_1 (щодо утримання з суми визначеного позивачу за рішенням суду розміру грошового забезпечення та грошової допомоги при звільненні податку з доходів фізичних осіб та військового збору) є протиправними.

Що ж стосується стягнення податку на доходи фізичних осіб, то згідно з пунктом 168.5. статті 168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення в/ч НОМЕР_1 обов`язку з виплати позивачу грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, та обставина, що станом на вересень 2017 року ОСОБА_1 вже не був військовослужбовцем, жодним чином не впливає на його право отримати цю компенсацію, оскільки у вересні 2017 року, відповідач здійснював остаточній розрахунок ще за квітень 2016 року, якій він зі своєї вини своєчасно не зробив. Враховуючи те, що станом на квітень 2016 року, ОСОБА_1 мав право на цю компенсацію, він її не втратив і на момент фактичної сплати коштів у вересні 2017 року.

Також суд апеляційної інстанції не погоджується із посиланнями відповідача на листи ДФС, оскільки зазначені документи не є нормативно-правовими актами.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а рішення або ухвала суду без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України. Враховуючи те, що сплату судового збору за подання апеляційної скарги було відстрочено до ухвалення судового рішення, судовий збір у розмірі 704 грн. підлягає стягненню з військової частини НОМЕР_1 .

Керуючись ст. ст. 242, 308, 315, 316, 321, 325 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) про стягнення коштів - залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь Державного бюджету України, стягувач - Державна судова адміністрація України (рахунок №0001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача: ГУДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 02.02.2018 року.

Суддя-доповідач: О.О.Димерлій

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: О.В. Єщенко