Справа № 761/20040/17
Суддя: Савицький О. А.
Дата ухвалення: 2018-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/103/2018
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Генерального штабу Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
13.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (далі ГУПФУ в м.Києві) та Генерального штабу Збройних Сил України (далі Генеральний штаб ЗСУ), в якому з врахуванням уточнення позовних вимог просив суд: визнати протиправною бездіяльність Генерального штабу ЗСУ щодо невключення до довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії позивача наступного: грошової допомоги на оздоровлення; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; індексації; щомісячної додаткової грошової винагороди; грошової винагороди за безпосередню участь в АТО; одноразової грошової допомоги при звільненні; зобов`язати Генеральний штаб ЗСУ оформити та подати до ГУПФУ в м.Києві довідку, яка передбачає у складі додаткових видів грошового забезпечення, що враховуються під час обчислення пенсії позивачу наступні виплати: грошової допомоги на оздоровлення; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; індексації; щомісячної додаткової грошової винагороди; грошової винагороди за безпосередню участь в АТО; одноразової грошової допомоги при звільненні; зобов`язати ГУПФУ в м.Києві здійснити відповідні дії щодо призначення та виплати позивачу основної пенсії, починаючи з дня призначення пенсії та довічно шляхом включення до складу грошового забезпечення за 24 місяців перед звільненням зі служби, з розміру якого обчислюється пенсія: грошової допомоги на оздоровлення; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; індексації; щомісячної додаткової грошової винагороди; грошової винагороди за безпосередню участь в АТО; одноразової грошової допомоги при звільненні, та провести доплату різниці між фактично отриманим та перерахованим розміром пенсійних виплат.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він більше 28 років проходив службу в Збройних Силах України, наказом Міністра оборони України від 29.07.2016 року № 706 його було звільнено з військової служби у відставку за станом здоров`я та виключено із списків особового складу наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.08.2016 року № 175. Разом з тим, позивач перебуває на пенсійному обліку в ГУПФУ в м.Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Однак, при обчисленні пенсії за період з серпня 2014 року по серпень 2016 року включно позивачу органом Пенсійного фонду не враховано виплачені йому одноразові додаткові види грошового забезпечення та щомісячну додаткову грошову винагороду згідно з довідками Фінансового управління Генерального штабу ЗСУ від 01.12.2016 року № 305/733 та від 08.09.2016 року № 305/496 і № 305/717. Позивач неодноразово звертався до ГУПФУ в м.Києві щодо перерахунку та виплати йому пенсії в належному розмірі, однак його звернення залишились без належного реагування, у зв`язку з чим позивач вважає, що діями відповідачів порушуються його права, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом з метою захисту свого порушеного права.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольни їх у повному обсязі.

Представник Генерального штабу ЗСУ в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що позивач більше 28 років проходив службу в Збройних Силах України, наказом Міністра оборони України від 29.07.2016 року № 706 позивача звільнено з військової служби у відставку за пунктом «б» (за станом здоров`я) та виключено із списків особового складу наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.08.2016 року № 175.

Позивач перебуває на пенсійному обліку в ГУПФУ в м.Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З матеріалів справи вбачається, що при обчисленні пенсії позивача за період з серпня 2014 року по серпень 2016 року включно органом Пенсійного фонду не враховано виплачені позивачу одноразові додаткові види грошового забезпечення та щомісячну додаткову грошову винагороду, згідно з довідками Фінансового управління Генерального штабу ЗСУ від 01.12.2016 року № 305/733 та від 08.09.2016 року № 305/496 і № 305/717.

Позивач неодноразово звертався до ГУПФУ в м.Києві щодо перерахунку та виплати йому пенсії в належному розмірі.

Однак, листами від 13.10.2016 року та 09.02.2017 року ГУПФУ в м.Києві позивачу відмовлено у перерахунку пенсії в зв`язку з тим, що відповідно до вимог закону підстави для врахування грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації, щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової винагороди за безпосередню участь в АТО, одноразової грошової допомоги при звільненні до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії, відсутні.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-XII).

Так, відповідно до ст. 49 Закону № 2262-XII пенсію згідно з цим Законом призначають органи ПФУ. Документи про призначення пенсії розглядає орган ПФУ і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії. Документом, який підтверджує призначення пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається органом ПФУ. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причини орган ПФУ видає (надсилає) заявникові не пізніше ніж протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

Згідно з ч.1 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV).

Пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з яких було сплачено внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.2 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ).

Пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ).

За приписами ст. 41 Закону № 1058-ІV до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, згідно з положеннями пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» (далі постанова КМУ № 393) пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

В свою чергу, за змістом ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Цим же законом гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (ч.1 ст. 10-1 цього Закону).

Постановою КМУ № 1294 упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до постанови КМУ № 1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов`язана з обсягом та складнощами роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений ст. 9-1 Закону № 2011-XIІ), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Також, Законом від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-ХІІ) гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (ч.1 ст. 10-1 цього Закону).

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені постановою КМУ № 1294 та Інструкцією. Зокрема, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (підпункт 3 пункту 5 постанови КМУ № 1294, підпункт 30.4 пункту 30 розділу XXX Інструкції).

Наведеними нормативно-правовими актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (підпункт 3 пункту 5 постанови КМУ № 1294, підпункти 33.1, 33.3 пункту 33 розділу XXXIII Інструкції).

Одноразова грошова допомога при звільненні передбачена статтею 15 Закону № 2011-ХІІ.

Отже, зазначені допомоги є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до ч.2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців та повинні були бути враховані при визначенні розміру грошового забезпечення для призначення пенсії позивача, за умови сплати з них страхових внесків.

Постановою КМУ № 158 встановлена грошова винагорода за участь в антитерористичних операціях.

Зазначена грошова винагорода виплачується військовослужбовцям які приймають безпосередню участь в антитерористичних операціях з 01.05.2014 року в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Виплата винагороди здійснюється також під час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненнями (контузіями, травмами, каліцтвами), отриманими під час участі у зазначених операціях і заходах.

Пунктом 1 наказу Міністерства оборони України від 12.06.2014 року № 383 «Про виплату винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України» (діючого на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено виплачувати військовослужбовцям Збройних Сил України за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою починаючи з 1 травня 2014 року винагороду в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Місячне грошове забезпечення для розрахунку цієї винагороди обчислюється, виходячи з окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (у тому числі з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (останньою займаною штатною посадою) на час участі у зазначених операціях і заходах.

Відповідно до пункту 2 названого наказу винагорода має виплачуватись за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) наказів вищих командирів (начальників).

Тобто названа грошова винагорода відноситься до складу грошового забезпечення осіб приймаючих участь в АТО постійно з часу її запровадження і має щомісячний характер.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовця, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 10.03.2015 року (справа № 21-70а15) та від 20.10.2015 року (справа №21-2942а15), які в силу вимог ч.5 статті 242 КАС України мають враховуватись судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Посилання Генерального штабу ЗСУ на те, що з 01.01.2016 року позивачем не сплачувався внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, судом не приймається до уваги, оскільки відповідно до ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема: підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства для таких осіб: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Тобто, з 01.01.2016 року єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування сплачувався не позивачем, а Генеральним штабом ЗСУ з доходів позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивач має право на отримання пенсії, обчисленої відповідно до ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, сум грошового забезпечення (доходу), з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, які він отримував під час проходження служби.

Разом з тим, згідно з пунктом 2 розділу I Переліку видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне страхування, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.2010 року № 1170, одноразова допомога військовослужбовцям при звільненні з військової служби відноситься до виплат, на які не нараховується єдиний внесок.

Водночас, згідно абз.2, 4, 5 п.2.8 Інструкції з організації роботи із соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України яка затверджена наказом Міноборони від 31.12.2014 року № 937 та зареєстрована в Мінюсті 22.01.2015 року за № 73/26518 на обласні військові комісаріати покладаються: оформлення та подання до органів, що призначають пенсії, документів для призначення за Законом пенсій особам, звільненим з військової служби, та членам сімей померлих військовослужбовців і осіб, звільнених з військової служби: визначення розміру грошового забезпечення для обчислення і перерахунку пенсій органами, що призначають пенсії, відповідно до Закону, постанов Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 9393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» (зі змінами) та від 13.02.2008 року № 945 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393» (зі змінами) і Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (зі змінами), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 року за № 135/13402 (зі змінами) (далі Порядок № 93-1).

При цьому, питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ врегульовані Порядком.

На Генеральний штаб ЗСУ покладаються обов`язки щодо складання та подання до органів, що призначають пенсії, довідок про розмір грошового забезпечення пенсіонерів із числа осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей.

Генеральний штаб ЗСУ при звільненні позивача не надав ГУПФУ в м.Києві довідку відповідного зразка з усіма видами грошового забезпечення для обчислення пенсії, що мали місце за 24 місяці перед звільненням позивача зі служби.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що визнання протиправною бездіяльності Генерального штабу ЗСУ щодо невключення у довідку від 11.08.2016 року № 305/702 до складу додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії таких виплат, що мали місце за 24 місяці перед звільненням зі служби, а саме: грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації з серпня 2014 року по грудень 2015 року, щомісячної додаткової грошової винагороди, премії, грошової винагороди за безпосередню участь в АТО.

За змістом положень пункту 24 Порядку № 3-1 органи ПФУ не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір пенсії, а здійснюють її нарахування на підставі наданих їм іншими органами довідок про розмір грошового забезпечення, і розмір пенсійних виплат залежить від розміру складових грошового забезпечення, зазначених у таких довідках.

Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо зобов`язання ГУПФУ в м.Києві здійснити відповідні дії щодо призначення та виплати позивачу основної пенсії, починаючи з дня призначення пенсії та довічно шляхом включення до складу грошового забезпечення за 24 місяців перед звільненням зі служби, з розміру якого обчислюється пенсія: грошової допомоги на оздоровлення; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; індексації; щомісячної додаткової грошової винагороди; грошової винагороди за безпосередню участь в АТО; одноразової грошової допомоги при звільненні, та провести доплату різниці між фактично отриманим та перерахованим розміром пенсійних виплат, задоволенню не підлягають, оскільки останній діяв у спосіб та порядок, визначений законом та нарахував пенсію позивачу згідно документів, які були надані їм Генеральний штаб ЗСУ. Оскільки, довідка, яка була надана Генеральним штабом ЗСУ не містила всіх видів виплат, тому і ГУПФУ в м.Києві не врахував їх при призначенні пенсії позивачу.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачає ч.3 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) «Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...».

Вирішуючи питання стосовно застосування частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бендерський проти України» (Заява № 22750/0242) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, із системного аналізу вищевикладених норм та з`ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, а тому вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Генерального штабу ЗСУ щодо невключення до довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 наступного: грошової допомоги на оздоровлення; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; індексації; щомісячної додаткової грошової винагороди; грошової винагороди за безпосередню участь в АТО, з яких було сплачено страхові внески, а також зобов`язати Генеральний штаб ЗСУ оформити та подати до ГУПФУ в м.Києві довідку, яка передбачає у складі додаткових видів грошового забезпечення, що враховуються під час обчислення пенсії ОСОБА_1 наступні виплати: грошову допомогу для оздоровлення; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань; індексацію; щомісячну додаткову грошову винагороду; грошову винагороду за безпосередню участь в АТО, з яких було сплачено страхові внески.

Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 132, 139 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з Генерального штабу ЗСУ на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Генерального штабу Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Генерального штабу Збройних Сил України щодо невключення до довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 наступного: грошової допомоги на оздоровлення; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; індексації; щомісячної додаткової грошової винагороди; грошової винагороди за безпосередню участь в АТО, з яких було сплачено страхові внески.

Зобов`язати Генеральний штаб Збройних сил України оформити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві довідку, яка передбачає у складі додаткових видів грошового забезпечення, що враховуються під час обчислення пенсії ОСОБА_1 наступні виплати: грошову допомогу для оздоровлення; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань; індексацію; щомісячну додаткову грошову винагороду; грошову винагороду за безпосередню участь в АТО, з яких було сплачено страхові внески.

В решті вимог адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Стягнути з Генерального штабу Збройних Сил України на користь держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: