Справа № 819/1966/13-а
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2018-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2018 Київ К/9901/3875/18 819/1966/13-а
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А.,

суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Бучацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області

на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.10.2013 (головуючий суддя: Підлісна І.М.)

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2014 (головуючий суддя: Бєлова Л.В., судді: Гром Л.М., Міщук М.С.)

у справі №819/1966/13-а (№876/14107/13)

за позовом Державного підприємства «Ковалівський спиртовий завод»

до Бучацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області,

Управління Державної казначейської служби України у Монастириському районі Тернопільської області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ДП «Ковалівський спиртовий завод» (далі - позивач, ДП) звернулось до суду з адміністративним позовом до Бучацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області (далі - ОДПІ, відповідач 1), Управління Державної казначейської служби України у Монастириському районі Тернопільської області (далі - Відповідач 2), в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення ОДПІ від 27.10.2008 № 210//0 про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ за липень 2008 року на 219333,00 грн. та зобов'язати Бучацьку МДПІ (Монастирське відділення) відшкодувати ПДВ у сумі 219333,00 грн. на розрахунковий рахунок.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.12.2008, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2009, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.07.2013 скасовані вказані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.10.2013 закрито провадження у справі у частині позовних вимог про зобов'язання відшкодувати ПДВ.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.10.2013, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2014, позов задоволено: скасовано податкове повідомлення-рішення ОДПІ від 27.10.2008 № 210//0.

У касаційній скарзі ОДПІ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального, а саме: підпунктів 7.7.2, 7.7.7 пункту 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (далі - Закон № 168/97-ВР) та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Доводи ОДПІ зводяться до того, що сума бюджетного відшкодування, на яку має право позивач, обмежена показниками податкового зобов'язання та податкового кредиту попереднього податкового періоду, тоді як позивач включив суми, сформовані за 2006-2008 роки.

Позивач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на касаційну скаргу.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для зменшення у податковому обліку позивача за липень 2008 року суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 219333,00 грн. згідно з податковим повідомленням-рішенням від 27.10.2008 № 210//0, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 15.10.2008 № 399/23/00375059.

Згідно з цими висновками позивачем порушені норми : підпунктів 7.7.2, 7.7.7 пункту 7.7 ст. 7 Закону № 168/97-ВР, а саме: завищено бюджетне відшкодування за липень 2008 року на 165063,70 грн. внаслідок неправомірного включення сум ПДВ, сплачених постачальниками у складі вартості товарів, у періодах, які не вважаються попередніми у розумінні підпункту «а» підпункту 7.7.2 пункту 7.7 ст. 7 Закону № 168/97-ВР; та на 54269,30 грн. - внаслідок неправомірного включення сум ПДВ, від отримання яких в якості бюджетного відшкодування підприємство добровільно відмовилось у розумінні пункту «а» підпункту 7.7.7 пункту 7.7 ст. 7 Закону № 168/97-ВР.

Обґрунтовуючи зменшення у податковому обліку позивача сум бюджетного відшкодування з ПДВ за липень 2008 року контролюючий орган виходив з того, що норми підпункту 7.7.2 пункту 7.7 ст.7 Закону № 168/97-ВР обмежують суму бюджетного відшкодування платника податку сумою ПДВ, фактично сплаченій у попередньому податковому. Отже, оскільки задеклароване позивачем від'ємне значення ПДВ у розмірі 219 333,00 грн. виникло у період 2006-2007 роках, а не у липні 2008 року (тобто, не у звітному періоді, коли дана сума включена до бюджетного відшкодування), - вказана сума не може формувати бюджетне відшкодування липня 2008 року, хоча й була сплачена постачальниками у складі вартості товарів у попередніх податкових періодах. При цьому, фактична сплата сум ПДВ у вартості товарів, як і правомірність формування сум від'ємного значення ОДПІ у судовому процесі не оспорюється.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 ст. 7 Закону № 168/97-ВР сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.. (підпункт 7.7.2 пункту 7.7 ст. 7 Закону № 168/97-ВР у редакції Закону України від 03.06.2008 № 309-VI, набрав чинності з 04.06.2008).

Положення підпункту «а» підпункту 7.7.2 пункту 7.7 ст. 7 Закону № 168/97-ВР в редакції Закону України від 25.03.2005 № 2505-ІV щодо сплати сум податку в попередньому звітному податковому періоді як підстави для відшкодування цих сум за рахунок бюджетних коштів не означає, однак, обмеження суми відшкодування лише сумою податку, сплаченою в звітному податковому періоді, за яким безпосередньо слідує податковий період, за який заявлено бюджетне відшкодування. Такий висновок підтверджується і редакцією цього підпункту після внесення в нього змін Законом України від 03.06.2008 № 309-VІ.

Такий зміст правового регулювання відповідає позиції Верховного Суду України, наведеній у постанові від 10.10.2011 справа № 21-234а11.

Не можна також погодитись і з доводами ОДПІ, наведеними у касаційній скарзі, зокрема, щодо тлумачення норм пункту «а» підпункту 7.7.7 пункту 7.7 ст. 7 Закону № 168/97-ВР.

Згідно з цим підпунктом, якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) податковий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий податковий орган: а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної податковим органом унаслідок таких перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з підпунктом 7.7.3 цього пункту у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів.

Недекларування позивачем сум бюджетного відшкодування у податковому періоді, який є наступним дати виникнення податкового кредиту, не є добровільною відмовою від отримання цих сум, про що свідчить факт внесення позивачем цих сум бюджетного відшкодування до податкових декларацій за наступні звітні податкові періоди в межах строку, встановленого підпунктом 15.3.1 пункту 15.3 ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Згідно з цим підпунктом платник податків має право подати заяву на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) або на їх відшкодування у випадках, передбачених податковими законами, протягом 1095 календарних днів з дня, наступного за днем отримання права на таке відшкодування.

Доводи, наведені ОДПІ у касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанції, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини 1 ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 341, 343, 344, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Бучацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.10.2013 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2014 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя:І.А. Васильєва
Судді: С.С. Пасічник
В.П. Юрченко